Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1599/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000020 від 16.04.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця м.Басарабяска Республіки Молдова, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.305 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 близько 9 години 16 квітня 2018 року, перебуваючи на залізничній станції Жмеринка Вінницької області, під час стоянки пасажирського потягу № 61 сполученням «КишинівСанкт-Петербург», пасажиром якого він був, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав для власних потреб особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс (марихуану) масою 12,14 г, 16,52 г, 4,07 г, 1,59 г (всього 34,32 г.) та смолу канабіса масою 0,49 г, який знаходився у чотирьох поліетиленових пакетах. У подальшому, слідуючи на місці № 1 вагону № 5 потягу № 61, ОСОБА_4 незаконно зберігав його у особистих речах та перевозив по території України до станції Овруч Житомирської області, без мети збуту.

Водночас, ОСОБА_4 , маючи у своєму розпорядженні особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), вирішив всупереч вимогам вищевказаних Законів перемістити його на територію Республіки Білорусь з приховуванням від митного контролю для подальшого власного вживання.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне переміщення особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу через митний кордон України, 16.04.2018року ОСОБА_4 , перебуваючи у вагоні № 5 потягу № 61 міжнародного сполучення «КишинівСанкт-Петербург» та слідуючи в напрямку українсько-білоруського кордону, помістив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс (марихуану) та смолу канабіса, який знаходився в одному із пакетів, у контейнер з написом «Компливит», якого помістив у власну сумку. Інші три пакети із наркотичним засобом ОСОБА_4 помістив до сміттєвого пакету і залишив біля місця № 1 під столом у вагоні № 5 потягу № 61, приховавши їх від подальшого митного контролю в пункті пропуску для залізничного сполучення «Виступовичі» українсько-білоруського кордону.

Під час проходження прикордонно-митного контролю 16.04.2018 року близько 16 години 20 хвилин в пункті пропуску для залізничного сполучення «Виступовичі» ОСОБА_4 не повідомив про наявність у нього речовин (товарів, предметів) заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України.

Виконавши всі дії, спрямовані на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу з приховуванням від митного контролю, ОСОБА_4 не довів їх кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час проведення прикордонно-митного контролю співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 в контейнері з написом «Компливит», що знаходився у сумці ОСОБА_4 , а також у сміттєвому пакеті виявлено прихований від митного контролю особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс (марихуану).

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст.309, ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.305 КК України як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту, та закінчений замах на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу шляхом його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю,

Між виконувачем обов`язків начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду під час судового засідання.

Відповідно до ч.3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

За умовами вказаної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України, за фактичними обставинами та в обсязі, викладеними у обвинувальному акті, кваліфікації таких його дій не оспорює.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, сторонами віднесено: щире каяття останнього та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні особи похилого віку, яка потребує постійного догляду. Наявна обставина, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Із врахуванням наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та у сукупності з відомостями про особу винного істотно знижують ступінь тяжкості вчинених правопорушень, існують підстави, передбачені ст. 69 КК України, для переходу до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст. 305 КК України, а саме у виді штрафу, та не призначення обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна. У зв`язку з цим, сторонами узгоджено покарання, яке обвинуваченому ОСОБА_4 визначено:

- за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 5884 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 100 028 (сто тисяч двадцять вісім) гривень, без конфіскації майна;

- за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 5884 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 100 028 (сто тисяч двадцять вісім) гривень, без конфіскації майна.

Сторони підтвердили, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди та наслідками її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав інкриміноване йому обвинувачення, ствердив добровільність укладення угоди і просив її затвердити, погодився на призначення узгодженого покарання.

Прокурор та захисник обвинуваченого вважали наявними підстави для затвердження угоди.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, та наслідки укладення і затвердження угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що також виходить із вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також, роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, дійшов висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання винуватості та укладення відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Відповідно до ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, а за ч. 1 ст. 309 КК України є злочином середньої тяжкості, та внаслідок їх скоєння шкода завдана лише суспільним інтересам, а тому, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а також не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого за ознаками ч.2 ст. 15, ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України є правильною.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням ст.ст.53, 65, 66, 69 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, передбачені ст. 66 КК України, інші обставини, що зменшують ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчинених злочинів, які у судовому засіданні знайшли своє підтвердження та їх сукупність суд розцінює як таку, що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, та свідчить про наявність підстав для призначення останньому більш м`якого виду покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.305 КК України.

Отже, виходячи з наведеного, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.305 КК України застосувати до ОСОБА_4 положення ч.ч.1,2 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.305 КК України, та призначити йому основне покарання у виді штрафу в узгодженому сторонами угоди розмірі, який відповідає вимогам ст.53 КК України, та без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Не призначення додаткового покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.305 КК України, у виді конфіскації майна, також відповідає приписам ч.2 ст.59, п.2 ч.1 ст.65 КК України та правовій позиції Верховного Суду України від 04.04.2011 у справі №5-1кс11, так як обвинувачений намагався перемістити наркотичний засіб через митний кордон України для особистого вживання, що свідчить про відсутність у його діях корисливого мотиву.

Обвинувачений також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Таким чином, на переконання суду, умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Виходячи з викладеного, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, що понесені, у зв`язку з доведенням вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч.2 ст.15. ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з останнього на користь держави.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, ч.4 ст. 394, 473 - 476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 червня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000020, укладену між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ч.1 ст. 309 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 5884 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 100 028 (сто тисяч двадцять вісім) гривень, без конфіскації майна;

- за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 5884 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 100 028 (сто тисяч двадцять вісім) гривень, без конфіскації майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1430,00 грн. процесуальних витрат на проведення судової експертизи.

Речові докази по кримінальному провадженню два сейф-пакети у з наркотичним засобом канабісу (марихуани) вагою 34,32г. (у висушеному стані), смолу канабісу вагою 0,49г., банку із написом «Компливит», мундштук для паління, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів УСБУ в Житомирській області знищити, сумку-барсетку повернути власнику.

Запобіжний захід тримання під вартою - залишити до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Овруцький районний суд Житомирської області.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1