Справа 556/593/18
Номер провадження 1-в/556/83/2018
У Х В А Л А
16.05.2018 року смт. Володимирець
Володимирецький районний суд Рівненської області
під головуванням судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника ДУ Полицька ВК №76 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володимирецького районного суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, раніше не судимого.
Засуджений 13.08.2014 року Берегівським районним судом Закарпатської області за ст.307 ч,2, ст. 69 КК України - 3 роки позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, зарахувати у строк відбування покарання термін затримання під вартою з 24.07.2013 року по 14.08.2013 року.
04.11.2014 року згідно вироку Апеляційного суду Закарпатської області вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.08.2014 року, в частині призначеного покарання скасувати, призначити покарання за ст.307 ч.2 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок залишений без змін.
25.01.2016 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області на підставі ч.5 ст.72 КК України з врахуванням змін внесених ЗУ «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-8, який набрав чинності 24.12.2015 року, зарахувати строк попереднього ув`язнення 2 місяці 43 дні з 24.07.2013 року по 14.08.2013 року, а також строк з 13.08.2014 року по 04.11.2014 року.
14.12.2016 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області на підставі ст.6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, скоротити наполовину невідбуту частину покарання на 1 рік 07 місяців 28 днів, до відбуття - 4 роки 4 місяці 02 дні.
14.02.2017 року ухвалою Апеляційного суду Рівненської області ухвалу Володимирецького районного суду від 14.12.2016 року про застосування ЗУ «Про амністію у 2014 році» скасувати, у задоволенні клопотання у застосуванні ЗУ «Про амністію у 2014 році» відмовити.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про вирішення питання про умовно-дострокове звільнення його з місць позбавлення волі.
З матеріалів особової справи та пояснень засудженого встановлено, що в ДУ Полицька ВК №76, ОСОБА_5 перебуває з 24.12.2014 року. Відбув більше 2/3 частини строку призначеного йому покарання, твердо став на шлях виправлення, сумлінно працює на виробництві установи, раніше накладені стягнення погашені у встановленому законом порядку. Зробив для себе належні висновки, та заслуговує відповідно до ст.81 КК України на умовно-дострокове звільнення.
В судовому засіданні засуджений підтримав дану заяву, просив умовно-достроково звільнити його з місць позбавлення волі.
В судовому засіданні представник адміністрації колонії ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку, що у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнити засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.
Так, відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Вивчивши матеріали клопотання та особової справи на засудженого, заслухавши думку прокурора, що висловився проти задоволення клопотання, засудженого, який просив його умовно-дострокового звільнити від відбування покарання, враховуючи те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за скоєння тяжкого злочину, характеризується посередньо, при цьому, хоча засуджений має чотири заохочення лише за сумлінну поведінку, на даний час не працевлаштований, раніше допустив 2 порушення встановленого порядку, згідно висновку з характеристики засуджений не довів свого виправлення, тому суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_5 лише намагається стати на шлях виправлення, його поведінка не є сумлінною, що дає підстави для відмови у задоволенні клопотання засудженого.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.81 КК України,суд,-
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення його з місць позбавлення волі - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області протягом 7 діб з моменту проголошення через Володимирецький районний суд.
Суддя: ОСОБА_1 .