Справа №621/1834/18
Пр. №1-кс/621/515/18
Ухвала
Іменем України

27 липня 2018 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві клопотання слідчого Зміївського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,
в с т а н о в и в:
До Зміївського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: мобільного телефону «Lenovo», моделі «S-920» у корпусі білого кольору, в робочому стані, без механічних пошкоджень; купюри номіналом 100 грн. У поданому клопотанні слідчий просить зазначене майно передати на зберігання потерпілому під розписку.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 21.06.2018 року до чергової частини Зміївського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що перебуваючи у вагоні електрички «Савинці-Харків» невстановлена особа, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку мобільного телефону «Lenovo» та грошових коштів у розмірі 200 грн.
Наступного дня, відомості за даним фактом було внесено слідчим СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000519 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Оглядом місця події від 24.07.2018 року, на відкритій ділянці території, розташованої біля залізничної станції «Зміїв» в м. Зміїв Харківської області було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Lenovo», моделі «S-920» у корпусі білого кольору, в робочому стані, без механічних пошкоджень та купюри номіналом 100 грн.
Допитом в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що 21.06.2018 року вона перебувала у вагоні електрички «Савинці-Харків», до неї підсів її знайомий на ім`я ОСОБА_6 з яким вони вели бесіду. Після цього, ОСОБА_5 заснула. Прокинувшись, виявила відсутність мобільного телефону «Lenovo», моделі «S-920» та грошових коштів номіналом 200 грн.
Ураховуючи той факт, що на даний момент міститься достатньо доказів таємного викрадення майна, є підстави для накладення арешту на зазначені вище тимчасово вилучені речі.
Приймаючи до уваги обґрунтовані підстави вважати, що тимчасово вилучені речі в ході огляду місця події 24.07.2018 року можуть бути використаними як докази у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також враховуючи, що внаслідок заподіяння істотної шкоди, до осіб, що вчинили даний злочин в подальшому може бути пред`явлено цивільний позов щодо відшкодування завданих збитків, забезпечення відшкодування заподіяної даним злочином істотної шкоди, слідчий просить задовольнити клопотання.
Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 на розгляд клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не з`явилась, про час та місце розгляду повідомлялась належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Учасники процесуальної дії не наполягали на застосуванні технічних засобів фіксування судового процесу. Тому, судове засідання проведено без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів у відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши прокурора, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з доданих до клопотання документів, в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному 22.06.2018 року до ЄРДР за № 0000519 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, 21.06.2018 року до чергової частини Зміївського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про викрадення належного їй майна. Відомості за даним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000519 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Оглядом місця події від 24.07.2018 року, на відкритій ділянці території, розташованої біля залізничної станції «Зміїв» в м. Зміїв Харківської області було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Lenovo», моделі «S-920» у корпусі білого кольору, в робочому стані, без механічних пошкоджень та купюрі номіналом 100 грн. Допитом в якості потерпілої ОСОБА_5 , остання пояснила, що 21.06.2018 року перебуваючи у вагоні електрички «Савинці-Харків», до неї підсів її знайомий на ім`я ОСОБА_6 з яким вони вели бесіду. Після цього, вона заснула. Прокинувшись, виявила відсутність мобільного телефону «Lenovo», моделі «S-920» та грошових коштів номіналом 200 грн.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Метою накладання арешту на майно: мобільний телефон «Lenovo», моделі «S-920» у корпусі білого кольору, в робочому стані, без механічних пошкоджень та купюру номіналом 100 грн., які вилучені 24.07.2018 року при огляді місця події - є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, знищення, перетворення, відчуження.
Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовими доказами, що зберегли на собі сліди злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що майно на яке необхідно накласти арешт належить передати його власнику ОСОБА_5 і до вирішення питання по суті, заборонити останній вчиняти будь-які дії, спрямовані на приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Керуючись статтями 131, 132, 170, 172, 173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого Зміївського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події від 24.07.2018 року майно, а саме:

1.мобільний телефон «Lenovo», моделі «S-920» у корпусі білого кольору, в робочому стані, без механічних пошкоджень;
2.купюру номіналом 100 грн.;

Зазначене в ухвалі майно передати потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідальне зберігання під розписку, заборонивши останній до вирішення питання по суті вчиняти будь-які дії, спрямовані на приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, арештованого майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 .
Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1