печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2018 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 22.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000581, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2. ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, а саме:
- 2/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );
- 3/4 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер майна 109057), яка зареєстрована на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );
- нежитлові приміщення № 2 магазину продовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_3 , на першому поверсі житлового будинку літ. А-4, які відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 18.04.2007 належать ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 );
- квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер майна 13269595), який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );
- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер майна 4469195), який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );
- квартиру за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер майна 5141347), яка відповідно до договору купівлі-продажу № 964 від 13.01.2004 року належала ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та 29.12.2016 року відчужена на підставі договору дарування № 730 від 29.12.2016 року на користь ОСОБА_5 ;
- квартиру за адресою: АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 ;
- автомобіль марки «LexusRX 330» з номерним знаком НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_4 та який зареєстрований за ОСОБА_5 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (цивільний позов).
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 22.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000581, за фактом розтрати та заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах з використанням суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), створених з метою прикриття незаконної діяльності, а також незаконних дій, спрямованих на легалізацію грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, вчинених за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України.
Під час розслідування вказаного кримінального провадження викрито діяльність «конвертаційного центру», який діяв на території Миколаївської області. За результатами проведених заходів вилучено печатки фіктивних підприємств, фіктивну фінансово-господарську документацію, комп`ютерне обладнання із системою «клієнт-банк» та інше. Функціонування вказаного «конвертаційного центру» було спрямовано на мінімізацію доходів, отриманих в ході протиправних діянь: ухилення від сплати обов`язкових платежів до бюджету, зменшення податкового навантаження на вітчизняні суб`єкти господарської діяльності (далі СГД), проведення безтоварних фінансових операцій з використанням реквізитів фіктивних підприємств.
В ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що організатором даного «конвертаційного центру» є ОСОБА_4 .
Відтак, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, зважаючи на те, що майно, яке належить ОСОБА_4 , може бути використане для забезпечення додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке передбачене ч. 5 ст.191, ч. 2 ст. 209 КК України, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.
Крім того, накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 , надасть можливість забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого клопотання розглядається без повідомлення власника майна.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, розгляд вказаного клопотання без виклику сторони захисту жодним чином не буде порушувати права підозрюваного чи інших осіб.
В судове засідання прокурор не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій підтримав вимоги клопотання з викладених у ньому підстав, просив їх задовольнити.
Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за відсутності прокурора.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 22.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000581, за фактом розтрати та заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах з використанням суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), створених з метою прикриття незаконної діяльності, а також незаконних дій, спрямованих на легалізацію грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, вчинених за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень причетна ОСОБА_4 .
Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за ОСОБА_4 на праві приватної власності зареєстровано об`єкти нерухомого майна, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_4 ; 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); 3/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер майна 109057); квартира за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер майна 5141347), яка відповідно до договору купівлі-продажу № 964 від 13.01.2004 року належала ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та 29.12.2016 року відчужена на підставі договору дарування № 730 від 29.12.2016 року на користь ОСОБА_5 ; квартира за адресою: АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); нежитлові приміщення № 2 магазину продовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_3 на першому поверсі житлового будинку літ. А-4; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 .
Як зазначає прокурор у клопотанні, вищевказане майно може бути використане для забезпечення додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке передбачене ч. 5 ст.191, ч. 2 ст. 209 КК України, а також забезпечить відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Разом з тим, прокурором не надано доказів щодо повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні, в рамках якого він просить накласти арешт на належне їй майно, з метою забезпечення можливої конфіскації.
Крім того, згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Частиною 6 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
В порушення вищаневедених вимог, в матеріалах клопотання відсутній цивільний позов, поданий з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна;
можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Беручи до уваги зазначені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна. За таких обставин, клопотання Прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 22.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000581, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2. ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України є необґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-175, 309 Кримінального-процесуального кодексу України, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання Прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 22.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000581, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2. ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України, - відмовити.
Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1