ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3831/17
провадження № 1-кп/753/308/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0013629 від 02.12.2016 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України.

Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , строк дії якого спливає 28 грудня 2017 року.

Прокурор, думку якого підтримала потерпіла, вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки на даний час не перестали існувати ризики, які існували при його обранні.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, вказуючи на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, покарання за які передбачено у виді позбавлення волі, в тому числі до 15 років.

Як вбачається з матеріалів провадження під час досудового розслідування, відповідно до ухвали слідчого судді від 02.12.2016 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який неодноразово продовжувався відповідно до ухвал Дарницького районного суду м. Києва в ході судового розгляду, останній раз до 28.12.2017 року.

У справі «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

На думку колегії суддів, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є непоправні наслідки вчиненого, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.

Крім того, враховуючи конкретні обставини вказаного кримінального провадження та дані щодо особи винного, який немає постійного місця роботи та єдиного джерела доходів, та ті обставини, що ОСОБА_8 , будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих та насильницьких злочинів, судимості за які не зняті та непогашені в установленому законом порядку, знову вчинив умисний корисливий насильницький злочин, колегія суддів вважає, що ризик вчинення нових кримінальних правопорушень з боку останнього є реальним.

Разом з тим, приймаючи до уваги те, що судове провадження триває колегія суддів вважає, що ризик перешкодити виконанню завдань кримінального провадження з боку обвинуваченого продовжує існувати.

Колегією суддів було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів.

При цьому відомості, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження відсутні.

Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КК України, суд не визначає розміру застави обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки злочини останнім вчинено із застосуванням насильства.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17 лютого 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя:

Cудді: