Дата документу 05.04.2018
Справа № 334/4618/16-к
Провадження № 1-кп/334/35/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2018 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 ;

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.121 ч.1, 296 ч.4,ст..309 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.121 ч.1, 296 ч.4, ст..309 ч.1 КК України.

Під час судового засідання захисником адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про проведення слідчого експерименту з підстав ст.333 ч.3 КПК України, оскільки на досудовому розслідуванні не було проведено слідчий експеримент за участю обвинуваченого. Тому вважає, за доцільне провести слідчий експеримент. Також просить слідчий експеримент провести з участю сторін кримінального провадження із залученням адвоката, експерта.

В судовому засіданні прокурор висловив думку про безпідставність заявленого клопотання захисником, оскільки, на сторона захисту, затягує розгляд кримінального провадження в суді.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, з`ясувавши обставини справи приходить до висновку, що клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.240 ч.1 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

В процесі досудового розслідування слідчим проведено слідчий експеримент за участю потерпілого, про що складено протокол проведення слідчого експерименту від 20.05.2016 року; Важливою умовою проведення слідчого експерименту є його проведення в умовах, максимально наближених до тих, у яких у минулому відбувалася досліджувана дія чи подія. Тому, перш ніж проводити дослідницькі дії, необхідно відтворити (реконструювати) обстановку, у якій вони проводитимуться. Ступінь реконструкції залежить від характеру експерименту, обстановки, у якій він здійснюватиметься, від можливостей реконструювання. Недотримання цієї умови розцінюється як порушення вимог кримінального процесуального закону, що спричиняє втрату доказового значення одержаних даних.

Під час проведення слідчого експерименту вказана вище умова не була дотримана зі сторони слідчого, а саме, проведення слідчого експерименту у кабінеті слідчого свідчить про невідповідність обстановки під час проведення експерименту. Крім цього слідчий експеримент проведений окремо щодо кожного учасника кримінального провадження.

Однак ч.3 ст.223 КПК України зобов`язує слідчого, прокурора вжити належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.

Ч.3 ст.240 Кодексу визначено, що до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

У відповідності до ст.333 ч.3 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами

А тому у зв`язку з незабезпеченням достовірності умов, у яких проводився слідчий експеримент, які не наближені до тих, у яких відбувалася подія, що перевірялася, незабезпечення належної повноти і точності відтворення самих експериментальних дій суд вважає за можливе задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про проведення слідчого експерименту за участю сторін кримінального провадження.

Також Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки на даний час ризики, які були підставою при обранні запобіжного заходу не відпали, а більш м`який запобіжний захід не може запобігти цим ризикам.
Обвинувачений та його захисник заперечували.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
При вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд враховує також і практику Європейського суду з прав людини.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушеннях, за які КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строк до восьми років та у вчиненні кримінальному правопорушенні середньої тяжкості.
Крім цього відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.
Також суд враховує і вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, оскільки його раніше було засуджено за вчинення тяжких кримінальних правопорушень, та після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та знов вчинив нові умисні тяжкі кримінальні правопорушення.
З урахуванням вище наведеного, суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, який зважаючи на категорію складності справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, адже на даний час, у судовому засіданні, ще не допитаний обвинувачений, не проведено слідчий експеримент, суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на два місяці.
Враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 197, 240, ч.3 ст.331, 333,350 ч. 3 ст. 383 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Доручити органу досудового розслідування - СВ Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області провести слідчий експеримент із обвинуваченим ОСОБА_5 , потерпілим ОСОБА_6 з метою максимально наближеного відображення подій, які мали місце близько 19.00 год. 05.04.2016 року біля будинку АДРЕСА_1 .

Вказану слідчу дію провести за участю судово-медичного експерта ОСОБА_7 захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 .

Під час даної слідчої дії застосовувати відеозапис.

Даний слідчий експеримент провести до 05.05.2018 року.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ще на 60 діб, а саме по 03.06.2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає .

Суддя: ОСОБА_1