УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року

м. Київ
справа № 647/1264/17
провадження № 51-6464ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 17 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року у кримінальному провадженні

№ 0000941 від 25 липня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 травня 2017 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.

Встановлені обставини
Вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 17 січня

2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців.
Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_5 25 липня 2016 року приблизно о 15:35 год., перебуваючи на території ринку «Старт» на 226 км автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, повторно, діючи відкрито для сторонніх осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, ривком руки зірвав із шиї ОСОБА_6 , завдавши фізичного болю, золотий ланцюжок з підвіскою, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1826,22 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року апеляційну скаргу з доповненнями заступника прокурора Херсонської області залишено без задоволення, а зазначене рішення місцевого суду без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів і призначити новий розгляд у суді першої інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що місцевий суд розглянув кримінальне провадження з порушенням вимог ч. 3 ст. 349 КПК, оскільки під час допиту в суді ОСОБА_5 визнав відкрите викрадення майна потерпілої шляхом ривку, разом із тим, обвинувачення йому було пред`явлено за ч. 2

ст. 186 КК за кваліфікуючою ознакою «поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого», яке полягає у спричиненні їй фізичного болю, тому місцевий суд мав провести повний порядок дослідження доказів. Апеляційний суд належним чином не перевірив ці доводи та необґрунтовано відмовив у задоволенні апеляційної скарги прокурора.
Мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, за обставин, установлених у вироку, в касаційній скарзі не оскаржуються, як і не оспорюється вид та розмір призначеного покарання.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд має право визначити обсяг і порядок дослідження доказів у справі. При цьому, як передбачено частиною третьою вказаної норми, суд має можливість за відсутності заперечень учасників судового провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніхто не оспорює. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.
Як убачається з копій оскаржуваних судових рішень, під час розгляду справи в суді першої інстанції в межах висунутого обвинувачення, ОСОБА_5 , надаючи показання суду в порядку ч. 4 ст. 349 КПК, за участі захисника повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому за ч. 2 ст. 186 ККзлочину, у скоєному розкаявся, не оспорював жодних фактичних обставин, як і інші учасники судового провадження, не заперечував проти його розгляду у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, заявивши що розуміє зміст цих обставин. Водночас, суд переконався у добровільності та істинності його позиції, а також позиції інших учасників судового провадження і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи.

На підставі досліджених у такому порядку доказів суд встановив, що

ОСОБА_5 відкрито заволодів майном потерпілої шляхом ривка.
Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 404 КПК розглянув апеляційну скаргу з доповненнями прокурора, ретельно перевірив кожен довід та вмотивовано відмовив у її задоволенні, з чим погоджується і колегія касаційного суду.
Так суд апеляційної інстанції прослухав технічний запис судового засідання від

17 січня 2018 року та пересвідчився у добровільності позиції ОСОБА_5 щодо визнання вини у вчиненні інкримінованого злочину і кваліфікації дій за ч. 2

ст. 186 КК, розуміння фактичних обставин і наслідків проведення судового засідання в порядку ч. 3 ст. 349 КПК. Ці ж обставини були підтверджені особисто ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції за участі захисника.
За таких обставин, вважати, що місцевий суд розглянув кримінальне провадження з порушенням вимог ст. 349 КПК, а суд апеляційної інстанції не виявив цих порушень, всупереч вимог ст. 419 цього Кодексу належним чином не перевірив усі доводи апеляційної скарги прокурора та необґрунтовано відмовив у її задоволенні, підстав не має.
З касаційної скарги та наданих до неї копій оскаржуваних судових рішень касаційний суд не вбачає порушень судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, або які слід віднести до безумовних підстав для їх скасування.
Відповідно до положень ст. 433 КПК суд касаційної інстанції є судом права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Оскільки інших доводів щодо незаконності оскаржуваних судових рішень прокурор у касаційній скарзі не навів, а з огляду на наведені у касаційній скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 17 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області

від 12 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3