Справа № 305/971/15-к
Номер провадження 1-кп/305/11/18
ВИРОК
25.06.2018 року. Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря - ОСОБА_2
обвинуваченого - ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, українця, громадянина України, не одруженого, контрактника Збройних сил України, раніше не судимого, військовозобов?язаного, -
у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст. 162 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
В ході судового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , 21 квітня 2015 року близько 3 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшовши до приміщення дочірнього підприємства туристично - оздоровчого комплексу «Тиса», що знаходиться у м. Рахів по вул. І.Франка, № 1, після відмови адміністратором вказаного закладу ОСОБА_6 в наданні йому кімнати для ночівлі у зв`язку із відсутністю в ОСОБА_5 грошових коштів для розрахунку, умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, почав висловлювати погрози в бік адміністратора, що призвело до того, що остання, побоюючись можливого заподіяння шкоди своєму здоров`ю, втекла з приміщення туристично-оздоровчого комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чим була припинена робота вказаного закладу.
Після цього ОСОБА_5 , перебуваючи в холі туристично-оздоровчого комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », умисно, з хуліганських спонукань, порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, пошкодив стаціонарний телефон без назви, вартістю 200 грн., відірвавши його від лінії зв`язку та кинувши на підлогу, розбив переносний електричний чайник, вартістю 250 грн., перекинув та розбив журнальний столик, вартістю 1 200 грн., розбив настільну декоративну люстру з вмонтованим годинником, вартістю 500 грн., шляхом приведення в дію пошкодив два вогнегасники, заправка (відновлення) яких коштує по 300 грн. кожного, а всього на суму 600 грн., шляхом зриву листів інформації про пожежну безпеку пошкодив пожежний інформаційний стенд, чим ДП ТОК «Тиса» в особі директора ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди на загальну суму 2 750 грн.
У подальшому, ОСОБА_5 21 квітня 2015 року, близько 3.10 год., продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в АДРЕСА_2 , знаходячись біля зачинених вхідних дверей до будівлі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », без дозволу володільця приміщення вказаного готелю - фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , яка згідно договору суборенди від 15 грудня 2011 року, укладеного між нею та орендодавцем ДП «Гуцульщина» ТОВ «РОС», отримала вказане приміщення у строкове платне користування, а також всупереч волі адміністратора вказаного готелю ОСОБА_9 , яка усно заборонила вхід до приміщення, умисно, з метою порушення недоторканості володіння особи, знайшовши на вулиці бетонний блок, кинув його у склопакет замкнених вхідних дверей до приміщення вказаного готелю, розбивши останній, та незаконно через утворений отвір у дверях проник до приміщення готелю, де у подальшому вчинив хуліганські дії, в той же час, умисно, повторно, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських спонукань, безпричинно, знайшовши на вулиці бетонний блок, кинув його у склопакет замкнених вхідних дверей до приміщення вказаного готелю, вартістю 3 700 грн., розбивши останній, після чого через утворений отвір у дверях незаконно проник до приміщення готелю, де на другому поверсі на сходинковій площадці перекинув чотири вазони з живими квітами, пошкодивши їх, внаслідок чого адміністратор готелю ОСОБА_9 , злякавшись дій ОСОБА_5 , сховалася в одній із кімнат готелю, а останній, піднявшись на третій поверх, з хуліганських спонукань, продовжуючи свої злочинні дії, пошкодив шляхом зламу та від`єднання від джерела живлення і комунікацій панелі внутрішньої пожежної та охоронної системи сповіщення вартістю 5 тис.грн., розбив скло на дверях на третій поверх будівлі, вартістю 200 грн., викинув зі складової кімнати миючі засоби для прибирання, пилосос та додаткове ліжко, які розкидав по коридору, зірвав зі стіни картину та пошкодив електричну підсвітку над картиною вартістю 260 грн., після чого зайшов у незамкнену кімнату готелю під № 8, де перекинув речі, що в ній знаходились, у тому числі телевізор, пошкодив шухляду на тумбочці, в подальшому перейшов у іншу кімнату, під № 10, де також перекинув речі, в тому числі телевізор, зламав одежні вішалки в кількості 5 штук вартістю 14 гривень кожна на загальну суму 70 грн. та пошкодив шухляду на тумбочці, чим готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в особі директора ОСОБА_8 завдав матеріальну шкоду на загальну суму 9 230 грн.
Допитаний в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у скоєнні ним кримінальних правопорушеннь визнав та показав суду.
21.04.2015 перебував у нетверезому стані, тому після опівночі мав намір заночувати в одному з готелів у м. Рахів. Зайшовши в готель « ІНФОРМАЦІЯ_2 » отримав відмову, поскільки не мав грошей для оплати, тому став словесно ображати адміністратора готелю «Тиса» ОСОБА_10 , яка втекла з місця своєї роботи. Не заперечує, що пошкодив у готелі телефон, електрочайник, розбив журнальний столик, люстру , пошкодив 2 вогнегасники та пожежний стенд.
Після цього розбив бетонним блоком склопакет на готелі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та проникнувши всередину приміщення готелю перекинув вазони з квітами, пошкодив охоронну систему, розбив скло на дверях, викинув миючі засоби, пилосос , ліжко, пошкодив картини та інше майно.
Розкаюється у скоєному. Просив суворо його не карати. Заявлені до нього цивільні позови відшкодував.
Суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюють ся приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 296 КК України, у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та за ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Речовий доказ: бетонний блок що знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області по вступу вироку в законну силу слід знищити.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Пом`якшуючими вину обставинами у відношенні ОСОБА_5 є те, що він вину свою визнав і розкаявся у скоєному, характеризується позитивно, є учасником АТО, шкоду завдану злочинами відшкодував, є військовослужбовцем контрактником.
Обтяжуючою вину обставиною є те, що злочини скоїв у нетверезому стані.
В кінці судового слідства адвокат ОСОБА_4 пода суду клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 амністії, як до особи яка була учасником АТО.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечив проти застосування амністції відносно ОСОБА_5 , звільнивши його від відбування покарання, оскільки він є учасником АТО, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 р. набрав чинності Закон України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 р. №1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до ст. 9 Закону України Про амністію у 2016 році питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п."д" ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом були учасниками бойових дій.
З матеріалів кримінального провадження вбається, що ОСОБА_5 являється учасником бойових дій, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України Про амністію у 2016 році. Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнав повністю про що розкаявся.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України Про амністію у 2016 році, судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України Про амністію у 2016 році, тому він підлягає звільненню від відбування основного покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років до нього не може бути застосована.
Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.д ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році, ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, ч.1 ст. 296 КК України та призначити покарання: за ч.1 ст. 162 КК України один рік обмеження волі, за ч.1 ст. 296 КК України два роки обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити два роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за даним вироком, якщо протягом одного року він не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього слідуючі обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: не виїзжати за межі області на постійне місце проживання без дозволу органу пробації, повідомляти органи пробації про місце проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до органу пробації.
На підставі п.д ч.1 ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання призначеного за вироком суду від 25 червня 2018 року.
Речовий доказ: бетонний блок що знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Рахівського ВП тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області по вступу вироку в законну силу слід знищити.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1 .

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1