У Х В А Л А

31 серпня 2018 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській обл. лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003569, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2018р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

В С Т А Н О В И В:

31.08.2018 р. до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло вищезазначене клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській обл. лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінального провадженні за №0003569, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2018р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, мотивоване наступним.

30 серпня 2018 до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення від ДОП ОСОБА_4 , про те, що 30.08.2018 р. близько 13.55 год. по АДРЕСА_1 , було зупинено гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який зберігав при собі медичний шприц одноразового використання, ємкістю 5мл, заповнений близько 2,5мл рідиною, коричневого кольору, зовні схожу на особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований.

Під час затримання та особистого обшуку гр. ОСОБА_5 , у лівій кишені шортів було виявлено та вилучено: медичний шприц одноразового використання, ємкістю 5мл, заповнений близько 2,5мл рідиною, коричневого кольору, зовні схожу на особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований., який був поміщений до спецпакету 4224959.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, те що на вказаний вилучених предметах могли зберегтися сліди вчинення злочину, які мають значення в даному кримінальному провадженні для встановлення обставин злочину та можуть бути використанні як докази, а тому потребує детального дослідження шляхом проведення ряду судових експертиз, а тому в даному кримінальному провадженні є необхідність накладення арешту на вилучені предмети.

Слідчий просив накласти арешт на вищевказане тимчасово вилучене майно при затриманні та обшуку підозрюваного ОСОБА_5 з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Слідчий ОСОБА_3 , та підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Дослідивши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, приходжу до висновку, що слідчий надав суду достатньо доказів того, що незастосування арешту до тимчасово вилученого при затриманні та обшуку підозрюваного ОСОБА_5 майна може призвести до його зникнення чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки вищевказане тимчасово вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167-168, 170-173 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучені 30.08.2018 під час затримання особи, ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину по АДРЕСА_1 , речі, а саме: медичний шприц одноразового використання, ємкістю 5 мл., заповнений близько 2,5 м. рідиною, коричневого кольору, зовні схожу на особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який знаходиться у спецпакеті №4224959.

Арештом визначити заборону зберігання, користування, розпорядження зазначеним майном їх власника - підозрюваного ОСОБА_5 .

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити зберігання зазначеного майна.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1