Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/428/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 року м. Кропивницький

Апеляційний суд Кіровоградської області колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.05.2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11.11.2016 року за № 0000920, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.05.2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 11.11.2016 року по 07.05.2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 11 790 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів по справі.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

10 листопада 2016 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час словесної суперечки, яка згодом переросла у бійку, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень наніс декілька ударів кулаками обох рук в обличчя ОСОБА_11 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: синців навколо правого та лівого ока; синців у правій виличній ділянці з переходом в праву скроневу ділянку; синців на лобі справа; синців на правому вусі по передній поверхні на лівій вилиці; синців на лівому вусі та лівій вилиці по передній поверхні. Після чого ОСОБА_7 залишив територію вищевказаного домоволодіння.
Того ж дня 10.11.2016 року, в період часу з 11.50 години по 12.30 години, ОСОБА_7 , розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, маючи на меті доведення свого злочинного умислу, спрямованого на нанесення тілесних ушкоджень до кінця, на ґрунті помсти, знову прибув до домоволодіння потерпілого, зайшов у одну з кімнат будинку та виявивши там перебуваючого у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_11 , усвідомлюючи можливість настання тяжких наслідків, з метою подолання опору до самозахисту останнього, наніс йому один цілеспрямований удар дерев`яною палицею по голові, від якого потерпілий ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав на підлогу, а ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, продовжив наносити з застосуванням сили удари кулаками обох рук та обома ногами по голові та тулубу потерпілого, чим спричинив у сукупності тілесні ушкодження у вигляді синців: тильної поверхні лівої кисті 4,5 пальців,у нижній третині лівого передпліччя по задній поверхні в проекції лівого ліктьового суглобу, по тильній поверхні правої кисті у основи 2-4 пальців, по задній поверхні правого передпліччя; садна під лівою реберною дугою по передній пахвовій лінії; рани на правій кисті, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 413 від 16.12.2016 року класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості з скороминучим розладом здоров`я на термін до 6 діб; а також синців: навколо правого ока, навколо лівого ока у правій виличній ділянці з переходом в праву скроневу ділянку, на лобі справа, на правому вусі по передній поверхні на лівій вилиці, на лівому вусі та лівій вилиці по передній поверхні; саден: над правою бровою, у зовнішнього кута лівого ока, на правій щоці, на підборідді зліва, на лівій губі по центру, крововиливів у верхню та нижню губу, ран нижньої губи; забою головного мозку: закритої черепно-мозкової травми, крововиливу в м`які тканини голови, субдуральної гематоми правої півкулі з переходом на основу головного мозку, крововиливу під м`яку оболонку головного мозку, які в своїй сукупності та в комплексі відповідно до висновку судово-медичного експерта № 413 від 16.12.2016 року, класифікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеню як небезпечні для життя і здоров`я в момент заподіяння та мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті потерпілого. Довівши умисел до кінця ОСОБА_7 вийшов з приміщення вказаного будинку, але залишив на підлозі будинку потерпілого ОСОБА_11 , де той від отриманих тілесних ушкоджень помер.

На вказаний вирок суду від прокурора у кримінальному провадженні надійшла апеляційна скарга, яка в подальшому, в порядку ч. 1 ст. 403 КПК України, тобто до початку апеляційного розгляду справи, була відкликана останнім.

У своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги захисник вказує на те, що під час розгляду даного кримінального провадження судом допущена неповнота судового розгляду, адже поза увагою, як органу досудового слідства, так і суду першої інстанції, залишилась неперевіреною версія щодо причетності до спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, від яких настала його смерть, іншої особи.

Так, у своїх показаннях ОСОБА_7 зазначав, що дійсно у нього із потерпілим виник конфлікт через мобільний телефон, в ході якого почалась бійка і обвинувачений наніс потерпілому лише декілька ударів, від яких останній впав та вдарився головою об бетонний поріг і після цього ОСОБА_7 пішов із домоволодіння ОСОБА_11 та більше туди не повертався. Водночас, обвинувачений назвав суду ім`я та прикмети незнайомої людини, яка нібито заходила до домоволодіння потерпілого після того, як обвинувачений звідти пішов.

Потерпіла ОСОБА_10 вказала, що коли прийшла додому до свого сина, виявила останнього лежачого на підлозі та помітила сліди крові. Коли вона зайшла до будинку, то побачила, що шафи були відкриті, речі розкидані та виявила зникнення нових кросівок, які напередодні вона придбала сину.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вказали, що бачили ОСОБА_7 , який заходив додому до потерпілого із пакетом в руках, а після сплину 10-15 хвилин вийшов від потерпілого, не маючи нічого в руках та пішов із його домоволодіння і не повертався. Також, з незрозумілих підстав не взято на дослідження зразки крові обвинуваченого.

