АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2018 року м.Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001788, відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
громадянина України, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській областіта застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, починаючи з часу фактичного затримання 06 вересня 2018 року о 08:00 годин до 00 годин 01 хвилини 03 листопада 2018 року., з визначенням застави 500 прожиткових мінімумів для працездатної особи у сумі 881 000 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням його волі.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що ризики, викладені у клопотанні слідчого не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а слідчому судді було надано ряд доводів, що їх спростовували. Вказує на те, що суть підозри не є в повній мірі обґрунтованою та в дійсності не доводять необхідності застосування настільки суворої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною йому залишити житло у певний період доби.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що наявність ризиків, на які слідчий посилається у клопотанні, жодним доказом не підтверджені. Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 має постійне місце роботи, приймав безпосередньо участь в антитерористичній операції, за місцем проходження служби та за місцем свого проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки. Вказує на те, що сума застави є непомірною та несправедливою з врахуванням матеріального положення сім`ї.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 06 вересня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, що виразилось у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 30 серпня 2018 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом обшуку від 06 вересня 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06 вересня 2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06 вересня 2018 року, з якого слідує, що свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 як особу, що 30 серпня 2018 року, сівши в автомобіль марки ВАЗ-2111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ще одним невідомим чоловіком, поїхали у невідомому напрямку.

Що стосується доводів захисників про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 постійного джерела доходів не має, підозрюється у вчиненні корисливого злочину, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, що підтверджується наявністю підозри у іншому кримінальному правопорушенні за ч.4 ст.358 КК України, а отже підозрюваний може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

При розгляді клопотання слідчим суддею розглянуто можливість застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 881 000 грн., розмір якої визначено вмотивовано з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ч. 4 ст.182 КПК України, а отже доводи захисника ОСОБА_7 щодо непомірності суми застави для підозрюваного, апеляційний суд вважає необгрунтованими.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4