печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого слідчої групи, якому доручено проведення досудового розслідування, ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою потерпілої ОСОБА_3 на дії та рішення слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0009399 від 20.08.2016,-

В С Т А Н О В И В :
06.03.2018 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга потерпілої ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді 07.03.2018, на дії та рішення слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0009399 від 20.08.2016. Відповідно до вимог поданої скарги ОСОБА_3 просить:

-скасувати рішення від 02 березня 2018 року № 17/1/1-229 вихю-18 слідчого в ОВС ОСОБА_5 ;

-зобов`язати слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління розслідування управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_5 та старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0009399 від 20.08.2016р. - прокурора відділу прокуратури області ОСОБА_6 повернути вилучений автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 .

В обґрунтування доводів та вимог скарги вказує, що рішення про відмову у поверненні вказаного транспортного засобу слідчим в ОВС ОСОБА_5 , яке оформлено у вигляді листа, суперечить вимогам КПК України та іншим нормативно правовим актам, чим порушені процесуальні права ОСОБА_3 , що стало підставою звернення до суду з даною скаргою, з метою повернення майна його законному володільцю.

Представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі.

Слідчий слідчої групи, якому доручено проведення досудового розслідування, ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення скарги та повернення транспортного засобу його власнику.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, заслухавши обґрунтування представника потерпілої, думку слідчого, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Судовим розглядом встановлено, що першим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009399 від 20.08.2016р. за фактом неправомірного заволодіння службовою особою ППСГІОП «Миротворець» ГУПП в Київській області ОСОБА_7 , автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (надалі - транспортний засіб), власницею якого є ОСОБА_3 , за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 289 КК України.

20 вересня 2016 року постановою слідчого, автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» (2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 ) з прикріпленим н.з. НОМЕР_3 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0009399 від 20.08.2016р.

14 лютого 2018 року адвокат ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до слідчого в ОВС ОСОБА_5 про повернення вилученого автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику ( ОСОБА_3 )

Листом від 02.03.18р. № 17/1/1-229 вих-18 за підписом слідчого в ОВС ОСОБА_5 прокуратури Київської області заявнику відмовлено у поверненні автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику потерпілій ОСОБА_3 , оскільки в органу досудового розслідування немає те підстав.

За викладених обставин вбачається, що скаргу подано уповноваженою особою, в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудністю для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч. 1 ст. 306 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу. Таким чином, правомірність володіння органами досудового розслідування майном, яке наділене ознаками речових доказів, має підтверджуватись в порядку, визначеному зазначеними статтями.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Натомість, під час судового розгляду слідчий, визнав доводи та вимоги скарги про передачу на відповідальне зберігання власнику (потерпілій) ОСОБА_3 автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» (2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 ).

За викладених обставин, слідчий суддя враховує процесуальну позицію слідчого щодо згоди із вимогами скарги, а відтак, виходячи з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про передачу майна ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.
Разом з тим, кримінальним процесуальним законодавством, в порядку ст. 303 КПК України, не передбачено скасування рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання, яке оформлено у вигляді листа, у зв`язку з чим вказана вимога задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.2, 7, 16, 22, 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу потерпілої особи ОСОБА_3 на дії та рішення слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0009399 від 20.08.2016 задовольнити частково.

Зобов`язати прокурора відділу прокуратури області ОСОБА_9 старшого групи прокурорів, слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_5 слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні № 0009399 від 20.08.2016 передати на відповідальне зберігання власнику (потерпілій) ОСОБА_3 вилучений автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» (2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 ).

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1