Справа № 204/4387/18
Провадження № 1-кп/204/516/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000552 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

18 червня 2018 року з Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 надійшов, затверджений прокурором цієї прокуратури ОСОБА_3 , обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення даного обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000552 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України прокурору у зв`язку із невідповідністю ч.2 п.п.2,3,5 ст.291 КПК України. В обґрунтування зазначив, що всупереч вимогам КПК України, в обвинувальному акті взагалі вказані дані про ОСОБА_8 , як підозрюваного, однак обвинувальний акт має містити, зокрема анкетні відомості про саме обвинуваченого. Тому, вважає, що обвинувачення ОСОБА_8 взагалі не висунуто. Крім того, в протоколах допиту потерпілий ОСОБА_7 вказує, що він є громадянином України та працює менеджером ФОП « ОСОБА_10 », а в обвинувальному акті вже вказаний як громадянин РФ, тимчасово не працюючий. Також, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 поняття «обвинувачення» взагалі відсутнє, а відсутність висунутого обвинувачення потрапляє під дію статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на недотримання гарантій права на справедливий суд. З матеріалів обвинувального акту ОСОБА_8 вказаний як підозрюваний, конкретної вказівки на те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації не дотримано, відсутнє формулювання обвинувачення.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , у зв`язку із його невідповідністю ст.291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання захисника і просив повернути обвинувальний акт прокурору.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 відмовити, зазначивши, що зазначене кримінальне провадження підсудне Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська, підстав для закриття чи зупинення провадження по справі не має, обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, тому він вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 може бути призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту, просили в задоволенні клопотання ОСОБА_4 щодо повернення обвинувального акту прокурору, відмовити.

З`ясувавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд доходить висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч. ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

В пункті 2 частини 2 статті 291 КПК України зазначено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається, у даному обвинувальному акті зазначені анкетні дані ОСОБА_8 , як підозрюваного, хоча після передачі обвинувального акту до суду ОСОБА_8 є обвинуваченим.
Згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того. Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25 березня 1999р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 1999р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, направлений до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України містить лише виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто викладено лише зміст підозри ОСОБА_8 .
При цьому, формулювання обвинувачення, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, вказівки на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, даний обвинувальний акт не містить.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають призначенню судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_8 у суді першої інстанції.

Відсутність в даному обвинувальному акті такого обов`язкового елементу як формулювання обвинувачення ОСОБА_8 є істотним порушенням кримінальних процесуальних норм, яке означає неконкретність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 та є порушенням права на захист, а тому з даних підстав обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому клопотання захисника ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Що стосується посилання захисника на п.3 ч.2 ст.291 КПК, а саме: про те, що зазначені в обвинувальному акті анкетні дані про потерпілого, не відповідають його анкетним даним вказаним у протоколі його допиту як потерпілого, суд вважає, що вказані розбіжності можливо вточнити та встановити під час судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314-316, 376, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.

Повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 Дніпропетровської області ОСОБА_3 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000552 відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення. У разі постановлення її без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1