Справа № 484/4308/17
Провадження № 1-кп/484/73/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2018 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001416 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України.
Під час судового засідання 17.05.2018 року прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого строком на 60 днів.
Підтримуючи своє клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких є тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та ризики, передбачені ст. 177КПК України, які були наявні під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, не зменшились, їм неможливо запобігти інакше, ніж тримаючи обвинуваченого під вартою. Відсутність у обвинуваченого постійних доходів для існування свідчить про можливість продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, знаючи особисті дані свідків, обвинувачений може впливати на них, до того ж, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 може переховуватися від суду.
Обвинувачений та захисник заперечували щодо задоволення клопотання. Вважали, що клопотання необґрунтоване, прокурором не надано доказів наявності ризиків, а посилання на можливість обвинуваченим продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, впливати на свідків та переховуватися від суду вважають такими, що не відповідають дійсності. Обвинувачений просив обрати щодо нього інший, більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який на його думку надасть йому можливість лікуватись і отримати ІІ групу інвалідності. Захисник вважав за необхідне обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте не цілодобово, а з 18 години вечора до 8 години ранку, що надасть можливість обвинуваченому лікуватись в умовах лікувальних закладів за призначенням лікаря. На даний час, через погіршення стану здоров`я обвинуваченого, відсутні ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зміна запобіжного заходу надасть обвинуваченому можливість повноцінно лікуватись вдома, а таке усуне пряму загрозу його життю і здоров`ю, що виникла під час тримання під вартою.
Вислухавши учасників процесу, суд дійшов наступного.
Частиною 3 статті 199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 84 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (справа «Харченко проти України») питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, з неповною середньою освітою, постійної роботи не має. У даному судовому розгляді свідки ще не допитані.
Стороною захисту не надано належних, беззаперечних і достатніх доказів неможливості ОСОБА_3 за станом здоров`я на даний час перебувати під вартою, а долучені до матеріалів кримінального провадження за клопотанням захисника медичні документи стосуються стану здоров`я ОСОБА_3 в 2017 році, 2016 році, 2015 році, 2005 році.
Натомість, в матеріалах кримінального провадження є довідка лікаря Первомайської ЦМБЛ від 14.05.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_3 оглянутий лікарем Первомайської ЦМБЛ, під час огляду виявлено: приймати участь в судовому процесі і утримуватись в установах ІТТ може.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості, суд вважає доведеним той факт, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та продовжують існувати.
Зазначеним ризикам неможливо запобігти, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України, дозволяє застосувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт - суд не вбачає.
Викладене вище свідчить про те, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, з залишенням розміру застави, визначеного відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, з врахуванням вимог ст. 182 КПК України суд вже визначив заставу, яку ОСОБА_3 може бути внесено протягом усього часу тримання під вартою.
Суд вважає, що саме такий розмір гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього в подальшому обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 331, 369-371 КПК України суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів терміном до 15.07.2018 р. включно.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у разі внесення ним особисто або іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) застави в розмірі 128000 (ста двадцяти восьми тисяч) грн. протягом усього часу тримання під вартою.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з постійного місця проживання, яке він зазначить суду, без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора або суд про зміну місця проживання (перебування), роботи; не відвідувати місця, де спиртні напої продаються на розлив. Попередити ОСОБА_3 про наслідки невиконання таких обов`язків у разі, якщо вони будуть до нього покладені.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Головуючий суддя: