Справа № 640/134/18
н/п 1-кп/640/394/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Київський районний суд м. Харкова у складі :
Головуючого - судді : ОСОБА_1
При секретарі : ОСОБА_2 ,
За участю прокурора: ОСОБА_3 ,
Захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі № 27, ОСОБА_9 у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також продовжити дію обов"язків щодо ОСОБА_10 , оскільки останнього було звільнено з-під варти під заставу на 60 днів, враховуючи наявність ризиків, передбачених пп. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.
Потерпілий ОСОБА_11 підтримав клопотання прокурора.
Адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_7 просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не менш суворий.
ОСОБА_6 та інші учасники процесу залишили клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на розсуд суду.
Адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_10 поклались на розсуд суду.
ОСОБА_9 та інші учасники процесу не заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вислухавши клопотання прокурора, думки інших учасників процесу, приходжу до наступних висновків.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Згідно з вимогамист. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінуються тяжкі злочини, вчинені у групі осіб за попередньою змовою, повторно. Судом встановлено, що ризики, передбачені ч.1ст.177 КПК України: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, не зменшилися і є актуальними, тому є усі підстави для продовження дії запобіжних заходів стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в СІЗО, а ОСОБА_9 цілодобового домашнього арешту.
Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального правопорушення, які свідчать, що інші, менш суворі, ніж обрані, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_6 , слід продовжити строк тримання під вартою із визначенням розміру застави на 60 днів, а обвинуваченому ОСОБА_9 строк цілодобового домашнього арешту на 60 днів.
Окрім того, згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинуваченого.
Як зазначив у своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Немайстер проти Австрії», наявність обґрунтованої підозри в тому, що затриманий скоїв злочин, є визначальною умовою законності утримання під вартою, однак з часом воно перестає бути достатнім, і Європейський Суд повинен в цьому випадку встановити, чи виправдовують продовження позбавлення волі інші підстави, наведені судовими органами.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , утримує родину та трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання в м. Харкові, обвинувачується у одному кримінальному правопорушенні.
Враховуючи, що ОСОБА_7 , тримається під вартою з 09.07.2017 року, особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні родини та трьох неповнолітніх дітей, суд вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_7 залишати місце свого проживання з 21:00 години до 07:00 години.
А також, оскільки ОСОБА_10 звільнений з-під варти під заставу тому суд продовжує ОСОБА_10 строк дії покладених на нього обов`язків ,а саме:1) з`являтися до органів досудового слідства та суду за першим викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматися від позасудового спілкування зі свідками обвинувачення, які ще не були допитані в судовому засіданні.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 15.09.2018 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 у вигляді застави продовжити та продовжити дії покладених на нього обов`язків ,а саме:1) з`являтися до органів досудового слідства та суду за першим викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи; 4)утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народження у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього наступних обов`язків:
1) з`являтися до органів досудового слідства та суду за першим викликом;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи - продовжити на 60 днів, тобто до15.09.2018 року.
Дана ухвала оскарженню не підлягає. Копію ухвали направити учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1