У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника володільця майна МНВКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна, -

в с т а н о в и в:
прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про арешт майна, тимчасово вилученого в МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» в ході проведеного обшуку.

В обгрунтування заявленого клопотання зазначає, що у провадженні слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

У клопотанні прокурор покликається на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що в період 2016-2017 років група осіб в складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ін., діючи на території м. Києва та м. Одеси, зареєстрували/придбали ряд підприємств, в тому числі МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця», з метою здійснення зовнішньоекономічної діяльності щодо імпорту на митну територію України по заниженим цінам побутової техніки марки «Liebherr», шляхом підміни товарно-супровідних документів.

Згодом, імпортована продукція була реалізована за готівкові кошти третім особам, з подальшим оформленням первинних бухгалтерських документів про його продаж ряду підприємств, в результаті чого, згідно висновку експертного дослідження, службові особи МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» ухилились від сплати податків в особливо великих розмірах на суму 4 480 119,00 грн., та здійснювали інші порушення податкового законодавства, опис яких зазначено у висновку експертного дослідження.

Вказує, що в період з 09 по 10 серпня 2018 року проведено обшук за адресами складів МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця»: м. Одеса, вул. Балківська, 4, м. Одеса, вул. Аеропортівська, 11. В ході проведеного обшуку виявлено та вилучено імпортовану продукцію, яка там безпідставно зберігається та реалізується за готівкові кошти. Зазначає, що в ході проведеного обшуку не було встановлено документів щодо придбання вилученого товару.

Оскільки вилучена продукція не входить до переліку речей та документів, дозвіл на вилучення яких було прямо передбачено ухвалою про обшук, а тому майно має статус тимчасово вилученого майна.

У клопотанні прокурор вказує, що вилучений товар постановою слідчого від 11.08.2018 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Зазначає, що необхідність накладення арешту на вилучені товарно-матеріальні цінності обумовлюється тим, що не застосування цього заходу зумовить труднощі та перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні та зможе спричинити втрату інформації, яка має доказове значення в ході здійснення досудового розслідування.

Як на правові підставу арешту майна, покликається на ч. 3 ст. 170 КПК України, зазначаючи, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як наслідок, просить накласти арешт на тимчасово вилучене у МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» майно, перелік якого наведено у клопотанні.

В судові засідання прокурор двічі не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні доводам клопотання, просить таке задовольнити. Для огляду надав слідчому судді ухвали про надання дозволу на проведення обшуку в приміщеннях, що використовуються МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця».

Представник власника майна - МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» в судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечив, вважає таке безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що жодних доказів протиправної поведінки МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» до клопотання надано не було, експерт, що надав висновок експертного дослідження не має статусу судового експерта, майно вилучено безпідставно, ухвала про надання дозволу на обшук не передбачала вилучення товарно-матеріальних цінностей, просить в задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши пояснення слідчого та представника власника майна, ознайомившись із доводами клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

У провадженні слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За фабулою внесеного до реєстру порушення, в період 2016-2017 років група осіб в складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ін., діючи на території м. Києва та м. Одеси, зареєстрували/придбали ряд підприємств, в тому числі МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця», з метою здійснення зовнішньоекономічної діяльності щодо імпорту на митну територію України по заниженим цінам побутової техніки марки «Liebherr», шляхом підміни товарно-супровідних документів. Імпортована продукція була реалізована за готівкові кошти третім особам, з подальшим оформленням первинних бухгалтерських документів про його продаж ряду підприємств, в результаті чого, згідно висновку експертного дослідження, службові особи МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» ухилились від сплати податків в особливо великих розмірах на суму 4 480 119,00 грн.

До клопотання додано висновок експертного дослідження № 2-14/03/2018-до від 14.03.2018 року, що проведено судовим експертом ОСОБА_11 на підставі листа першого заступника начальника ГУ ДФС у м. Києві від 14.03.2018 року.

При проведенні дослідження використано декларації МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» з податку на прибуток, податку на додану вартість, баланс товариства, копія довідки про рух коштів, копія реєстру податкових накладних.

Згідно вказаного висновку МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» у 2016 році було занижено податок на прибуток на суму 2 731 132,00 грн.; у 2017 році не нараховано та не сплачено до бюджету ПДВ у сумі 1 748 987,00 грн.; у період 2016 -2017 років не нараховано та не сплачено до бюджету податок на прибуток та ПДВ у сумі 4 480 119,00 грн.; за період 2016 -2017 року здійснено реалізацію товарів за готівкові кошти, без застосування РРО.

Протоколом обшуку, проведеного в період з 09.08.2018 року по 10.08.2018 року за адресами розташування МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» виявлено та вилучено фінансово-бухгалтерську документацію на товар, а також залишки товарно-матеріальних цінностей на складах МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» за адресами: м. Одеса, вул. Балківська, 4, м. Одеса, вул. Аеропортівська, 11, які там знаходились станом на 09.08. 2018 року.

