Справа № 646/4651/18
№ провадження 1-кс/646/4185/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.18року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника- ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора прокуратури Харківської області щодо невручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Харківської області видати пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Скарга обгрунтована тим, що 06.07.2018 року в порядку ст. 214 КПК України вона звернулась до прокуратури Харківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно неї посадовими особами. Всупереч вимогам КПК України, слідчим не внесені відомості за її заявою, але заява прийнята, не надана пам`ятка про права та обов`язки потерпілого.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримала та просила задовольнити.

Уповноважена особа прокуратури Харківської області у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду скарги була належним чином повідомлена.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали встановив наступне.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Так, ч.1 ст.303 КПК України вказує на вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні та суб`єктів оскарження, зокрема це:1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій ;8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування;10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

З наведеної вище норми вбачається, що для виникнення прав та обов`язків потерпілого рішення (постанова) слідчого про залучення у якості потерпілого не потрібно.

Також, зі змісту ст. 55 КПК України вбачається, що діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачено обов`язок слідчого приймати рішення (виносити постанову) про визнання потерпілим.

Як вбачається з ч.1 ст.303 КПК України, перелік оскаржуваних рішень носить виключний характер, і можливості оскаржувати взагалі всі дії, або загальну бездіяльність слідчого, повязані з досудовим розслідуванням, не передбачає, так як і можливості оскаржити не встановлення статусу особи, як сторони в кримінальному провадженні.

Даних про виконання дій, які передбачені КПК України: звернення до слідчого з клопотанням про визнання особи потерпілим і отримання його відмови в такому визнанні, тобто дій, які повинні передувати перед зверненням до суду про оскарження відмови слідчого, в скарзі не має, в зв`язку з чим вважаю, що вона не містить даних про відмову слідчого в визнанні особи потерпілим, а не встановлення слідчим процесуального статусу скаржника як сторони кримінального провадження та не вручення йому постанови про визнання його потерпілим, не підлягає оскарженню.

Натомість, як слідує зі скарги, ОСОБА_3 оскаржує невручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_3 від 06.07.2018 року про вчинення кримінального правопорушення.

Так, визначальним для застосування положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України щодо встановлення бездіяльності органу досудового розслідування в частині нездійснення ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк є: по-перше, існування в кримінальному процесуальному законі відповідної процесуальної дії, яку КПК України зобов`язує слідчого, прокурора вчинити; по-друге, імперативна вимога щодо вчинення такої процесуальної дії у визначений законом строк.

Разом з тим, згідно положень ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз ч. 2 ст. 55 КПК України дозволяє зробити висновок, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок вручити потерпілому відповідну пам`ятку, залежно від форми волевиявлення на визнання особи потерпілим, покладається на:

?особу, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення;

?особу, яка прийняла заяву про залучення особи до провадження як потерпілого;

?особу, яка прийняла рішення про визнання особи потерпілим і одержала від неї згоду на це.

Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати.

З огляду на те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено обов`язку слідчого/прокурора приймати рішення про визнання потерпілим у формі постанови, а також не визначено імперативного строку, протягом якого слідчий/прокурор вручає потерпілому пам`ятку про його права та обов`язки, то вимоги ОСОБА_3 є передчасними.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повий текст ухвали складений 31.07.2018 року.

Суддя ОСОБА_1