Справа № 570/312/18
Номер провадження 1-кс/570/63/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2018 року
Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщенні Рівненського районного суду (м.Рівне вул.П.Могили, 24) клопотання слідчого СВ Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного 04 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
про тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю,
в с т а н о в и в:
з метою повного, швидкого та неупередженого дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення, виникає необхідність отримати тимчасовий доступ до оригіналу вищевказаної особової справи, яка знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , адже документи, що містяться у вказаній справі містять в собі відомості, що можуть бути використані у провадженні як докази підозри ОСОБА_5 просить задоволити дане клопотання
Представники осіб, у володінні яких знаходиться така інформація до суду не викликалися.
В судове засідання слідчий та прокурор не з"явилися.
Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Згідно клопотання, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи засудженим за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2017 року за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, 06 вересня 2017 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції був під підпис ознайомленим з порядком та умовами відбування призначеного йому покарання та попереджений про кримінальну відповідальність передбачену ч.2 ст.389 КК України за ухилення від громадських робіт та отримавши направлення на відбуття покарання до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке мав відбувати працюючи в КСП « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_2 , будучи зобов`язаним виконувати роботу по прибиранню територій вулиць, дворів, зупинок громадського транспорту, смітників, знищення чагарників, рубання дров, маючи згідно графіку п`ятиденний робочий тиждень з чотиригодинним робочим днем у вільний від основної роботи час, з 18 вересня 2017 року без поважних причин (тяжка тривала хвороба, виїзд в іншу місцевість без дозволу у зв`язку з загибеллю близьких) не вийшов на роботу та не відпрацював жодної години призначених йому громадських робіт, тобто умисно ухилився від призначеного йому покарання.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження і полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідно рішення слідчим суддею, вилучити їх.
Застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.4 ст.132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі та документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч.1 ст.223 КПК України саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Згідно п.п.1, 2 ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у ньому.
З вказаних матеріалів не вбачається, а органом досудового слідства не доведено, що документи, тимчасовий доступ до яких просить надати слідчий, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих документах та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих доказів. Також слідчим не доведена неможливість іншими способами отримати доступ до необхідних документів, оскільки в клопотанні не надано доказів на підтвердження того, що слідчий звертався безпосередньо до володільця для отримання копій, що свідчить про можливість іншими способами довести обставини, вказані в клопотанні слідчого. Слідчим не доведено наявності достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого не відповідає вимогам КПК України, недостатньо обґрунтоване, тому відмовляє у його задоволенні.
Крім того, законодавчою вимогою щодо розгляду клопотання є вимога про його розгляд за участю слідчого або прокурора, їх неявка є фактично невиконанням цими суб`єктами обов`язку довести обставини, передбачені КПК України, що позбавляє слідчого суддю можливості повно та всебічно з`ясувати сукупність обставин, із якими закон пов`язує вирішення питання, а отже, є підставою для відмови у задоволенні відповідного клопотання. Доцільно відмовляти у задоволенні такого клопотання ще й з огляду на те, що однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін (ст.22 КПК), яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити особисту явку та подання доказів.
Оскільки доступ до речей і документів, які вказані в ухвалі, не позбавляють юридичну особу можливості здійснювати свою діяльність, то відповідно до ст.309 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає. Разом з тим, приймаю до уваги правову позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 08 квітня 2015 року №3-рп/2015 (п.2.1 рішення), що згідно з практикою Європейського суду з прав людини у ст.6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (п.25 Рішення ЄСПЛ у справі «Делкур проти Бельгії» від 17 жовтня 1997 року та п.65 Рішення ЄСПЛ у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, позбавлення права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.
З огляду на викладене, керуючись ст.164 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного 04 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України про тимчасовий доступ до документів.
.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1