З огляду на викладене, захисник звертає увагу на те, що органом досудового розслідування, всупереч вимогам КПК України, ретельно не досліджено обставини вчиненого злочину, не надано зразків крові обвинуваченого для порівняння із зразками крові потерпілого, не перевірено належним чином причетність інших осіб до вчиненого злочину, а також тієї особи, яку під час судового слідства називав ОСОБА_7 . Також, суд не звернув уваги на неузгодженість цих обставин, чим, на думку сторони захисту, допустив неповноту судового розгляду, а відтак вирок суду має бути скасованим з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги,дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, досудове і судове слідство проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України за обставин, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, таяким суд першої інстанції надав всебічну і об`єктивну оцінку, як таким, що відповідають фактичним обставинам справи.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав, та пояснив, що 10 листопада 2016 року приблизно о 8.00 годин до нього прийшов ОСОБА_11 та дав йому гроші 50 чи 60 гривень, точніше він не пам`ятає, на які попросив придбати в магазині горілки, пива та цигарок. Він поїхав на велосипеді до магазину, де купив цигарки «Президент», дві пляшки пива «Арсенал міцне» по 1,25 літра, пляшку горілки 0,5 літра та через 30-40 хвилин приїхав до будинку ОСОБА_11 . У той час йому зателефонували з роботи, він вимкнув телефон Самсунг чорного кольору та поклав його на стіл, алкоголь не вживав, перебував у ОСОБА_11 приблизно 15 - 20 хвилин. У той час він помітив, що у ОСОБА_11 була припухла губа та запекла кров під носом. Потім до них прийшов його вітчим ОСОБА_14 та покликав його додому обідати. Після цього, ОСОБА_14 вийшов, а через 5 хв. він теж поїхав на велосипеді додому. Пообідавши вдома з`ясував, що в нього немає телефону, тому вирішив зайти до ОСОБА_11 , щоб забрати телефон. Коли постукав у двері, ОСОБА_11 відчинив йому і він зайшов у коридор будинку та запитав останнього, чи не бачив він його телефон, на що той образився, що він звинуватив його у крадіжці.

Через це почалася словесна сварка, під час якої ОСОБА_11 напав на нього з відкривачкою в руці, але він відштовхнув його лівою рукою в тулуб. Біля дверей він знову вдарив ОСОБА_11 рукою, після чого той через сходи впав на спину на подвір`ї та випустив відкривачку з рук, яку він відкинув ногою та вдарив ОСОБА_11 ногою по ребрах зліва, але свідомість потерпілий не втрачав. Потім він пішов додому, а ОСОБА_11 у цей час ще був живий.

Не зважаючи на те, що обвинувачений фактично не визнав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення його вина повністю підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених судом першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що вона є матір`ю ОСОБА_11 і 10.11.2016 року близько сьомої години ранку вона прийшла до місця проживання сина за адресою: АДРЕСА_2 та принесла йому їжу, а того ж дня увечері телефонувала йому два рази, але він їй не передзвонив.

11.11.2016 року близько сьомої години ранку прийшла до сина, зайшла на двір де було натоптано. Біля входу лежав телефон, а в заборі стирчала відкривачка. Двері будинку були причинені. Коли зайшла в коридор побачила там ОСОБА_11 , який лежав на підлозі, був без взуття, але в шкарпетках, спортивних штанах та светрі. Весь його одяг був брудний, обличчя розпухле, між ногами лежав його телефон, а біля нього стояла дерев`яна палка висотою приблизно один метр. На столі в коридорі стояло три пляшки пива та пляшка горілки. На стінах, тумбочці та пральній машині була кров, а в кімнаті всі речі з шафи були розкидані на ліжку. Також з будинку зникли нові кросівки ОСОБА_11