Окрім цього, слідчим суддею встановлено, що 14.08.2018 року прокурор вже звертався з аналогічним клопотанням про арешт майна до Шевченківського районного суду м. Києва, однак, таке було повернуте прокурору, оскільки клопотання не відповідало вимогам КПК України, зокрема до клопотання не було додано ні ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку, ні протокол обшуку, ні відомостей про власника тимчасово вилученого майна.

Всупереч судовому рішенню, вказані в ухвалі недоліки, прокурором не усунуті. Ухвала про надання дозволу на проведення обшуку за адресами розташування складів МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця»: м. Одеса, вул. Балківська, 4, м. Одеса, вул. Аеропортівська, 11, до повторного клопотання також надана не була.

Дані ухвали були надані слідчим лише для огляду слідчому судді в судовому засідання. Копія такої слідчим до матеріалів клопотання не долучалась, хоча слідчим суддею була надана можливість зробити це представнику органу досудового розслідування в ході судового засідання.

Проте, оглянувши в судовому засіданні вказані ухвали про надання дозволу на проведення обшуку за адресами розташування складів МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця»: м. Одеса, вул. Балківська, 4, м. Одеса, вул. Аеропортівська, 11, слідчим суддею було встановлено, що такі не передбачали дозволу на вилучення товарно-матеріальних цінностей у МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця».

Більше того, слідчий в судовому засіданні підтвердив, що клопотання про проведення обшуку приміщень МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця», містили прохання щодо надання дозволу на вилучення товарно-матеріальних цінностей у МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця», однак, слідчим суддею в задоволенні цієї вимоги було відмовлено.

Окрім цього, в ході судового розгляду, слідчим суддею було звернуто увагу на відсутність в матеріалах клопотання постанови про визнання вилучених товарно-матеріальних цінностей речовими доказами.

З даного приводу слідчий пояснив, що така наявна, однак чому її не було додано прокурором до клопотання йому не відомо.

Пред`явити таку постанову, хоча б для її огляду в судовому засіданні, слідчий теж не зміг.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, згідно якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За вимогами ст. 236 КПК України, ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 167, 168 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

За приписами ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено .

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати , з поміж іншого, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При вирішенні питання про такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий суддя неухильно дотримується вищевказаних норм закону, та враховує в першу чергу, що органом досудового розслідування не надано належних та достовірних доказів, того що обґрунтовано б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Фактично єдиним доказом вчинення кримінального правопорушення, яким прокурор також обґрунтовує необхідність арешту майна, є висновок експертного дослідження № 2-14/03/2018-до від 14.03.2018 року, що проведено судовим експертом ОСОБА_11 на підставі листа першого заступника начальника ГУ ДФС у м. Києві від 14.03.2018 року.

Однак, слідчий суддя звертає увагу, що таке експерте дослідження проведено поза межами кримінального провадження та до моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Судовий експерт ОСОБА_11 про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку не попереджалась, відтак вказаний висновок не відповідає вимогам ст. 102 КПК України, та відповідно не може братись до уваги слідчим суддею, як доказ неправомірної поведінки МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» чи його службових осіб.

Окрему увагу, слідчий суддя звертає на той факт, що вказане дослідження проведено впродовж одного дня, судовим експертом, що входить до приватної структури ТОВ «Дослідницький інформаційно-консультаційний центр» , на підставі листа першого заступника начальника ГУ ДФС у м. Києві, який до матеріалів клопотання долученим не був.

Чим було зумовлено та правова підстава проведення дослідження приватною установою, слідчий в судовому засіданні пояснити не зміг, як і надати будь-які інші докази, що свідчили б про вчинення кримінального правопорушення.

Натомість слідчий підтвердив, що будь-яка перевірка діяльності МНВІКП ТОВ «Сузір`я Стрільця» органами ДФС та/або іншими контролюючими органами не проводилась.

Як підставу арешту майна, прокурор вказує, що вилучене майно є речовими доказами та відповідає критеріям, що визначені в ст. 98 КПК України.

Однак, жодних доказів цьому, як і постанови про визнання вилучених товарно-матеріальних цінностей речовими доказами, прокурором чи слідчим не надано, та в матеріалах клопотання такі відсутні.

Яким саме критеріям речового доказу, передбаченим у ст. 98 КПК України, відповідає вилучене майно, ні прокурором, ні слідчим не вказано, тобто такі твердження органу досудового розслідування є формальними.

Окрім цього, як вже було зазначено ухвала про надання дозволу на проведення обшуку не передбачала дозволу на вилучення будь-яких товарно-матеріальних цінностей, хоча орган досудового розслідування клопотав про це, що свідчить про вчинення останнім дій, всупереч наявному судовому рішенню.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що необхідність арешту майна не доведена, заявлене клопотання є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Зважаючи на вказане, дана ухвала є підставою для негайного повернення майна особі, у якої таке майно було вилучено.

Керуючись ст. 2, 7-9, 98, 131, 132, 167-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:
в задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт майна тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна є підставою для негайного повернення майна особі, у якої таке майно було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1