ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1438/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" серпня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого позаштатним перекладачем, засновник Благодійного фонду " Зіниця ока", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, на обліку у лікаря- нарколога не перебуває, 2008 року перебуває на обліку у лікаря- психіатра, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 06.04.2018 і року близько 09 год. 37 хв., перебуваючи в приміщенні АЗК «GLUSCO» №35, яка розташована по проспекту М.Бажана, 1-к в м. Києві, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, з метою вчинення вимагання, а саме пред`явлення незаконної вимоги на передачу чужого майна з погрозою пошкодження чи знищення майна ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» підійшов до начальника вказаної АЗК ОСОБА_7 , та став вимагати в усній та письмовій формі грошові кошти в сумі 100 000 гривень, при цьому висловлював погрози, що у разі відмови або не виконання даної вимоги, у визначений ним термін, здійснить пошкодження або знищення мережі автозаправних комплексів «GLUSCO» які перебувають у власності ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ», шляхом підпалу.

При досудовому розслідуванні кримінального провадження дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу (розбій). В результаті проведення судового розгляду кримінального провадження вина ОСОБА_8 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що містять ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України встановлена у повному обсязі та підтверджується комплексом зібраних на досудовому розслідуванні та дослідженими судом доказами. Крім того, згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №36 від 27.02.2018 року: на період вчинення кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , 1967 р.н. (на період 13.12.2017) він виявляв ознаки шизотипового розладу (згідно з МКХ - 10, F21) і за своїм психічним станом у той період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період вчинення кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , 1967 р.н. (на період 13.12.2017) він виявляв ознаки шизотипового розладу (згідно з МКХ - 10, F21) і за своїм психічним станом у той період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 , 1967 р.н. виявляє ознаки шизотипового розладу (згідно з МКХ - 10, F21) і за своїм психічним станом на теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_8 , 1967 р.н. не здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для справи і надавати про них свідчення. На теперішній час ОСОБА_8 , 1967 р.н. виявляє ознаки шизотипового розладу (згідно з МКХ - 10, F21) і за своїм психічним не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 , 1967 р.н. виявляє ознаки шизотипового розладу (згідно з МКХ - 10, F21) і за своїм психічним не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_8 потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Тому прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру передбачених ч.1 ст. 94 КК України, у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 та законний представник особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання не заперечували та просили його задовольнити, так як дійсно її син ОСОБА_6 є психічно хворим та перебуває на обліку у лікаря- психіатра, проте просять врахувати, що останній працює та займається благодійністю та є засновником Благодійного Фонду "Зіниця ока"..

Представник потерпілого ТОВ "Глуско Рітейл" - ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд кримінального провадження його участі, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду, матеріальних вимог до обвинуваченого не має.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання обґрунтоване і підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення ; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру .

Вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме:

- даними висновку судово-психіатричного експерта №98 від 12.06.2018 року: відповідно до якого на момент вчинення кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (на період 06.04.2018) страждав стійким психічним розладом шизоафективний розлад, маніоформний синдром ( МКХ - 10 F 25.2) і за своїм психічним станом у той період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період вчинення кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (на період 06.04.2018) страждав стійким психічним розладом шизоафективний розлад, маніоформний синдром ( МКХ - 10 F 25.2) і за своїм психічним станом у той період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає стійким психічним розладом шизоафективний розлад, маніоформний синдром ( МКХ - 10 F 25.2) і за своїм психічним станом на теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. ОСОБА_6 хронічним алкоголізмом, наркоманією не страждає, застосування до нього лікування з приводу наркологічного захворювання не потребує.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 189 КК України, та його протиправні дії кваліфікуються у вимаганні поєднаного з погрозою пошкодження або знищення майна.

Відповідно до ч. 2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння (злочину), передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв"язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 року № 7 роз`яснено, що неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК), - висновку судово-медичної експертизи.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, компрометуючі матеріали в органах місцевого самоврядування за місцем проживання на обвинуваченого відсутні, працює, за місцем проживання характеризується посередньо, з 2008 перебуває на обліку в лікаря психіатра, на обліку в лікаря нарколога не перебуває.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається та у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування покарання, оскільки він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 395, 512-513 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у виді

надання амбулаторної психіатричної допомог8и в примусовому порядку до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого позаштатним перекладачем, засновник Благодійного фонду " Зіниця ока", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, на обліку у лікаря- нарколога не перебуває, з 2008 року перебуває на обліку у лікаря- психіатра - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Речові докази залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копію ухвали суду для виконання направити до закладу охорони здоров`я за місцем проживання ОСОБА_6 .

Копія ухвали негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту її проголошення.
СУДДЯ ОСОБА_10