АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/682/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/332/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 00000684 від 10.12.2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Брянка, Луганської області, громадянина України, одруженого, маючого двох дітей 1997 та 2006 р.н., раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2ст.286 КК України,-

Учасники судового провадження :
прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_7

захисник ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_9

представник потерпілої ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду змінити та відмовити потерпілій в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Вироком Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 2 ст.86 КК України, п. В ч. 1 ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" - звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 387 (триста вісімдесят сім) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

Питання з речовими доказами вирішено.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, 09 грудня 2015 року приблизно о 16 годині 20 хвилин в Саксаганському районі м. Кривого Рогу водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ХЮНДАЙ ГЕТС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідував у крайньому лівому ряду проїзної частини дороги вул. Мелешкіна з боку пл. Артема в напрямку вул. Волгоградської, наближаючись до зупинки громадського транспорту «вул. Філатова», яка розташована праворуч по ходу його руху.
При цьому, водій ОСОБА_7 рухався на керованому ним автомобілі зі швидкістю не менш ніж 66 км/год., чим порушив правила безпеки дорожнього руху в частині невиконання п.п. 1.5., 2.3. д). 12.4. та 12.9. б) Правил дорожнього руху України, згідно яких:-«1.5. Дії ... учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку ... для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ...д)не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;-«12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.»;-«12.9. Водієві забороняється: ... б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4…»;
В цей час, попереду праворуч по ходу руху автомобіля «ХЮНДАЙ ГЕТС», з заїзного карману зупинки громадського транспорту «вул. Філатова», на проїзну частину дороги вул. Мелешкіна вийшла пішохід ОСОБА_9 та почала переходити проїзну частину з права наліво, наближаючись до смуги руху автомобіля.
Виявивши пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину у напрямку смуги руху автомобіля «ХЮНДАЙ ГЕТС», водій ОСОБА_7 застосував екстрене гальмування, яке за умови руху вказаного автомобіля зі швидкістю 60 км/год. дозволяло зупинити керований ним автомобіль до лінії руху пішохода, і повністю виключало можливість наїзду на ОСОБА_9 .
Однак, внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, в частині невиконання пунктів 12.4. і 12.9. б) Правил дорожнього руху України, останній, рухаючись на автомобілі зі швидкістю не менше 66 км/год, застосувавши екстрене гальмування не зміг своєчасно зупинити керований ним автомобіль, і на проїзній частині дороги вул. Мелешкіна навпроти зупинки громадського транспорту «вул. Філатова» в Саксаганському районі м. Кривого Рогу вчинив наїзд автомобілем «ХЮНДАЙ ГЕТС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_9 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 травмована.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №94 від 20.01.2016 потерпілій ОСОБА_9 спричинені наступні тілесні ушкодження: сполучена травма - закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, субарахноідальний крововилив, садна голови, підшкірна гематома лобу ліворуч, синці обличчя, рвано-забійні рани обличчя, травматична екстракція обох передніх зубів верхньої щелепи, перелом коронок 1,2 зубів нижньої щелепи з обох сторін, закрита травма живота, розрив селезінки, рвано-скальповані рани обох нижніх кінцівок. Вищевказані тілесні ушкодження ускладнилися розвитком внутрішньочеревної кровотечі, шоком, парезом «окодвигаючого» нерву ліворуч, птозом лівого ока. Спричинені ОСОБА_9 тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Згідно висновку автотехнічної експертизи №58/27-10 від 25.01.2016 в діях водія ОСОБА_7 по керуванню автомобілем «ХЮНДАЙ ГЕТС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які виражалися в перевищенні дозволеної в місті швидкості руху, вбачаються невідповідності вимогам п.12.4., 12.9 б) Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_9 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що тілесні ушкодження потерпілої, отримані з вини самої потерпілої, крім того, в суді першої інстанції ні потерпілою ні її представником не надано доказів спричинення потерпілій моральної шкоди.

