печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладенню арешту на майно,-
В С Т А Н О В И В:
19.04.2018 року до провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000589 від 05.11.2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 368 КК України та за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, на мобільний телефон марки Samsung GT-I8552, у якому знаходилася SIM - картка мобільного оператора червоного кольору на якій знаходиться напис білого кольору МТС; мобільний телефон NOKIA RM-586 з SIM карткою мобільного оператора червоного кольору на якій знаходиться напис білого кольору Life:) № НОМЕР_1 ; блокнот червоний. В обґрунтування клопотання посилається на те, що Управлінням з розслідуванням кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000589 від 05.11.2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 368 КК України та за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України. Досудовим розслідуванням установлено, що в період з 22.12.2017 слідчим слідчого відділення Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002621 від 13.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Також встановлено, що в ході розслідування кримінального провадження №0002621 під час санкціонованого обшуку 01.11.2017 за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1 , працівниками Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області вилучено особисті речі, що належать ОСОБА_7 . В подальшому, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002621 у невстановлений час у слідчого слідчого відділення Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 виник умисел на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності та закриття зазначеного кримінального провадження. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України. Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з викладених у ньому підстав. Адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, вказав на його необґрунтованість. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію адвоката, просив відмовити у накладенні арешту. Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що Управлінням з розслідуванням кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000589 від 05.11.2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 368 КК України та за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України. Слідчий в своєму клопотанні просить накласти арешт в рамках кримінального провадження №0000589 від 05.11.2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 368 КК України та за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України на мобільний телефон марки Samsung GT-I8552, у якому знаходилася SIM - картка мобільного оператора червоного кольору на якій знаходиться напис білого кольору МТС; мобільний телефон NOKIA RM-586 з SIM карткою мобільного оператора червоного кольору на якій знаходиться напис білого кольору Life:) № НОМЕР_1 ; блокнот червоний. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції від 27 лютого 2016 року) арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Відповідно до п. п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт з метою уникнення негативних наслідків. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. Слідчим суддею не встановлено правової підстави для накладення арешту на мобільний телефон марки Samsung GT-I8552, у якому знаходилася SIM - картка мобільного оператора червоного кольору на якій знаходиться напис білого кольору МТС; мобільний телефон NOKIA RM-586 з SIM карткою мобільного оператора червоного кольору на якій знаходиться напис білого кольору Life:) № НОМЕР_1 ; блокнот червоний в рамках кримінального провадження №0000589 від 05.11.2017р. Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту, та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження. З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту, тому у задоволенні клопотання слід відмовити. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173КПК України, -
У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладенню арешту на майно залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошений 25.04.2018 року о 14-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1