Дата документу Справа № 328/3206/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/723/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 328/3206/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001170, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04.09.2012 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 25.12.2012 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку Токмацького районного суду Запорізької області від 04.09.2012 року та визначено 6 років 6 місяців позбавлення волі. 06.04.2016 року звільнився умовно-достроково, не відбутий строк 2 роки 11 місяців 11 днів, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до знову призначеного покарання приєднано частково (у виді 6 місяців позбавлення волі) невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 25.12.2012 року, остаточно призначено до відбування 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня фактичного затримання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту застосований відносно ОСОБА_7 ухвалено залишити до набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 03.11.2017 року, приблизно о 03.00 год., ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, через незачинені вхідні двері, проник до квартири АДРЕСА_3 , таємно повторно викрав зовнішній зарядний пристрій «Хіаоmі» потіжністю 16000 mAh та акустичну колонку «JBL Charge 3 (black)», вартість яких згідно судово-товарознавчої експертизи №3679 від 14.11.2017 року становить 446,01 грн. та 4193,42 грн. відповідно, які належать потерпілому ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, обернувши його на свою користь, тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4639,43 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з призначеним йому судом покаранням. Зазначає, що він визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, на момент вчинення злочину досяг двадцятирічного віку, має задовільний стан здоров`я, до вчинення злочину посередньо характеризувався за місцем проживання, адміністративних стягнень не мав. Таким чином, вважає за можливе призначити йому основне покарання за ч. 3 ст. 185 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України.
Просить скаргу розглянути за його відсутності, змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, яка заперечувала проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, ґрунтуються на обставинах, які сторонами провадження не оспорюються, тому перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які обвинуваченим в апеляційній скарзі не оспорюються, тому дані обставини, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Судом також враховано сукупність фактичних даних, які характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання, за місцем проживання характеризується посередньо, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого.

В якості обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд зазнав його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання, не встановив.

ОСОБА_7 судом було призначено мінімальне покарання в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, і на підставі вимог ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 25.12.2012 року, та за сукупністю вироків остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, і підстав вважати таке покарання надто суворим, колегія суддів не вбачає.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання невідбутого покарання з новим покаранням, призначено судом з дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного) та попередження нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Обставини, на які послався ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, як на підстави для пом`якшення призначеного покарання (визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку), були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання і вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для зменшення призначеного покарання і застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає. Заяви обвинуваченого на предмет того, що він на момент вчинення злочину досяг двадцятирічного віку, має задовільний стан здоров`я, до вчинення злочину посередньо характеризувався за місцем проживання, адміністративних стягнень не мав, не є істотними для можливості пом`якшення призначеного покарання.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості чи надмірним для досягнення мети покарання.

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 по зазначених у ній доводах, а відтак і відсутності підстав для зміни судового рішення і пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4