Провадження № 1-кп/127/753/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.08.2018 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 24 травня 2018 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002055 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 06.03.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 09.11.2017 року Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання виді 4 років позбавлення волі. Звільненого від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році»,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 24.05.2018 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, маючи не зняту і непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2017 (засуджений до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»), перебуваючи на проспекті Юності в м. Вінниці поруч з приміщенням магазину «АТБ», що розташований за адресою м. Вінниця, проспект Юності, 51, помітив раніше невідомого йому громадянина ОСОБА_6 , з яким завів розмову.
В ході розмови у ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_6 із застосуванням щодо нього насильства.
Так, ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та усвідомлюючи що його дії помічені іншими особами, діючи відкрито, умисно, повторно з корисливим мотивом наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в обличчя чим спричинив останньому фізичного болю та утримуючи потерпілого за верхній одяг двома руками, наказав йому показати вміст кишень.
Продовжуючи вчиняти свої протиправні дії щодо ОСОБА_6 , в присутності сторонніх осіб, не чекаючи відповіді ОСОБА_9 , своєю рукою витягнув із правої кишені штанів потерпілого належний йому мобільний телефон марки «Nokia» моделі Х2-01 IMEI НОМЕР_1 , в корпусі червоного кольору після чого зняв захисну кришку вказаного мобільного телефону, та дістав SIM-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» з маркуванням НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , і викинув її на землю, а мобільний телефон залишив собі тримаючи його в руках.
В подальшому ОСОБА_4 з метою подолання опору ОСОБА_6 який просив повернути мобільний телефон, наніс йому ще декілька ударів кулаками обох рук в обличчя, чим спричинив останньому фізичного болю.
Після вчинення злочину ОСОБА_8 з місця події зник у невідомому напрямку, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Згідно висновку експерта №3836/21-18 від 16.07.2018 року вартість мобільного телефону «Nokia» моделі Х2-01 з урахуванням зносу складає 126,35 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 126,35 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що він являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 з 2016 року та займає посаду майстра ремонтної майстерні ремонтного взводу - старшого розвідника радіотелефоніста 2 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу 1 розвідувальної роти. Знаходячись у відпустці, 24.05.2018 року, близько другої години, перебуваючи в м. Вінниці по просп. Юності, біля магазину «АТБ», помітив потерпілого ОСОБА_6 , який спілкувався зі своїми друзями, з яким завів розмову. Під час розмови між ними виник конфлікт в ході якого він наніс ОСОБА_6 декілька ударів в область голови від яких останній впав на землю. Після чого, він підійшов до ОСОБА_6 в якого забрав з карману штанів мобільний телефон та покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 додатково суду повідомив, що завдану потерпілому шкоду відшкодовано в повному обсязі. Про вчинене жалкує. В судовому засіданні попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_6 . Просив суд суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що завдану злочином шкоду йому відшкодовано в повному обсязі. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 він не має, у зв`язку з чим, просив суд ОСОБА_4 суворо не карати.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 24.05.2018 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.05.2018 року. Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомої особи, яка 24.05.2018 року, близько 02:00 год., біля магазину «АТБ», що по просп. Юності, 51 в м. Вінниці, відкрито, застосовуючи фізичне насильство, заволодів його мобільним телефоном марки «Nokia» моделі Х2-01, чим спричинив матеріальну шкоду.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 24.05.2018 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3836/18-21 від 16.07.2018 року ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону торгової марки «Nokia» моделі Х2-01», з урахуванням зносу, станом на 24.05.2018 року складала 126,35 грн.
Згідно постанови про визнання речових доказів від 16.07.2018 року мобільний телефон марки «Нокіа» моделі Х2-01 ІМЕІ НОМЕР_1 , та Sim-карта з абонентським номером «Київстар» НОМЕР_5 , визнано речовим доказом в кримінальному проваджені № 002055 від 24.05.2018року та направлено на зберігання до камери зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області, що підтверджується квитанцією №1527 від 31.07.2018 року.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинуваченого та потерпілого, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час судового провадження обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочину, повідомив, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті ним не оспорюються, надав показання та повідомив про обставини вчинення ним злочину.
Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.
Так, суд приймає до уваги та кладе в основу вироку показання обвинуваченого, який в судовому засіданні винуватість у вчиненні злочину визнав та надав добровільні показання щодо обставин вчинення ним злочину, а саме дату, часу, місця та способу вчинення злочину. Обставини вчинення грабежу повідомлені обвинуваченим повністю узгоджуються з його показаннями в судовому засіданні.
Сукупність вказаних доказів надає підстави стверджувати, що винуватість обвинуваченого у вчиненні грабежу є доведеною, оскільки вказані докази містять достатні дані, що підтверджують наявність умислу ОСОБА_4 на відкрите заволодіння чужим майном, корисливий мотив його дій та об`єктивні дії, вчинені ним для досягнення його мети.
Суд приймає до уваги, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під грабежем за статтею 186 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Грабіж вважається закінченим з моменту коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним. Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують.
Таким чином, сукупність доказів у справі свідчить, що обвинуваченням доведено винуватість ОСОБА_4 , надані докази є достатніми для висновків суду та надання правової кваліфікації дії обвинуваченого.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі, прийнявши до уваги зазначені положення та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинено повторно.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно службової характеристики ОСОБА_4 за період проходження служби на посаді старшого розвідника-радіотелефоніста зарекомендував себе грамотним, професійно підготовленим, дисциплінованим та відповідальним військовослужбовцем.
По місцю проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.
Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка, вих. №20/3267 від 11.07.2018 року ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» вих. №1811 від 09.07.2018 року ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_6 від 14.07.2017 року ОСОБА_4 являється учасником бойових дій.
Згідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_7 від 14 листопада 2016 року №319 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду майстра ремонтної майстерні ремонтного взводу.
Згідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_7 від 01 грудня 2016 року № 336 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 призначено на посаду майстра ремонтної майстерні ремонтного взводу - старшого розвідника радіотелефоніста 2 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу 1 розвідувальної роти.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 вбачається, що старший солдат ОСОБА_4 з 14.11.2016 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 .
З вимоги про судимість від 24.05.2018 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності останній раз за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненого від відбування призначеного йому покарання, що також підтверджується копією вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2017 року.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , проходить військову службу, являється учасником бойових дій, раніше судимий, вчинив повторно умисний тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочину.
З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, думки потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому, позиції прокурора щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому, наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у виді щирого каяття, активного сприяння у розкритті злочину та добровільного відшкодування завданого збитку, місце роботи та позитивну службову характеристику за місцем проходження військової служби ОСОБА_4 , суд вважає, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а тому при призначенні покарання слід застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді арешту. Вказана міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів.
При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 60 Кримінального кодексу України військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.
Також у відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта №3836/18-21 від 16.07.2018 року, становлять 429,00 гривень.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 60, 65-67, 69, 72, 186 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді шести місяців арешту.
Покарання у виді арешту ОСОБА_4 , відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України, відбувати на гауптвахті.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання, тобто з 24.05.2018 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 24.05.2018 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 429,00 гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Нокіа» моделі Х2-01 ІМЕІ НОМЕР_1 та Sim-карта з абонентським номером «Київстар» НОМЕР_5 , які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області, повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: