АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/143/18 Справа № 206/4454/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000853 від 10 липня 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, маючого вищу освіту, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України
за участю учасників судового провадження:
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
потерпілої: ОСОБА_8 ,
прокурора: ОСОБА_9 .

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, та закрити кримінальне провадження щодо нього або звільнити його від відбування покарання на підставі п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що при розгляді справи не було добуто достатніх доказів, які б переконливо свідчили про умисне спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 ..

Вказує на те, що ініціатором конфлікту була саме ОСОБА_8 , а його дії були спрямовані на захист від її неправомірних дій.

Зазначає, що у нього не було умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Крім цього вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги покази його дружини ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що саме його сестра вчинила сварку, вдарила його кулаком в обличчя, а він захищаючись, автоматично вдарив її пластиком.

Також суду необхідно було дати критичну оцінку показам ОСОБА_11 , яка є його матір`ю, з якою у нього складні стосунки, та яка не була присутня в кімнаті, де відбувався конфлікт, і вона не могла нічого бачити особисто.

Вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду першої інстанції, 10.07.2016 року приблизно о 13.20 год. ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме у АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин вчинив сварку зі своєю рідною сестрою ОСОБА_8 , в ході якої у нього раптово виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , в той же день та час знаходячись у приміщенні кімнати, де він проживає спільно зі своєю дружиною, за вищевказаною адресою, перебуваючи у безпосередній близькості до потерпілої ОСОБА_8 , правою рукою схопив фрагмент вставки метало - пластикового вікна, який знаходився у кімнаті після ремонту віконного отвору, та наніс ним один удар потерпілій збоку в область лівої бічної поверхні тулуба.
Умисними діями ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_8 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини ліворуч, синця по середньо- та задньо- підпаховій лінії ліворуч в проекції 6-8-го ребер, що спричинено від механічної дії тупого твердого предмету, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Вислухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який подану ним апеляційну скаргу підтримав, думку прокурора,доводи потерпілої, які заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни вироку суду першої інстанції є:
1) неповнота судового розгляду;
2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
2. Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Оцінюючи правильність постановленого рішення суду першої інстанції, щодо ОСОБА_6 з огляду на правильність застосування кримінального закону та дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 125 КК України та правильність кваліфікації його дій підтверджується зібраними у провадженні, дослідженими під час судового засідання та наведеними у вироку доказами у їх сукупності.

Зокрема, приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_6 судом було допитано свідків: ОСОБА_12 , який будучі очевидцем конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, детально показав про події та вказував на те, як обвинувачений вдарив потерпілу, після чого довелося викликали «швидку допомогу», що знайшло своє відображення у вироку суду.

Судом також була допитана як свідок матір обвинуваченого та потерпілої - ОСОБА_11 , яка показала що саме потерпіла прийшла з нею додому, тоді як обвинувачений почав зразу лаятися та намагався завдати удару потерпілій відром,а коли не вдалося схопив фрагмент пластикової рами та наніс удару потерпілій.

Саме покази вказаних свідків спростовують версію обвинуваченого про необхідну оборону, а навпаки підтверджують винуватість обвинуваченого у обвинуваченні, яке висунуте органами досудового розслідування.

Не можна погодитися з доводами апелянта про відсутність оцінки судом іншим доказам, оскільки суд провів судовий розгляд у відповідності до положень ч.1 ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме діючи в межах своїх повноважень та компетенції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та процесуальних обов`язків.

Судом були допитані всі заявлені сторонами свідки та судом

було зазначено про те, що покази обвинуваченого та його дружини ОСОБА_10 спростовуються висновками судово- медичних експертиз, які у суді підтвердила експерт, що також спростовує версію обвинуваченого про необхідну оборону, що знайшло своє відображення у вироку суду.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону та з урахуванням думки потерпілого призначив покарання яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 65 КК ,суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дотримуючись наведених вимог, суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та призначене ОСОБА_6 , покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень.

Оскільки обвинуваченим не надані суду належні документи, які б свідчили про наявність підстав для застосування Закону України « Про амністію у 2016 році», колегія суддів не має правових підстав для застосування закону України « Про амністію у 2016 році», що не позбавляє права обвинуваченого при наявності підстав звернутися до суду першої інстанції у порядку виконання вироку ( ст.ст 537-539 КПК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що не має підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів -,

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року, відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4