Справа № 299/335/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.07.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , виправданого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою начальника Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20.03.2018, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що у вересні 2017 року, у невстановлений слідством день, близько 21 год., знаходячись неподалік садового центру в АДРЕСА_1 , яка прилягає до польової місцевості, діючи умисно, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_9 є малолітньою, усвідомлюючи, що його дії ніхто з сторонніх осіб не помічає, підійшовши до потерпілої, яка рухалась в попутному із ним напрямку, взявши на руки, відніс останню на територію розташування кущових насаджень, де, ігноруючи волю ОСОБА_9 , поклав її на поверхню ґрунтового покриття, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, руками притримував потерпілу, притискаючи власним тулубом до поверхні ґрунтового покриття.
ОСОБА_6 , з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом, із застосуванням фізичної сили відносно ОСОБА_9 , яка внаслідок свого малолітства не інформована щодо сутності відносин між статями та не усвідомлювала і не розуміла характеру та змісту вчинюваних відносно неї дій, використовуючи таким чином її безпорадний стан, оголив статеві органи потерпілої та власні статеві органи, з метою збудження статевого інстинкту та примушення ОСОБА_9 до вчинення дій сексуального характеру, порушуючи нормальний розвиток малолітньої, почав імітацію статевого акту шляхом доторкання до статевого органу ОСОБА_9 власним статевим органом.
Внаслідок злочинних дій, які знаходяться в явній суперечності з існуючими в суспільстві традиціями інтимного життя та спілкування людей, ОСОБА_6 посягнув на основні принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків, оскільки, вчиняючи

розпусні дії щодо малолітньої, він порушив статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, чим самим створив загрозу деформації її моральних уявлень і понять про сексуальні відносини між людьми та нормальному моральному та фізичному становленню, а також формуванню у потерпілої антиморальних поглядів.
Обвинувачений під час судового засідання в місцевому суді повністю визнав вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та надав показання про те, що він у вересні 2017 року, приблизно о 19 год. 30 хв., зловив потерпілу, яка йшла по дорозі, та заніс в кущі. Це було приблизно 15 м від дороги на вул. І.Франка. Він зняв з потерпілої штани та нижню білизну, з себе штани та ліг на потерпілу. В такий спосіб ОСОБА_6 хотів побавитись. У зв`язку з тим, що в той момент їх побачила свідок та закричала обвинувачений втік. У вчиненому розкаюється.
Місцевий суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено всіх ознак складу інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.2 ст.156 КК України, а саме: об`єкта суспільно небезпечного посягання, обставин, які фактично мали місце, та є ознаками об`єктивної сторони, суб`єктивної сторони, зокрема, спрямованості умислу обвинуваченого, у зв`язку з чим відсутні підстави для констатації наявності в його діях складу даного кримінального правопорушення.
У відповідності до положень п.3 ч.3 ст.373 КПК України недоведеність того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, суддя місцевого суду прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_6 необхідно ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.
Не погоджуючись із даним вироком місцевого суду, начальник Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначений вирок місцевого суду від 20.03.2018, як незаконний та необґрунтований та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років.

Також прокурор просить дослідити докази, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, яким суд першої інстанції не дав належну та суб`єктивну оцінку, у зв`язку з чим допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, прокурор вказує, що вироком Виноградівського районного суду від 20.03.2018 встановлено, що дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено, що ОСОБА_6 у вересні 2017 року, близько 19 год. 30 хв., знаходячись неподалік «Садового центру», що на вул. І.Франка, в м. Виноградів Закарпатської області, в кущових насадженнях, всупереч волі малолітньої потерпілої ОСОБА_9 оголив свої та потерпілої статеві органи та ліг на потерпілу зверху, на це підійшла свідок ОСОБА_10 і він втік.
Такий висновок суду, викладений в оскаржуваному вироку, є вірним, ґрунтується на досліджених судом безпосередньо доказах, зокрема показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 , малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також протоколами проведення слідчих експериментів.
Разом з цим, роблячи висновок про те, що розпусні дії ОСОБА_6 знайшли підтвердження дослідженими судом доказами, місцевий суд водночас, безпідставно та необґрунтовано дійшов до висновку про те, що ОСОБА_6 за недоведенням наявності в його діях всіх ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КК України, слід в межах висунутого обвинувачення виправдати.
Прокурор зазначає, що такі два висновки суду, викладені в одному судовому рішенні, містять суттєві та істотні суперечності, жодним чином між собою не узгоджуються, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
У ч.2 ст.156 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.
Під фізичними розпусними діями розуміють оголення статевих органів винної чи потерпілої особи, непристойні доторкання до статевих органів, які викликають статеві збудження, навчання статевим збоченням, імітація статевого акту, схиляння або примушування потерпілих до вчинення певних сексуальних дій між собою, вчинення статевих зносин, акту онанізму у присутності потерпілої особи тощо.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» розпусні дії щодо особи, яка недосягла шістнадцятирічного віку, можуть відбуватися як за її згодою, так і з застосуванням до неї фізичної сили з метою примушення її до вчинення певних дій сексуального характеру. Якщо розпусним діям передували або вони супроводжувалися нанесенням побоїв чи мордуванням, тілесними ушкодженнями або погрозою вбивством, вчинене слід кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених статтею 156 і статтями 125,126, 121, 122 чи 129 КК України.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 цього кодексу.

Місцевим судом в оскаржуваному вироку від 20.03.2018 дано правильні висновки з приводу того ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні викладених у формулюванні обвинувачення дій із застосуванням до малолітньої потерпілої фізичної сили, використовуючи її безпорадний стан, з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом. Вказані ознаки при їх доведенні є ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, яке є більш тяжким за ступенем тяжкості, ніж кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КК України.
Органом досудового розслідування в обвинувальному акті, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 , неповно і неправильно викладено обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, а йдеться фактично про злочин, передбачений ч.3 ст.153 КК України.

В такому разі суддею місцевого суду при постановленні виправдувального вироку з цих підстав було допущено суттєві порушення вимог КПК України, оскільки на підготовчій стадії судового розгляду суд першої інстанції повинен був повернути прокурору обвинувальний акт для дооформлення, оскільки у ньому не належним чином викладено обставини вчинення кримінального правопорушення та невірно дано кваліфікацію зазначеним вище діям ОСОБА_6 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,412,415,418,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Скасувати вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20.03.2018 стосовно виправданого за ч.2 ст.156 КК України ОСОБА_6 та призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в тому ж місцевому суді зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: