Справа № 573/1548/18
Номер провадження 1-кп/573/164/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 19 серпня 2018 року за №0000400 , по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Охтирка Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, не одруженого, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19 серпня 2018 року о 09 годині 29 хвилин ОСОБА_4 перебував біля магазину «Продукти 284» ТОВ «АТБ - Маркет», що по вул. Макаренка, 2 у м. Білопілля Сумської області. Побачивши на порозі вказаного магазину не пристебнутий замком велосипед марки «Україна» чорного кольору, що належить ОСОБА_5 , вирішив вчинити таємне його викрадення.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до вище зазначеного велосипеду марки «Україна» вартістю 867 грн. та, впевнившись у тому, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, взяв його руками за кермо та звів із порогу магазину, намагаючись залишити місце злочину, щоб в подальшому розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. Однак, на відстані декількох метрів від порогу магазину ОСОБА_4 зупинив мешканець м. Білопілля Сумської області, завадивши таким чином останньому довести свій злочинний намір до кінця.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільно небезпечний характер, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема підтвердив, що близько 09 години 30 хвилин 19 серпня 2018 року перебував біля магазину АТБ у м. Білопілля, де на порозі магазину помітив велосипед марки «Україна» чорного кольору, який був не пристебнутий замком, та вирішив його викрасти. Переконавшись, що його дії є непомітними для інших, взяв велосипед за кермо та звів із порогу магазину, після чого хотів якнайшвидше залишити місце злочину, але через декілька метрів був зупиненений невідомим чоловіком.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який не був доведений до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, якою гарантовано право кожного при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року (заява №65550/01) ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь - якого кримінального обвинувачення».

У п. 33 рішення у справі «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року (заява №24465/04) ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та від якого тяжких наслідків не настало, визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого, який згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, а також думку потерпілого ОСОБА_5 , викладену в адресованій суду письмовій заяві, в якій останній зазначив, що претензій до обвинуваченого не має (а. с. 12, 21-28).

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_4 , у судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, беручи до уваги що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище пом`якшуючі відповідальність обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 заслуговує на покарання в межах санкції статті, у виді штрафу.

На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Вимога додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого на користь держави підлягають процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 429 грн. 00 коп. (а. с. 32).

На підставі ст. 100 КПК України речові докази: велосипед «Україна» чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому як власнику; відеозапис з камер відеоспостереження ТОВ «АТБ-маркет» «Магазин-284» від 19 серпня 2018 року на оптичному диску залишити в матеріалах кримінального провадження (а. с. 29-31).

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. ч. 3 ст. 15, 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 00 копійок процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Речові докази: велосипед «Україна» чорного кольору залишити власнику ОСОБА_5 ; відеозапис з камер відеоспостереження ТОВ «АТБ-маркет» «Магазин-284» від 19 серпня 2018 року на оптичному диску залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: