233 № 233/5890/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, працездатного, який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03 жовтня 2013 року Дружківським міським судом Донецької області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст.199, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 28 жовтня 2014 року по відбуттю строку покарання,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Строк дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 15 вересня 2018 року, з огляду на що судом на обговорення учасників процесу поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив позицію щодо доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на 60 діб, зважаючи на те, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу станом на теперішній час не перестали існувати. А саме, обвинувачений у разі зміни щодо нього запобіжного заходу може спробувати ухилятися від суду, з огляду на те, що він звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжкого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання. Крім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, може спробувати незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які ще не допитані судом та ризик можливого викриття ОСОБА_8 , який виступав в якості оперативного покупця. Окрім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, з огляду на те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Також прокурор вважає, що почав існувати ризик спроби перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки в попередньому судовому засіданні була встановлена неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого, у зв`язку з чим він був видалений із зали судового засідання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вважав, що доцільність продовження запобіжного заходу відносного нього відсутня. Все, що каже прокурор в судовому засіданні, не відповідає дійсності. Саме прокурор затягує розгляд кримінального провадження, порушує його права в тому числі і право на захист, вчиняє щодо нього злочини. Він має міцні соціальні зв`язки, хвору мати, постійне місце мешкання в безпосередній близькості з відділком поліції, а також до арешту він вів активну громадську діяльність. Разом з тим, в судовому засіданні обвинувачений просив оголосити перерву в розгляді його клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки ним не додано жодного доказу на обґрунтування свого клопотання.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки прокурор висловив лише припущення щодо існування ризиків. Вважає, що в судовому засіданні були порушені його права і права обвинуваченого.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить таких висновків.
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст. 307 КК України триває. Подальший розгляд кримінального провадження не можливий, у зв`язку з черговою відпусткою захисника, клопотанням обвинуваченого про надання часу для запрошення іншого захисника. Крім того, судом не досліджені в повному обсязі письмові докази, не допитані свідки і обвинувачений, не проведені інші обов`язкові процесуальні дії, відсутні результати перевірки доводів обвинуваченого щодо застосування до нього заходів фізичного і психічного насилля з боку працівників поліції і прокуратури; у зв`язку з чим закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу дії запобіжного заходу тобто до 15 вересня 2018 року, не можливо.
Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 15 вересня 2018 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , не даючи оцінки наданим доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме: - ризику втечі та переховування від суду з огляду на суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання винним; ризику незаконного впливу на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які ще не допитані судом та ризику можливого викриття ОСОБА_8 який виступав в якості оперативного покупця; ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в короткий проміжок часу двічі збув особливо небезпечний наркотичний засіб, а також раніше був судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, та вчинив вказані кримінальні правопорушення в період не знятої та непогашеної судимості; суд дійшов висновку про доцільність продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, суд вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження виник ризик спроби з боку обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки дійсно обвинувачений в судовому засіданні порушував встановлений Кримінальним процесуальним кодексом України порядок, у зв`язку з чим головуючий суддя робив зауваження останньому з занесенням до журналу судового засідання та в подальшому ухвалою суду він був видалений із зали судового засідання.
Зазначені ризики виправдовують продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.
Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п.п.1,3,4, 5 ст. 177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації, Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 судом на теперішній час не встановлено.
Стійкість соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_5 і його активна громадська діяльність, самі по собі, не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, з урахуванням існування вищенаведених ризиків.
Щодо доводів сторони захисту про наявність чи відсутність клопотання прокурора, суд звертає увагу на те, що питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою розглянуто судом згідно ч.3 статті 331 КПК України відповідно до якої суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою незалежно від наявності клопотань до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто по 11 листопада 2018 року.
Зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, підлягає продовженню, слід залишити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 176200 гривень з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянину України, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань №6» Донецькій області строком на 60 (шістдесят) діб, тобто по 11 листопада 2018 року включно.
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у сумі 176200 (сто сімдесят шість тисяч двісті) гривень.
У випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися зі свого місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну строком до 11 листопада 2018 року.
Копії ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1