Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

03 липня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000003, внесене до ЄРДР від 02 січня 2016 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 березня 2018 року

стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Берестя Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

ВирокомДубровицького районного суду Рівненської області від 30 березня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено покарання 8 (вісім) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 04 січня 2016 року по 20 червня 2017 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21 червня 2017 р. по 30 березня 2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалено покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 04 січня 2016 року.
До набрання вироком законної сили, залишити ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Судом вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 2751,25 (дві тисячі сімсот п`ятдесят одна гривня двадцять п`ять копійок) грн.
За вироком суду ОСОБА_6 01 січня 2016 року, приблизно о 23 год., перебуваючи в належному ОСОБА_9 будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_10 , що виник на побутовому грунті, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин в момент розпиття спиртних напоїв, умисно, наніс останньому близько п`яти ударів кулаками обох рук та близько п`яти ударів обома ногами в область голови та тулуба, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_10 .
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує, що судом першої інстанції в повній мірі не було дотримано вимог процесуального закону, що призвело, на його думку, до невідповідності висновків суду фактичним обставинам. Зазначає, що стороною обвинувачення не були доведені обставини предмета доказування, зокрема, діяння у формі нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого; наявності у діях обвинуваченого умислу, мотиву та мети. Вказує, що виклад фактичних обставин справи і формулювання обвинувачення, зазначені в обвинувальному акті та вироку суду є неконкретними. Перелічені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості не всі відносяться до категорії тяжких, а відтак, в тій сукупності, про яку зазначено в обвинувальному акті та вироку суду, не можуть перебувати у причинно-наслідковому зв`язку. Жодним доказом не підтверджується факт нанесення ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 саме тяжких тілесних ушкоджень. Висновки суду про вчинення обвинуваченим дій, які об`єктивуються у нанесенні ударів руками та ногами з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті ОСОБА_10 з мотивів помсти чи залякування фактично грунтуються на припущеннях. Вказує на недопустимість доказів, на підставі яких судом першої інстанції зроблено висновки про винуватість обвинуваченого. Зазначає, що суд першої інстанції невірно вирішив питання щодо визнання недопустимим доказом висновку експерта № 05 від 02 січня 2016 року (Т.1, а.к.п. 32-47) з підстав, зазначених у клопотанні.

Просить вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 березня 2018 року скасувати, провадження закрити за недоведеністю вини ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, потерпілу ОСОБА_8 , яка просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження і грунтується на сукупності зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні достатніх та достовірних доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого є вірною.

Факт нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ОСОБА_10 при встановлених судом обставинах, що мали місце 01 січня 2016 року, підтверджуються послідовними та узгодженими з іншими дослідженими місцевим судом письмовими доказами показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції.
Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що ОСОБА_6 наніс п`ять ударів ОСОБА_10 кулаками по грудній клітці, потім ще наніс два чи три удари ногами по ногах ОСОБА_14 . Згодом, ОСОБА_10 сидячи на стільці втратив свідомість. Далі ОСОБА_6 облив його водою, а потім вивів на вулицю (Т.3, а.к.п.216).
З показань свідка ОСОБА_9 вбачається нанесення ОСОБА_6 . ОСОБА_10 п`яти ударів руками в ділянку грудної клітки та через деякий час ще декількох ударів по тулубу, після чого вивів останнього на вулицю (Т.3, а.к.п.217).
Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_6 три чи чотири рази вдарив ОСОБА_10 кулаками по обличчю, а також один раз по ребрах від чого ОСОБА_10 впав на крісло. Згодом ОСОБА_6 вивів ОСОБА_10 на вулицю, а коли завів в будинок, попросив його допомогти у ОСОБА_10 зняти мокрі штани, після чого ОСОБА_6 положив його на ліжко (Т.3, а.к.п.217).
Неповнолітня свідок ОСОБА_13 , за участю спеціаліста ОСОБА_15 при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції вказала, що ОСОБА_6 бив ОСОБА_10 кулаками, а потім ногами, а потім він не дихав. Він бив по тулубу, в грудну клітку. Коли той лежав на підлозі, то ОСОБА_6 ще вдарив 2 рази його руками і 2 рази ногою. Потім ОСОБА_6 вивів його на вулицю, той стогнав. Пробув ОСОБА_10 на вулиці приблизно 2 години (Т.3, а.к.п.217).
Крім того, відповідно до висновку експерта № 05 від 02 січня 2016 року тілесні ушкодження виникли внаслідок множинних (не менше десяти травматичних (ударних) дій тупим, тупим твердим предметом (предметами) із обмеженою контактуючою поверхнею. Могли виникнути внаслідок ударів кулаком, ногою нападавшого, іншим тупим твердим предметом, які в сукупності щодо живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_10 .
Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 явилася закрита поєднана тупа травма шиї та голови: з ушкодженням зв`язкових структур шийного відділу хребта та розривом речовини спинного мозку, з крововиливами під м`які мозкові оболонки головного мозку, мозочок, стовбур що призвело до швидкого порушення функцій центральної нервової системи, зупинки серцевої діяльності та дихання.
Основним ушкодженням визнано травму ділянки шиї та потиличної ділянки голови, що обумовило швидке настання смерті внаслідок розриву спинного мозку.
Ушкодження в ділянках грудної клітки та живота також є небезпечними для життя і в своєму клінічному перебігу також могли призвести до смертельного наслідку.
Усі наявні на тілі трупа ушкодження були йому завдані прижиттєво, в швидкій послідовності одне за одним в короткий проміжок часу, попередньо моменту настання смерті (а.м.к.п. 39-41).
З даних, що містяться у висновках експертів судової імунологічної експертизи №2.2-9/16 від 26 лютого 2016 року, №2.2-7/16 від 25 лютого 2016 року, №2.2-8/16 від 26 лютого 2016 року, вбачається, що кров трупа ОСОБА_10 відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0. На представлених на експертизу наволочці, куртці типу дублянка коричневого кольору, штанах джинсових синього кольору з наявними на них плямами темно-бурого кольору, светрі синього кольору, які вилучені у ОСОБА_6 , змивах плям вилучених з огляду місця події виявлена кров людини, яка відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0, походження виявленої крові від трупа ОСОБА_10 не виключається (а.м.к.п. 64, 74, 86).
Вина ОСОБА_6 підтверджується і іншими письмовими доказами, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: даними що містяться у протоколі огляду місця події від 02 січня 2016 року та ілюстративними таблицями до нього; даними що містяться у лікарському свідоцтві про смерть № 05 від 02 січня 2016 року; даними що містяться у протоколі огляду місця події від 03 січня 2016 року, та ілюстративними таблицями до нього; протоколом проведення слідчого експерименту від 03 січня 2016 року; протоколом перегляду відеозапису слідчого експерименту з свідком ОСОБА_11 від 08 січня 2016 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 03 січня 2016 року; протоколом перегляду відеозапису слідчого експерименту з свідком ОСОБА_9 від 08 січня 2016 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 03 січня 2016 року; протоколом перегляду відеозапису слідчого експерименту з свідком ОСОБА_12 від 08.01.2016 року.
Оцінюючи вищевказані докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо їх належності, допустимості та достовірності, так як вони є достатніми для встановлення фактичних даних та узгодженими між собою, на підставі яких прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 .
З достатньою повнотою суд перевірив у судовому засіданні доводи захисника щодо недопустимості, на його думку, доказів по кримінальному провадженні та у своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, за яких надав перевагу наявним у матеріалах кримінального провадження доказам щодо підтвердження вини обвинуваченого по інкримінованому йому злочину та з яких підстав визнав недопустимими окремі докази.

