Провадження № 11-кп/795/41/2018
Категорія - ст. 122 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15 квітня 2014 року за № 0001608, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_12 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2017 року, щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 122 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2017 року ОСОБА_11 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 122 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в сумі 245 грн. 52 коп. віднесено на рахунок держави.

Питання речових доказів вирішене в порядку ст. 100 КПК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що 15 квітня 2014 року о 07 год. 40 хв., знаходячись біля магазину «Автонова» в АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в тулуб в область ребер справа ОСОБА_12 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому хрящової частини реберної дуги справа, які відповідно до висновку експерта № 80 від 24 березня 2015 року, відносяться до категорії середньої тяжкості ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Виправдовуючи ОСОБА_11 за ч.1 ст. 122 КК України, суд першої інстанції вказав, що прокурором при підтриманні обвинувачення у судовому засіданні не доведено як умисел на заподіяння, так і момент заподіяння кулаком лівої руки середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_12 . Наведені обставини свідчать про відсутність у діянні обвинуваченого ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з чим він підлягає виправданню.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду та ухвалення нового, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Автор скарги вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Зокрема, посилається на показання потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які на його думку узгоджуються між собою. Натомість звертає увагу апеляційного суду, що місцевий суд взяв до уваги показання свідків сторони захисту, які на думку сторони обвинувачення містять суттєві суперечності. Крім того, наголошує, що свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у ході надання показань не повідомили суду про ті обставини, які говорять не на користь обвинуваченого ОСОБА_11 , що видно з відеозапису події, що мала місце 15.04.2014 року.

Потерпілий ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання в межах санкції цієї статті. Також просить повторно дослідити обставини кримінального провадження, які були досліджені судом першої інстанції не повністю та які не досліджувалися, незважаючи на клопотання, допитати ряд свідків по справі. Зазначає, що:

- оцінка досліджених судом доказів здійснена упереджено, односторонньо та не об`єктивно;

- показання потерпілого навмисно скорочені та викладені не повно і не вірно;

- суд не прийняв до уваги в якості належних і допустимих доказів показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , а також висновок експерта №80 від 26.03-08.05.2015 року, натомість поклав в основу висновок експерта № 331 від 17.04.2014 р., який складений з рядом порушень;

- вважає, що опис судом відеозапису диску наданого слідчому свідком ОСОБА_19 значно відрізняється від тих подій, які дійсно були на відеозаписі, досліджуваному в суді і які фактично мали місце;

- підкреслює, що використаний судом термін «ідентифікована» адвокат ОСОБА_17 норми КПК взагалі не передбачають, а пред`явлення до впізнання цього свідка взагалі не проводилось;

- зазначає як про неналежний доказ протокол огляду місця події від 15.04.2014 року, оскільки, на думку автора скарги, події описані в ньому не відповідають фактичним обставинам;

- неповнота судового розгляду, що полягає у відхиленні клопотань учасників судового провадження щодо допиту певних осіб та дослідження доказів;

- встановлені судом фактичні обставини не спростовують наявність в діях ОСОБА_11 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- звертає увагу на експертний висновок №1149 від 06.11.2015, згідно якого вказано, що не можливо точно встановити чи піддавалось відео змінам та монтажу, а отже сумнівність даного відео є слушним і обґрунтованим.

В засіданні апеляційного суду сторони підтримали свої апеляційні скарги з наведених в них підстав.

Апеляційним судом було безпосередньо досліджено докази, зокрема допитано обвинуваченого, потерпілого, свідків, які були викликані сторонами в судове засідання та досліджені матеріали кримінального провадження. Дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Обвинувачений ОСОБА_11 в засіданні апеляційного суду не визнав себе винним і показав, що з сім`єю потерпілого ОСОБА_12 він має давні неприязні стосунки із-за проблем у бізнесі, який раніше вів спільно з ними. 15 квітня 2014 року о 8 годині ранку він знаходився біля магазину «Автонова» по просп.. Миру буд.151 в м. Чернігові і який є предметом судових спорів між ним та потерпілим ОСОБА_12 там він зустрів свого знайомого ОСОБА_20 , який був з відеокамерою та раніше незнайому дівчину, якою, як він узнав пізніше, була адвокат ОСОБА_17 до магазину під`їхав потерпілий ОСОБА_12 , якому ОСОБА_17 намагалась вручити якісь документи, ОСОБА_12 його не послухав, відкрив магазин, з якого вийшов його син ОСОБА_21 і одразу ж вони удвох батько та син ОСОБА_22 стали бити ОСОБА_11 кулаками в різні частини тіла, збивши його з ніг на землю. ОСОБА_11 застосував проти них балончик із сльозогінним газом, проте це йому не допомогло. Увесь процес побиття ОСОБА_20 знімав на відеокамеру і пізніше цей відеозапис став предметом дослідження в суді. ОСОБА_11 не наносив і не міг нанести потерпілому ніяких ударів, оскільки був збитий з ніг. Після побиття звернувся за медичною допомогою.

Потерпілий ОСОБА_12 показав в засіданні апеляційного суду, що з обвинуваченим у нього складись неприязні стосунки із-за майнового спору на магазин «Автонова». 15.04.2014 р. вранці його син, ОСОБА_21 , який ночував в магазині із-за спроб проникнути в нього, подзвонив йому і сказав, що хтось пиляє в магазині замки. Прибувши до магазину, ОСОБА_12 побачив там чоловіка, який намагався відкрити замок а також ОСОБА_11 з незнайомими йому людьми. Відкривши магазин, він піддався нападу з боку ОСОБА_11 , який вдарив його кулаком по тулубу, а він, ОСОБА_12 захищався від дій ОСОБА_11 , який до того ж намагався душити його сина ОСОБА_23 . Просив визнати ОСОБА_11 винним в засудити.

Свідок ОСОБА_24 показав, що 15.04.2014 р. вранці бачив, як біля магазину «Автонова» по просп.. Миру буд.151 в м. Чернігові батько та син ОСОБА_22 били його брата ОСОБА_25 , поваливши того на землю. Останній ніяких ударів нападникам не наносив, свідок у конфлікт не втручався.

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що зі слів чоловіка ОСОБА_12 їй стало відомо про конфлікт біля магазину «Автонова» 15.04.2014 р. після конфлікту ОСОБА_12 скаржився на болі в області підребер`я та проходив лікування.

Свідок ОСОБА_19 показав, що 15.04.2014 р. вранці на прохання своєї знайомої ОСОБА_26 перебував біля магазину «Автонова» в м. Чернігові для того, щоб зафіксувати процес вручення документів адвокатом дома власником цього магазину, проте став свідком побиття ОСОБА_11 батьком та сином ОСОБА_22 і увесь процес їхнього побиття він знімав на відеокамеру.

Свідок ОСОБА_27 показав, що дійсно діагностував перелом реберної дуги справа у ОСОБА_12 , при зверненні його до травмопункту і видав про це довідку.

Колегією суддів було безпосередньо досліджено відеозапис, зроблений свідком ОСОБА_19 15.04.2014 р., з якого видно, що батько й син ОСОБА_22 наближаються до ОСОБА_11 , останній намагається захиститись за допомогою газового балончика, проте це йому не допомогло. Він був негайно збитий з ніг і побитий обома громадянами ОСОБА_22 . На відеозапису чітко видно, що ОСОБА_28 лежить на землі а громадяни Жоголки наносять йому численні удари кулаками в різні частини тіла, після цього зафіксований побитий ОСОБА_11 зі слідами крові на обличчі. Відеозапис проводився безперервно і ніяких дій ОСОБА_28 : ударів, поштовхів та ін. направлених на ОСОБА_12 на ньому зафіксовано не було.

Потерпілий ОСОБА_12 показав, що на його думку, ОСОБА_11 наніс йому удар і заподіяв середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження саме під час боротьби, яка зафіксована на відеозапису, але цей момент на відеозапису відсутній. На думку колегії суддів апеляційного суду, показання потерпілого ОСОБА_12 є завідомо упередженими і неправдивими, оскільки вони не відповідають фактично встановленим обставинам справи. Місцевий суд цілком обґрунтовано не взяв їх до уваги. Сукупність досліджених місцевим та апеляційним судом доказів свідчить про те, що ОСОБА_11 не заподіював тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , за які йому пред`явлене звинувачення.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями обох апелянтів, які вказували на численні недоліки у вироку суду.

Зокрема, апеляційні вимоги ОСОБА_12 щодо описання судом відеозапису у вироку, його оцінка протоколу огляду місця події, неповнота судового розгляду та сумніви відносно відеозапису, не підтверджені об`єктивно ніякими доказами і спрямовані на те, щоб у будь-який спосіб отримати вигідне для сторони кримінального провадження судове рішення. Ці доводи не являються підставами для скасування оскаржуваного вироку.

Щодо оцінки показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про які йде мова в обох апеляційних скаргах, то вони не дали прямих показань щодо обставин можливого заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. А показання свідка ОСОБА_16 , на які посилаються обидва апелянти, не могли бути взяті до уваги судом, оскільки вони суперечать як показанням самого ОСОБА_12 щодо часу, коли йому, за його словами, було заподіяно удару, так і дослідженому відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_11 потерпілому ніяких ударів взагалі не наносив.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянтів про неповноту судового розгляду. Розгляд судового провадження проводиться в межах пред`явленого обвинувачення і відносно особи, якій воно було пред`явлене. Докази, які досліджуються в суді, повинні бути відкриті сторонам кримінального провадження до судового розгляду. Суд ретельно дослідив усі надані йому докази і дав їм правильної правової оцінки. Колегія суддів не погоджується, що оцінка доказів здійснена упереджено, однобічно та не об`єктивно. Навпаки місцевий суд дав оцінку наданим йому доказам, про що вказав у вироку.

Суд ретельно дослідив усі обставини заподіяння Жоголку можливих тілесних ушкоджень, зокрема допитав лікаря-травматолога ОСОБА_27 , усіх судово-медичних експертів, які причетні до проведення судово-медичних експертиз по даній справі, дослідив усі письмові докази та дійшов висновку, що експертними дослідженнями факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому не підтверджений. Мотивація цьому ретельно описана у вироку. З таким рішенням повністю погоджується колегія суддів, оскільки висновок комісійної судово-медичної експертизи ґрунтується фактично на висновку лікаря, який проводив первинний огляд хворого, а такий висновок не є беззаперечним і піддається сумніву зокрема тим, що потерпілий з 15.04.2014 р і до кінця травня 2014 р. до медичних установ не звертався, а за його словами, лікувався вдома самостійно, що й відображено у вироку суду.

Прокурором в суді першої і апеляційної інстанцій не було доведено як умислу заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , так і моменту цього заподіяння.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на суттєву обставину, яка не знайшла відображення у вироку місцевого суду. У відповідності до ч. 3 ст. 27 Конституції України, кожен має право захищатись від протиправних посягань. Згідно ч. 2 ст. 36 КК України кожен має право на необхідну оборону.

Відеозапис конфлікту 15.04.2014 р. об`єктивно підтверджує, що ОСОБА_11 піддався рішучому, цілеспрямованому й несподіваному нападу з боку батька й сина ОСОБА_22 , які нанесли йому численні удари кулаками в область обличчя та інші частини тіла. Момент нападу чітко зафіксований на відеозапису. До цього ОСОБА_11 ніяких протиправних дій відносно ОСОБА_12 не вчиняв. З моменту нападу будь-які дії ОСОБА_11 , направлені на свій захист, якщо вони не перевищили небезпечність посягання, не можуть вважатись злочинними.

На думку колегії суддів, в засіданні місцевого суду доведено, що ОСОБА_11 не заподіював ОСОБА_12 тілесних ушкоджень 15.04.2014 р., належних і допустимих доказів на підтвердження обвинувачення суду не надано.

Тому вирок суду, яким ОСОБА_11 виправдано, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, зміні чи скасуванню він не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 411-419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_12 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2017 року, відносно ОСОБА_11 , яким його визнано невинуватим та виправдано за ч. 1 ст. 122 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу негайно після проголошення і може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3