Справа № 192/964/18
Провадження № 1-кп/192/189/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000320, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2018 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає без реєстрації в АДРЕСА_2 , має середню спеціальну освіту, одружений, не військовозобов`язаний, працює в ПП « ОСОБА_4 », раніше не судимий

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 10 травня 2018 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, із корисливих спонукань з метою особистої наживи прийшов на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_7 , розташованого в АДРЕСА_3 , де шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері, проник в приміщення літньої кухні з метою виявлення майна для його подальшого викрадення. Помітивши жіночий велосипед марки «Ардис», що належить ОСОБА_7 , таємно викрав його, викотивши із приміщення літньої кухні та з місця вчинення кримінального правопорушення зник. ОСОБА_3 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 776 гривень 10 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 11 травня 2018 року приблизно о 10 годині 15 хвилин маючи умисел направлений на повторне вчинення умисного кримінального правопорушення, а саме: на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до території домоволодіння АДРЕСА_3 , біля якого знаходився мопед марки «ALPHA», модель ZS50F, номерний знак НОМЕР_1 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються таємними для оточуючих, протиправно, умисно заволодів вказаним мопедом, який на підставі тимчасового реєстраційного талона НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 . Не заводячи двигуна, за допомогою м`язової сили привів вказаний мопед в рух, після чого з місця вчинення злочину зник, попрямувавши з вказаним транспортним засобом у напрямку території домоволодіння АДРЕСА_2 , тим самим незаконно заволодів вказаним транспортним засобом. ОСОБА_3 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1507 гривень 67 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчинених ним злочинів.

В судовому засіданні пояснив, що 10 травня 2018 року приблизно о 10 годині 00 він проходив повз території будинку АДРЕСА_3 та побачив відчинену калітку. Думав, що в будинку ніхто не мешкає та зайшов до приміщення літної кухні, де побачив велосипед, який викрав для власного користування. В подальшому 11 травня 2018 року приблизно о 10 годині 15 хвилин він прийшов до свого знайомого, який мешкає в будинку АДРЕСА_4 , а біля паркану був припаркований мопед марки «ALPHA». У нього виник раптовий умисел на крадіжку мопеда, і не заводячи двигуна за допомогою м`язової сили він привів вказаний мопед в рух та попрямував з ним до себе додому. Велосипед та мопед він повернув потерпілим, в судовому засіданні щиро каявся, просив вибачення у потерпілих.
Враховуючи те, що обвинувачений, прокурор та потерпілі не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Крім визнання своєї винуватості ОСОБА_3 , його вина також доводиться показаннями потерпілих.

Так, потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що 11 травня 2018 року на мопеді марки «ALPHA», модель ZS50F, номерний знак НОМЕР_1 він приїхав до свого товариша, який мешкає в будинку АДРЕСА_4 , а мопед залишив біля паркану. В гостях вже був раніше не знайомий йому ОСОБА_3 , який потім пішов додому. Через деякий час потерпілий вирішив їхати додому, проте виявив пропажу мопеда. З`ясувавши адресу місця мешкання ОСОБА_3 разом з працівниками поліції потерпілий виявив викрадений мопед у нього вдома. Мопед був повернутий того ж дня. Претензій до обвинуваченого не має.

Потерплий ОСОБА_7 в судовому засідання пояснив, що 10 травня 2018 року він садив город по АДРЕСА_3 , а в літній кухні зберігав жіночий велосипед марки «Ардис». Після роботи зайшов до літньої кухні та виявив його пропажу, а ввечері того ж дня працівники поліції повернули велосипед. Претензій до обвинуваченого не має.

Суд вважає, що показання потерпілих є належним доказом щодо вчинення злочину, оскільки потерпілими підтверджено час, місце вчинення злочинів, зазначено перелік викраденого майна.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів суд як правило застосує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Вина встановлена та доведена поза розумним сумнівом, а така доведеність випливає із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків, на сукупності неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо чітких та узгоджених між собою.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні злочину є проникнення до іншого приміщення та вчинення злочину повторно.

Під час розгляду справи було встановлено обставину, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, працює, не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога, психіатра, одружений.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить з положень ст. 65 КК України та принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а саме те, що обвинувачений під час судового розгляду щиро розкаявся у вчиненому, тому суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України та ч.2 ст.289 КК України з наближенням до мінімальної межі строку покарання без конфіскації майна, оскільки обвинувачений мав умисел на самостійне користування викраденим майном, тобто не мав умислу на його продаж та отримання прибутку, викрадене майно було повернуто потерпілим без пошкоджень, а претензій матеріального характеру до обвинуваченого потерпілі не мають.

При цьому призначаючи основне покарання за сукупністю злочинів, суд у відповідність до ч. 1 ст. 70 КК України, вважає, що слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В той же час суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75,76 КК України, ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілим.

Головуючий: суддя ОСОБА_1