Постанова
Іменем України
17 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 712/2192/16-к

провадження № 51- 990 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 22 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000804, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст.158-1 КК до покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 15 листопада 2015 року приблизно о 11 год. 40 хв. прийшов до приміщення для голосування виборчої дільниці № 711032, яка розміщувалась на першому поверсі будівлі гуртожитку в м. Черкаси по вул. Я. Галана, 15, де отримав у членів виборчої комісії виборчий бюлетень для здійснення голосування на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів. ОСОБА_6 за раптово виниклим умислом на викрадення виборчого бюлетеня, у порушення вимог ч. 14 ст. 77 Закону України Про місцеві вибори, бюлетень до виборчої скриньки не опустив, а тримаючи його в руці пішов до виходу з приміщення для голосування виборчої дільниці, після чого був затриманий членами виборчої комісії. Відмовившись повернути складений бюлетень, він склав його вчетверо та розірвав на дрібні шматочки, які поклав до своєї кишені. Після приїзду за викликом слідчо-оперативної групи ОСОБА_6 добровільно видав розірваний виборчий бюлетень слідчому Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 листопада 2016 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 скасовано, а кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 29 листопада 2016 року виправлено описку, допущену в ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 22 листопада 2016 року, а саме на аркуші 3 абзаці 6 ухвали, який починається словами Заслухавши доповідача…, замість слів апеляційні скарги не підлягають задоволенню вважати вірним написання апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково.

Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції (далі прокурор), посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що апеляційний суд безпідставно закрив кримінальне провадження за реабілітуючими підставами через відсутність у діянні ОСОБА_6 складу вказаного кримінального правопорушення, а його рішення побудоване фактично на свідченнях останнього. При цьому зазнає, що апеляційний суд упереджено підійшов до оцінки всіх доказів обвинувачення, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок, не взявши до уваги показання свідків та інші докази обвинувачення, яким дав протилежну оцінку, ніж суд першої інстанції, чим порушив вимоги засади безпосередності дослідження доказів.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу обґрунтованою і просила ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, якими в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Як визначено у п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 417 КПК скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.
Скасовуючи вирок суду першої інстанції, яким ОСОБА_6 засуджено за викрадення виборчого бюлетеня, апеляційний суд правильно зазначив, що місцевий суд належним чином не проаналізував обставини, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та не надав належну правову оцінку фактичним обставинам справи.
Так, викрадення виборчого бюлетеня є одним з альтернативних діянь, що утворюють об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК.
При цьому під викраденням виборчого бюлетеня слід розуміти вчинене будь-яким способом (таємним або відкритим) вилучення бюлетеня з володіння суб`єкта, у якого вони перебувають (у громадянина, який бере участь у виборах (референдумі), у члена виборчої комісії (комісії з референдуму); з приміщення виборчої комісії (комісії з референдуму); під час їх транспортування; тощо).
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 на законних підставах отримав від представників виборчої дільниці бюлетень для голосування, тобто цей бюлетень перейшов у його володіння у порядку, визначеному Законом України Про місцеві вибори, але у подальшому він не розпорядився цим бюлетенем у передбачений законом спосіб.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що діяння, вчинене ОСОБА_6 , хоча й має ознаки діяння суспільно негативного з огляду на те, що воно в певній мірі порушує встановлений законом порядок проведення місцевих виборів, але не містить складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК.

Отже, апеляційний суд закривши кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Тому доводи прокурора в цій частині касаційної скарги є необґрунтованими.
Безпідставними є також доводи прокурора про порушення судом апеляційної інстанції засади безпосередності дослідження доказів.
Так, у касаційній скарзі прокурор зазначає, що апеляційний суд своє рішення про закриття кримінального провадження за реабілітуючими підставами побудував лише на свідченнях обвинуваченого, натомість упереджено підійшов до оцінки всіх доказів обвинувачення, не взяв до уваги показання свідків, яким дав протилежну оцінку, ніж суд першої інстанції.
З цього питання свою правову позицію висловив Верховний Суд України, яким у постанові від 21 січня 2016 року зазначено, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження (справа № 5-249кс15).
Проте слід відрізняти оцінку доказів та кримінально-правову оцінку встановлених судом фактичних обставин вчиненого діяння (кримінально-правову кваліфікацію).
Оцінка доказів здійснюється судом за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу зокрема, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Водночас, кримінально-правова кваліфікація діяння здійснюється судом через оцінку фактичних обставин вчиненого діяння, які вже об`єктивно з`ясовані та підтверджені доказами, а також через встановлення відповідності чи невідповідності сукупності цих обставин ознакам кримінального правопорушення, передбаченого КК.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду від 22 листопада 2016 року, констатуючи відсутність у діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК, суд виходив із фактичних обставин діяння, встановлених судом першої інстанції, та не давав іншої оцінки доказам (як окремо взятим, так і сукупності зібраних доказів) за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК. А тому апеляційний суд не порушив вимог засади безпосередності дослідження доказів (ст. 23 КПК), а постановлена апеляційним судом ухвала у цій частині відповідає вимогам законності та обґрунтованості відповідно до ст. 370 КПК.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд
ухвалив:
ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 22 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3