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що є сусідкою ОСОБА_11 і вікна її будинку виходять на двір останнього. 10.11.2016 року вона його не бачила, але приблизно о 10 годині ранку бачила як обвинувачений заїхав на велосипеді на подвір`я ОСОБА_11 і в руках у нього був пакет. Він зайшов до будинку та через декілька хвилин вийшов з подвір`я без пакета. Близько 12-ої години побачила, якобвинувачений знову йшов до будинку ОСОБА_11 та був у збудженому стані. У той же час біля воріт будинку ОСОБА_11 перебував вітчим обвинуваченого ОСОБА_14 , який щось кричав. Після цього, вже близько 16-ої години вона бачила як обвинувачений йшов від будинку ОСОБА_11 до будинку своїх батьків.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що він є сусідом ОСОБА_11 10.11.2016 року близько 12-ої години він бачив, як обвинувачений зайшов до будинку ОСОБА_11 , а через 10-15 хвилин на подвір`я ОСОБА_11 зайшов вітчим обвинуваченого ОСОБА_14 , який через 2-3 хвилини вийшов з подвір`я, а ще через 5 хвилин вийшов за ним і обвинувачений.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив суду, що є вітчимом обвинуваченого. 10.11.2016 року близько 8-ої години ранку до них на велосипеді приїхав ОСОБА_11 та попросив ОСОБА_7 купити йому пляшку горілки та пива. Після чого обвинувачений на своєму велосипеді поїхав до магазину. На початку 12-ої години він прийшов додому на обідню перерву. ОСОБА_17 мати обвинуваченого, попросила його забрати сина з будинку ОСОБА_11 . Коли він прийшов до будинку ОСОБА_11 то побачив, що за столом сиділи обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_11 , більше в будинку нікого не було. На столі стояла лише пляшка пива, у ОСОБА_11 на той час вже були видимі тілесні ушкодження, а саме текла кров і був розбитий ніс. У обвинуваченого тілесних ушкоджень він тоді не бачив. Забравши ОСОБА_7 , вони разом пішли додому. Вдома вони пообідали і під час розмови ОСОБА_7 повідомив про те, що він посварився з потерпілим ОСОБА_11 . Після чого він знову пішов на роботу і повернувся додому близько 16.00 години, але в цей час його дружини та обвинуваченого вдома не було. Потім прийшов обвинувачений і між ними виникла бійка через конфлікт з приводу образи останнім своєї матері, після чого він знову пішов на роботу. Уже ввечері він дізнався від дружини, що в обідній час ОСОБА_7 відлучався з дому приблизно на 20 хвилин. Коли ОСОБА_7 прийшов увечері додому,то був увесь брудний, також останній запитав у нього, чи не бачив він його мобільного телефону.

Крім того, вищезазначені показання потерпілої та свідків, повністю узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

- даними протоколу огляду місця події від 11.11.2016 року з фототаблицями до нього, в ході якого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , у кімнаті коридору виявлено на підлозі труп ОСОБА_11 , з тілесними ушкодженнями (т.3 а.к.п.8-16);

- даними протоколу огляду трупу від 11.11.2016 року, проведеного в приміщенні моргу м. Олександрії, на тілі якого одягнуто рубашка сірого кольору, футболка з довгими рукавами сірого кольору та штани чорного кольору (т.3 а.к.п.22);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 1913 від 12.11.2016 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_11 є напад з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження (т.3 а.к.п.25-26);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.01.2016 року з відеозаписом, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_10 , в ході якого потерпіла розповіла та показала на місці скоєння злочину обставини виявлення трупа ОСОБА_11 11.11.2016 року (т.3 а.к.п.42-44);

- даними протоколу огляду речей від 12.11.2016 року, під час якого оглядався спеціальний пакет експертної служби №0009219, в якому згідно пояснювального напису знаходяться речі потерпілого ОСОБА_11 , а саме: штани чорного кольору, рубашка сірого кольору та футболка сірого кольору зі слідами РБК та нашаруванням бруду (т.3 а.к.п.75);

- даними протоколу огляду речей від 12.11.2016 року, під час якого оглядався спеціальний пакет експертної служби №3320718, всередині якого знаходиться твердий предмет округлої форми, схожий на дерев`яну палицю, довжиною близько 1-1,2 метри та невеликого діаметру (т.3 а.к.п.77);

- висновком експерта № 175 від 05.12.2016 року з таблицею, відповідно до якого кров знайдена на палиці не виключається, що може належати потерпілому ОСОБА_11 (т.3 а.к.п.83-85);

- висновком експерта № 820 від 10.12.2016 року з таблицею, відповідно до якого при визначенні групової належності за системою АВ0 в зразку крові на марлі ОСОБА_11 встановлено лише антиген Н, що передбачає групу 0бв. На штанях, що належать потерпілому ОСОБА_11 (об`єкти 3 і 10). На його сорочці (об`єкти 13-17), та на футболці (об`єкти 19-21) знайдена кров людини. При визначенні групової належності цієї крові за системою АВ0 в об`єктах 19 і 20 встановлено групу 0бв, в решті об`єктів встановлено лише антиген Н, що також передбачає групу крові 0бв (т.3 а.к.п.90-92);

- висновком експерта № 821 від 10.12.2016 року з таблицею, відповідно до якого при визначенні групової належності за системою АВ0 в зразку крові на марлі ОСОБА_11 встановлено лише антиген Н, що передбачає групу 0бв. У двох пошукових вирізках зі светра, що належить ОСОБА_7 , знайдена кров людини та при визначенні групової належності цієї крові за системою АВ0 встановлено лише антиген Н, що передбачає групу крові 0бв (об`єкти 51,52) (т.3 а.к.п.119-121);

