Справа № 500/1088/18
Провадження № 1-кп/500/314/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. м. т. Миколаївка Миколаївського району Одеської області, громадянин України, українець, з вищою освітою, пенсіонер, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

В ході досудового розслідування встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, діючи у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-ХІІ від 17.06.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21.08.1998, незаконно придбав шляхом знахідки у грудні 1991 року, більш точно час та дата в ході досудового розслідування не встановлено патрони калібру 9х18 мм, виготовленими промисловим способом, виробництва СРСР, та призначеними до стрільби з нарізної вогнепальної зброї пістолетів Макарова «ПМ», Форт, автоматичних пістолетів ОСОБА_6 та зберігав їх за місцем проживання у будинку

АДРЕСА_2 .

В ході обшуку від 09.01.2018, проведений працівниками Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області в період з 15:27 год. до 16:40 год. на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду від 03.01.2017 за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_4 виявлено та вилучено 32 патрони, які згідно висновку експерта № 48-Б від 22.01.2018 являються боєприпасами, патронами калібру 9х18 мм, виготовленими промисловим способом, виробництва СРСР та призначеними до стрільби з нарізної вогнепальної зброї пістолетів Макарова «ПМ», Форт, автоматичних пістолетів Стечкіна (АПС) та інших відповідного калібру, які ОСОБА_7 незаконного придбав шляхом знахідки у грудні 1991 року, більш точно час та дата в ході досудового розслідування не встановлено та зберігав їх у будинку АДРЕСА_2 зі місцем свого мешкання.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України за ознаками придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного злочину та пояснив, що злочин вчинив за вказаних обставин.

22 травня 2018 року між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

За умовами вказаної угоди від 22.05.2018 р. прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання висунутого обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки звільнивши його з випробувальним терміном на строк один рік на підставі ст. 75 КК України та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені йому, п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої між ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, а також те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 травня 2018 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у справі, на які накладено арешт згідно ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 11 січня 2018 року знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 3146 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1