Ухвала

25 вересня 2018 року
м. Київ
справа №138/2008/14-к
провадження №51-8896ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 26 червня 2018 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений просить переглянути постановлені щодо нього судові рішення в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Також у ній зазначаються вимоги особи, що подає скаргу. Виходячи зі змісту закону такі вимоги, мають бути сформульовано з урахуванням приписів статей 436-438 КПКУкраїни.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1

ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

(ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Тому, скаржник заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Проте всупереч вищевказаним вимогам закону в поданій скарзі не викладено обґрунтування допущення судами таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних рішень на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 84, 94, 284, 370, 412, 413, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку. Крім того, засуджений, посилаючись на порушення кримінального процесуального закону, по суті заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в касаційному порядку.
Також, зазначена засудженим вимога до суду касаційної інстанції про скасування судових рішень та його виправдання не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України щодо того, яке рішення має право прийняти суд у результаті касаційного розгляду кримінального провадження з огляду на вищезазначені положення кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху.
Надати засудженому строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3