Зокрема, судом першої інстанції обґрунтовано, на думку колегії суддів, визнано недоведеними твердження захисту щодо визнання недопустимим доказом протокол огляду місця події від 02 січня 2016 року з ілюстрованими таблицями до нього, мотивуючи тим, що дані що містяться в протоколі про перебіг даної процесуальної дії з зазначенням учасників та відомостей про них не є спростованими, характеристика технічного засобу в протоколі вказана, ілюстративні таблиці підписані слідчим, а на аркуші 8 (Т.1) міститься письмова заява власника вказаного домогосподарства ОСОБА_9 , якою він надав добровільну згоду працівникам поліції на огляд належного йому господарства, що він підтвердив в судовому засіданні, протокол було прочитано, заяви і зауваження не надходили.
До обгрунтованого висновку дійшов місцевий суд про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника щодо недопустимості доказів протоколів слідчих експериментів, проведених із свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 від 03 січня 2016 року, мотивуючи тим, що при допиті в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , та інших учасників вказаних слідчих дій було встановлено, що вони були проведені з дотриманням вимог КПК України, які встановлені для такого роду слідчих дій, за участі двох понятих, учасники ознайомлені з процесуальними правами, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, усі дії зафіксовані на дисках, які є речовими доказами та були відтворені судом у повному обсязі та фактично відповідають змісту зазначених протоколів, суттєвих порушень вимог законодавства не допущено. Під час їх проведень свідки добровільно все розповідали, показували, протоколи містять особисті підписи понятих, свідків, якими вони засвідчили факт ознайомлення з даним протоколом, зауваження та доповнення відсутні. ОСОБА_9 в усній формі надавалась згода на проведення слідчого експерименту, зауважень, заперечень в протоколі не вказано.
Доводи захисника щодо безпідставного визнання відомостей у протоколі огляду місця події від 03 січня 2016 року допустимим та належним доказом на підтвердження вини обвинуваченого були предметом дослідження судом першої інстанції і обґрунтовано не взяті до уваги з наведенням відповідних мотивів, зокрема у зв`язку з не доведенням твердження захисника, а дані щодо складу осіб, що приймали участь у проведенні даної слідчої дії є не спростованими, характеристика технічного засобу вказана, на аркуші 48 міститься письмова заява ОСОБА_6 від 03.01.2016 року, в якій він вказав, що добровільно надає для огляду належний йому одяг; протокол прочитано, заяви і зауваження не надходили.
Доводи захисника про неправильне вирішення судом першої інстанції питання визнання недопустимим доказом висновку експерта № 05 від 02 січня 2016 року, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки судом надано належну оцінку вказаному висновку та обґрунтовано визнано його достовірним і покладено в обґрунтування вироку в частині встановлення фактичних обставин кримінального провадження, оскільки, як зазначено місцевим судом, його дані узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в тій частині, в якій суд їх визнав достовірними, а будь-яких даних, які б ставили висновок та показання судово-медичного експерта ОСОБА_16 , допитаної в судовому засіданні, під сумнів судом не встановлено, з чим погоджується і апеляційна інстанція.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не працював, не одружений, оскільки шлюб на даний час розірвано, в силу ст.89 КК України є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, обставини, які пом`якшують покарання і обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено та призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин у виді 8 років позбавлення волі, що на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним в подальшому нових злочинів.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними і спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законнним та обгрунтованим, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 березня 2018 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, ? в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3