При визначенні суми моральної шкоди, судом не враховано майновий стан ОСОБА_7 , в якого на утриманні перебуває двоє дітей, також судом не виконано вимоги постанови Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» де зазначено, що в разі допущеної потерпілим грубої необережності, а саме, нехтування правилами безпеки руху, суд має зменшити розмір відшкодування шкоди з власника джерела підвищеної небезпеки або взагалі відмовити.

Крім того захисник в апеляційній скарзі зазначає, що представником потерпілої не доведені витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн., оскільки в додатку до договору про правову допомогу зазначено один розрахунковий рахунок а в доданій банківській платіжці зовсім інший розрахунковий рахунок, також відсутній акт виконаних робіт

Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,в судовому засіданні, при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_9 та представник потерпілої ОСОБА_10 кожен окремо заперечували проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, а також вид та міра призначеного покарання відповідають вимогам закону та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, та ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються, а тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в частині визначеного розміру моральної шкоди та витрат на правову допомогу апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку повинні бути зазначені підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Як слідує із матеріалів провадження суд першої інстанції, дотримався вимог ч.1 ст.129, п.2 ч.3 ст.374 КПК України, частково задовольняючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у мотивувальній частині вироку навів відповідні мотиви для цього.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови № 4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Як зазначено в п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).
Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).
Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо)
Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху.
Як убачається з вироку, суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав в повному обсязі та навів відповідні мотиви прийнятого рішення та частково задовольняючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 врахував ступінь вини обвинуваченого та потерпілої, часткове відшкодування заподіяної шкоди в сумі 4500 гривень, глибину душевних страждань потерпілої, пов`язаних з отриманням травми які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та потягли негативні для неї наслідки у вигляді погіршення здоров`я та безперечно привели до моральних страждань потерпілої ОСОБА_9 , що порушило звичний склад життя потерпілої та потребує додаткових зусиль для його організації.
При цьому, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, виходячи із засад розумності та справедливості, частково задовольнив цивільний позов потерпілої та обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 гривень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції .
Щодо відшкодування судових витрат, які понесла потерпіла на правову допомогу, а саме оплату послуг адвоката в суді, колегією суддів встановлено наступне.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, в тому числі і з витрат на правову допомогу.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на підтвердження понесення витрат на надання правової допомоги потерпілою ОСОБА_9 на а.к.п. 27 т.1 знаходиться Договір про надання адвокатських послуг від 02.02.2016 року та Додаток №1 про оплату послуг адвоката (гонорар) до Договору про надання адвокатських послуг від 03.02.2016 року (а.к.п. 81 т. 1), згідно яких адвокат ОСОБА_10 здійснюєпредставництво та захист інтересів ОСОБА_9 і інші дії, передбачені п.1.1 даного Договору здійснюється в межах кримінального провадження № 00000684 від 10.12.2015 року, що спростовує доводи захисника ОСОБА_6 про відсутність акту виконаних робіт.
Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 на те, що в додатку до договору про правову допомогу зазначено один розрахунковий рахунок а в доданій банківській платіжці зовсім інший розрахунковий рахунок, спростовується Додатком №1 про оплату послуг адвоката (гонорар) до Договору про надання адвокатських послуг від 03.02.2016 року (а.к.п. 81 т. 1), в якому зазначено, що за послуги, що надаються за цим Додатком, Клієнт сплачує адвокату гонорар шляхом оплати одним з перелічених нижче нижче варіантів: оплата послуг адвоката на розрахунковий рахунок або оплата послуг готівкою, а підтвердженням здійснення оплати послуг буде свідчити підписаний сторонами цього Договору Акт-квитанція про оплату послуг.
Відповідно до Акту квитанції про оплату послуг ОСОБА_9 було сплачено адвокату ОСОБА_10 5000,00 грн.що підтверджується підписами сторін. (а.кп. 88 т.1).

З огляду на викладене, обґрунтованих підстав для зменшення суми відшкодування моральної шкоди, визначеної вироком суду першої інстанції, та судових витрат понесених потерпілою ОСОБА_9 на правову допомогу, про що просить в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.
За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції повинен бути залишений без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 00000684 від 10.12.2015 року, щодо ОСОБА_7 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4