Номер провадження 1-кп/754/656/18
Справа№754/5522/18
Вирок
Іменем України

21 вересня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001756 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сєверодонецьк Луганської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого;
-по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

сторони захисту - обвинуваченого, цивільного відповідача - ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілого, цивільного позивача - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 25.02.2018 року приблизно о 01.40 годині, знаходячись в приміщенні кафе «Банка+Банька», що розташоване за адресою: місто Київ, вул. Милославська, 43-А, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вступив у словесну сварку із працівниками та відвідувачами вказаного кафе. Після цього, обвинувачений ОСОБА_3 , не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , внаслідок злочинної недбалості, діючи необережно, не передбачаючи, що його дії можуть призвести до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, але будучи повинним це передбачити, взяв зі столу та кинув в обличчя потерпілому ОСОБА_6 скляний стакан, який розбився з утворенням гострого уламку скла, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_6 відкриту травму правого ока у вигляді проникаючого корнео - склерального поранення з випадінням внутрішніх оболонок (райдужки, кришталика та скловидного тіла) ока, крововиливів в кон`юнктиву та передню камеру ока, проникаючого поранення правої орбіти з наявністю стороннього тіла - скла, різаної рани верхньої повіки ока, параорбітальної гематоми, що призвело до повної сліпоти на праве око, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм стійкої втрати загальної працездатності).

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, щиро розкаявся та пояснив, що 25.02.2018 року він відпочивав у ресторані «Банка+Банька», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 43-А. Виник конфлікт, в процесі якого він ненавмисно кинув склянкою в око потерпілому ОСОБА_6 . Вину визнав повністю, щиро кається, цивільний позов визнав в повному обсязі та зобов`язався в подальшому відшкодовувати шкоду, понесену потерпілим на лікування.

З урахуванням відсутності заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_3 злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Щодо особи винного, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, згідно характеристики за місцем проживання на ОСОБА_3 скарг не надходило, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Як обставини, які відповідно до вимог ч.1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставиною, які відповідно до вимог ч.1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, згідно характеристики за місцем проживання на ОСОБА_3 скарг не надходило, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей і призначає йому покарання, яке необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у виді обмеження волі. При цьому з урахуванням обставин справи, щирого каяття обвинуваченого, думки потерпілого, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 26 109 грн. 91 коп. за понесені витрати на оперативне медичне втручання, медичні препарати, оскільки у зв`язку з отриманням тяжкого тілесного ушкодження, йому було зроблено ряд операцій, що підтверджується відповідними чеками, та моральної шкоди в сумі 100 000 грн., оскільки осліп на праве око, вимушений був відчувати фізичний біль та страждання, що виразились у позбавлені можливості вільного та комфортного життя, були порушені загальні устої побутового, сімейного, робочого та суспільного життя. Також просив стягнути з цивільного відповідача витрати, понесені на правову допомогу у сумі 800 грн.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , який в повному обсязі визнаний цивільним відповідачем обвинуваченим ОСОБА_3 та який в частині заподіяння матеріальної шкоди підтверджується документально понесеними затратами, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Моральна шкода - це прямий наслідок заподіяння протиправних дій та протиправної поведінки особи. Встановлення факту заподіяння моральної шкоди суд вважає беззаперечним. А тому, виходячи з принципів розумності, справедливості, суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою, із врахуванням обставини справи, вчинення ОСОБА_3 злочину з необережності, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних) яких зазнав потерпілий у зв`язку з спричиненням йому тілесного ушкодження, суд задовольняє цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в сумі 100 000 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обгрунтованим за розміром.

При визначенні обгрунтованого розміру гонорару беруть до уваги такі фактори:

1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання дорученням; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення;

2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі;

3) необхідність виїзду у відрядження;

4) важливість доручення для клієнта;

5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт;

6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт;

7) особливі або додаткові вимоги клієнта щодо строків виконання доручення;

8) характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом;

9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жоден з цих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв"язку щодо обставин кожного конкретного випадку.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги й її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат в судових засіданнях участі не брав.

Відповідно до вимог діючого законодавства витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Вказівка законодавця на обмеження розміру компенсації витрат на правову допомогу законом свідчить, що ці витрати не будуть відшкодовуватися в повному розмірі, якщо вони перевищуватимуть певну суму.

При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту.

На підтвердження відповідності понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги цивільним позивачем було надано належні та допустимі докази. Наявність відповідних доказів дає можливість суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 800 грн.

Також, відповідно до ст.. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, речові докази CD-R диск, підлягає залишенню в матеріалах кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 127-129, 368, 370 КПК України, суд -

Засудив:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ст. 128 КК України і призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 /одного/ року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 26 109 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заподіяну злочином моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1796 грн. 90 коп. витрати на залучення експерта.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, речові докази CD-R диск, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя-