У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року смт. Близнюки
Слідчий суддя Близнюківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий Слідчого відділу Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 за матеріалами кримінального провадження №0000182, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06. 2018 звернувся до слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було виявлено та вилучене в ході огляду місця події, проведеного 26.06.2018 в період часу з 15:30 по 16:30 години в лісосмузі поблизу с. Новоукраїнка Близнюківського району Харківської області, а саме: автомобіль ГАЗ 3302-288, д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 на праві власності, дві бензопили марки «STIHL» моделей «МS 180/C» та «МS 260/C», два металеві цепки до бензопили, фляга 5 л. з невідомою речовиною, пляшка 2 л. з невідомою речовиною, обґрунтовуючи його наступним.
У провадженні СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0000182 від 26.06.2018 року за фактом вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,
26.06.2018 до Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області надійшов рапорт від дільничого офіцера поліції ОСОБА_6 , про те, що до нього звернулися громадяни з проханням прийняти міри до невідомої особи, яка здійснює незаконну випилку дерев в лісосмузі поблизу с. Новоукраїнка Близнюківського району Харківської області.
27.06.2018 було проведено огляд місця події в лісосмузі поблизу с. Новоукраїнка Близнюківського району Харківської області під час якого виявлено випиляні дерева на площі довжиною 290 м та шириною 23 м 30 см. в кількості 40 дерев клену, діаметром стовбура від 14 до 81 см по центральному ряду лісосмуги та на загальній площі було виявлено випиляні дерева клену в кількості 87 шт. діаметром 7 см, 64 шт. діаметром 9 см., 103 шт. діаметром 3 см., 19 шт. діаметром 10 см. та на купах були складені 100 фрагментів дерев клену.
Слідчий зазначає, що на даній ділянці також було виявлено та вилучено автомобіль ГАЗ 3302-288 д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 на праві власності. В кузові автомобіля виявлено частинки свіжої стружки тирси, дві бензопили марки «STIHL» моделей «МS 180/C» та «МS 260/C», два металеві цепки до бензопили, фляга 5 л з невідомою речовиною, пляшка 2 л з невідомою речовиною.
Вказують, що метою накладання арешту на вищезазначене майно є забезпеченням кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, а також для призначення судових експертиз.
Посилаються на те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вищеперераховані вилучені речі є засобом чи знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди вчинення злочину, доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження виявлених під час огляду місця події речей. Вказані в клопотанні виявлені та вилучені речі мають значення для досудового розслідування та можуть бути доказами у кримінальному провадженні.
Необхідність арешту вказаного у клопотанні тимчасово вилученого майна у ОСОБА_3 зумовлюють обґрунтованою підозрою вважати, що не застосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини по справі внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, посилаючись на обставини у ньому викладені.
Власник майна ОСОБА_3 проти задоволення клопотання слідчого заперечував та пояснив наступне.
За договором із керівником підприємства ОСОБА_7 він дійсно 27.06. 2018 із застосуванням вказаних у клопотанні бензопил, здійснював видалення дикоростучих насаджень на вказаних у договорі земельних ділянках. У лісосмузі видалення дерев не здійснював. Автомобіль використовував лише як засіб щоб дістатися місця роботи. Підтвердив, що вилучене майно належить дійсно йому як власнику.
Вислухавши думку прокурора, власника вилученого майна, перевіривши матеріали справи, вважаю що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст. 131 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись у клопотанні про арешт майна, оскільки, п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Так, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди.
Крім того, вимоги до клопотання про арешт майна, визначені ч. 2 ст. 171 КПК України. А саме, у клопотанні повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Із витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що зазначене діяння кваліфіковане за ч. 1 ст. 246 КК України.
Відповідальність за ч.1 ст. 246 КК України наступає за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.
Разом із тим клопотання не містить відомостей про власника лісосмуги, тобто особи якій заподіяна шкода, розміру заподіяної шкоди яка має бути істотною тощо
Отже не доведено поза розумним сумнівом обгрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.
Крім того, як вбачається з наданого клопотання про арешт майна, його метою визначено забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, а також для призначення експертиз.
Постановою слідчого від 26.06. 2018 вказане у клопотання майно визнане речовими доказами.
В клопотанні слідчий зазначає, що майно, на яке необхідно накласти арешт, може зберігати сліди злочину та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.
ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що автомобіль він використовує тільки для для свого переміщення до місця роботи. Свіжа стружка дерева у кузові автомобіля наявна тому, що вона опала з бензопил та одягу, при їх перевезенні. Отже використання ОСОБА_3 автомобіля як засобу чи знаряддя вчинення злочину, як і використання іншого майна про арешт якого клопочуть, не доведені і є лише припущенням слідчого.
Також відсутні будь-які відомості і дані про те які експертизи з використання цих речових доказів мають бути призначені та обґрунтування необхідності їх проведення.
Отже прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб та не доведено значення вилучення майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказ у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні.
Крім того, слідчий суддя зважає і на наступне.
Витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджено те, що відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України внесено 26.06. 2018 о 17 год. 27 хв. 41 сек.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Такий огляд як зазначено вище, з вилученням майна, було проведено 26.06. 2018 в період з 15 год. 30 хв. до 16 год. 30 хв. , тобто до внесення відомостей в ЄРДР.
Крім того, як передбачено ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилучено майна повинне бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернено особі, у якої воно було вилучене.
Із зазначеним клопотанням слідчий до слідчого судді звернувся 10.07. 2018. Клопотання про поновлення строку для звернення подане не було та у судовому засіданні не заявлялося.
Як вбачається із супровідного листа слідчого, зазначене клопотання направлене до слідчого судді після доопрацювання. Разом із тим на підтвердження цих обставин доказів також не надано як і не вказано про причини направлення на доопрацювання, якщо таке мало місце, та наслідки їх усунення.
Крім того за правилами ч.3 ст. 172 КПК України якщо слідчий суддя повернув прокурору клопотання про арешт майна, встановлюється строк максимум у сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляється ухвала. Після спливу зазначеного строку тимчасово вилучене майно підлягає поверненню . Із урахуванням того, що майно про арешт якого клопочуть було вилучене 27.06. 2018 під час огляду проведеного за відсутності ухвали слідчого судді, гранично можливі строки передбачені нормами КПК України які врегульовують питання арешту майна, сплили. Перенесення даних строків, виходячи з положень КПК не передбачено.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання вро накладення арешту на майно та постановляє повернути вилучене майно законному власнику.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.132,167-174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділу Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 за матеріалами кримінального провадження №0000182, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06. 2018 про накладення арешту на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль ГАЗ 3302-288 д/н НОМЕР_1 , бензопили марки «STIHL» моделі «МS 180/C» та «МS 260/C», два металеві цепки до бензопили, флягу 5 л з невідомою речовиною, пляшку 2 л з невідомою речовиною, відмовити.
Майно, вилучене 26.06.2018 р. в ході огляду місця події в лісосмузі поблизу с. Новоукраїна Близнюківського району Харківськолї області, відповідно до протоколу про огляд місця події від 26.06. 2018, повернути особі, у якої воно було вилучені, а саме ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали покладається на слідчого, прокурора.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1