Справа № 591/6974/17
Провадження № 1-кп/591/213/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2018 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0004392 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, не судимого, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна за наступних обставин.
17 листопада 2017 року близько 10.00 години ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні «Ощадбанку» по пр-ту М.Лушпи, 15 в м. Суми, маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи таємно від оточуючих, викрав мобільний телефон «Алкател» з карткою пам`яті загальною вартістю 865 гривень, які належали ОСОБА_4 , чим завдав потерпілій матеріальних збитків на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину зник.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні інкримінованого злочину фактично не визнав, зазначивши, що дійсно взяв наведений телефон, проте не з метою викрадення, а вважаючи, що його забув власник та бажав йому повернути.

Потерпіла в судовому засіданні показала, що працює в наведеному відділенні банку. 17 листопада 2017 року, перебуваючи на роботі, допомагала відвідувачам банку в отриманні банківських послуг, свій телефон залишила біля терміналу на полиці і коли ненадовго відволіклась, то потім не знайшла свій телефон (який вже був вимкнений), тому повідомила в поліцію, а з перегляду відеозаписів камер з`ясувала, хто саме заволодів її телефоном. В подальшому телефон було їй повернуто.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підтвердили вилучення мобільного телефону у ОСОБА_5 , оскільки вони були запрошені в якості понятих для проведення цієї слідчої дії.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали суду покази з приводу обставин проведення за участю ОСОБА_5 слідчого експерименту.

Оцінюючи покази обвинуваченого та його позицію в справі, суд виходить з наступного.

З наданого суду відеозапису камер спостереження банку встановлено, що на відео був зафіксований ОСОБА_5 , який разом з дружиною по особистих справах зайшов до банку. Він стояв певний час недалеко від терміналу, в цьому ж районі перебувала і потерпіла, телефон якої лежав на полиці біля терміналу. Через деякий час після цього, коли дружина ОСОБА_5 завершила дії з терміналом банку та почала виходити, ОСОБА_5 швидко підійшов до мобільного телефону, взяв його, швидко та одразу поклав його до кишені та вийшов з банку.

Такі дії, їх швидкість, характер та утаємниченість, на думку суду переконливо доводять саме корисливий мотив заволодіння телефоном обвинуваченим і відсутність у нього бажання повертати майно власнику, оскільки з відео та інших доказів вбачається явна можливість у ОСОБА_5 запитати у присутніх в залі людей про цей телефон, або вчинити інші дії щодо його повернення.

Крім того, на доведення мотиву саме викрадення цього майна говорить і та обставина, що вже приблизно через 10 хвилин після його зникнення, коли це помітила потерпіла і вона намагалась зателефонувати на свій номер, то телефон був вже вимкнений, що говорить про спробу ОСОБА_5 приховати вчинене діяння, а випадковість вчинення таких дій (вимкнення телефону), з огляду на необхідність проведення певних маніпуляцій з телефоном для цього, є малоймовірною.

На перевагу цих тверджень говорить і та обставина, що сам ОСОБА_5 в показах визнав нелогічність своїх дій з приводу того, що більш доречним за умови наявності бажання повернути майно власнику, було б або запитати у кого-небудь з присутніх про цей телефон, або залишити в приміщенні банку, або принаймні залишити його ввімкненим.

Крім того, з показів свідка ОСОБА_10 - дружини обвинуваченого, встановлено, що їй обвинувачений про цей телефон нічого не повідомив, телефон цей вона побачила вже тоді, коли до них прийшли працівники поліції, що також в певній мірі говорить про утаємниченість дій обвинуваченого, оскільки навіть дружині він не повідомив нічого про цей телефон.

Отже, наведені докази спростовують позицію обвинуваченого, тому його покази суд вважає непереконливими та такими, що надані з метою уникнення відповідальності.

Також вина ОСОБА_5 підтверджується іншими доказами у справі, зокрема, протоколом огляду, під час якого було вилучено у обвинуваченого викрадений мобільний телефон, протоколом слідчого експерименту, проведеного за участю обвинуваченого, протоколом огляду вилученого мобільного телефону, висновком експерта-товарознавця, яким встановлена вартість викраденого майна, підстави для недовіри яким або щодо їх неналежності чи недопустимості, суду не наведені.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_5 цього кримінального правопорушення суд вважає доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми умисними протиправними діями, вчинив таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна вартістю 865 гривень, що належало ОСОБА_4 , тобто вчинив крадіжку.
До пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_5 суд відносить повернення викраденого майна.
Обтяжуючих покарання обставин ОСОБА_5 суд не вбачає.
Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є не судимою особою, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має неповнолітню дитину.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, позитивний висновок органу з питань пробації, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, пом`якшуючу покарання обставину.

Враховуючи викладене та дані щодо особи обвинуваченого, його майновий стан, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, повернення викраденого майна, вік обвинуваченого та вчинення злочину не судимою особою, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише з призначенням покарання у виді арешту.
Таких висновків суд дійшов в тому числі з урахуванням відсутності у обвинуваченого усвідомлення протиправності характеру вчинених ним дій, що говорить про недостатність застосування більш м`якої міри покарання, яка б сприяла виправленню ОСОБА_5 та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази слід залишити в користуванні власника та в матеріалах справи.
Процесуальні витрати, підтверджені прокурором, пов`язані з проведенням експертного дослідження, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу.
На підставі ч. 1 ст. 185 КК України, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 375 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 місяці.
Речові докази мобільний телефон з карткою пам`яті залишити в користуванні потерпілої, диск з відеозаписом залишити в матеріалах провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 296,61 гривень.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1