- висновком експерта № 818 від 10.12.2016 року з таблицею, відповідно до якого при визначенні групової належності за системою АВ0 в зразку крові на марлі ОСОБА_11 встановлено лише антиген Н, що передбачає групу 0бв. На трьох марлевих тампонах-змивах з місця події (об`єкти 1,2,3), наданих в трьох спеціалізованих пакетах (№0650045, 0650047, 0650056), знайдена кров людини та при визначені її групової належності за системою АВ0 встановлено лише антиген Н, що передбачає групу крові 0бв (т.3 а.к.п.131-133);

- висновком експерта № 817 від 10.12.2016 року, відповідно до якого при визначенні групової належності за системою АВ0 у зразку крові на марлі ОСОБА_11 встановлено лише антиген Н, що передбачає групу крові 0бв (т.3 а.к.п.135-136);

- висновком експерта № 916 від 19.12.2016 року з таблицею, відповідно до якого кров ОСОБА_7 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (т.3 а.к.п.97-98);

- висновком експерта № 413 від 16.12.2016 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_11 , 1979 року народження, настала від здавлення головного мозку гематомою в комплексі з його набряком та забоєм внаслідок закритої черепно-мозкової травми, на що вказують дані судово-медичного дослідження трупу та дані судово-гістологічної експертизи (т.3 а.к.п.27-30);

- висновком експерта № 413/1 від 31.01.2017 року, відповідно до якого враховуючи локалізацію та характер виявлених на тілі ОСОБА_11 тілесних ушкоджень можна говорити, що комплекс ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми утворився внаслідок мінімум 9 травматичних дій, тілесні ушкодження на лівій верхній кінцівці - внаслідок мінімум 3 травматичних дій, на правій верхній кінцівці - внаслідок мінімум 5 травматичних дій, під лівою реберною дугою - внаслідок мінімум одної травматичної дії (т.3 а.к.п.31-34);

- висновком судово-психіатричного експерта № 22 від 20.01.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю. Проте ступінь недорозвинення у ОСОБА_7 така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_7 міг правильно усвідомлювати факти, зміст власних дій, міг керувати своїми діями в момент правопорушення і може давати показання стосовно інкримінованого йому органам досудового слідства правопорушення. У період скоєння правопорушення ОСОБА_7 не знаходився, як в емоційному афективному стані, так і в стані фізіологічного афекту (т.3 а.к.п.160-162);

З урахуванням положень ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги і враховуючи досліджені судом першої інстанції докази, вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 ,за що його засуджено судом першої інстанції, а кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 121 КК України правильною.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції відповідно до положень ст. 65 КК України, належним чином врахував, як тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, так і відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а тому правильно вказав на те, що обвинуваченийхоч і вчинив тяжкий злочин, але як особа за місцем проживання характеризується посередньо є неконфліктною особою, але в стані алкогольного сп`яніння ставав агресивним і некерованим, ніде не працював, жив з тимчасових заробітків, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а тому за вказаних вище фактичних обставин справи повністю погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в місцях позбавлення волі, і що достатнім буде призначення йому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 121 КК України.
На думку колегії суддів, призначений обвинуваченому районним судом такий вид та термін покарання є виваженим і відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, а також буде необхідним і достатнім для його виправлення, та слугуватиме попередженню вчинення ним нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що до спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 причетна інша не встановлена особа, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається з показань самого обвинуваченого ОСОБА_7 , а також показань свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які є сусідами потерпілого, а також показань свідка ОСОБА_14 , який є вітчимом обвинуваченого, ніхто з них не вказував на те, що в той день на місці скоєння злочину, крім обвинуваченого, вони бачили ще будь-яку іншу особу.

Крім того, як вбачається з показань самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який як на досудовому слідстві так і в суді першої та апеляційної інстанції, не заперечував того факту, що у той день він дійсно наносив потерпілому удари, як руками по обличчю, так і ногами по тулубу від чого останній падав на підлогу.
З огляду на викладене, колегії суддів, вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що органом досудового розслідування, всупереч вимогам КПК України, ретельно не досліджено обставини вчиненого злочину та не перевірено належним чином причетність інших осіб до вчиненого злочину, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Також, колегія суддів вважає безпідставними і доводи апеляційної скарги захисника про те, що не надано зразків крові обвинуваченого для порівняння із зразками крові потерпілого, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам, так як згідно з висновком експерта № 916 від 19.12.2016 року було досліджено зразки крові ОСОБА_7 , яка належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (т.3 а.к.п.97-98).

Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів не встановила істотних порушень кримінально - процесуального закону під час проведення досудового та судового слідства, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції незаконного рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає, а тому вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.05.2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2