Справа № 201/4099/18
Провадження № 1-кс/201/3333/2018
УХВАЛА
іменем України
17 квітня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем

судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження №0000915 від 15.04.2018 року клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андіжан Узбекистан, громадянина Узбекистану, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що 15.04.2018 року, приблизно о 04 годині 20 хвилин ОСОБА_8 перебуваючи поблизу мосту, що веде на острів Монастирський по вул. Набережна Січеславська в м. Дніпро вступив в попередню змову з ОСОБА_9 та визначив майно, що мали при собі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 об`єктом свого злочинного посягання.

Після чого у ОСОБА_8 та ОСОБА_13 реалізуючи злочинний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів із використанням предмета схожого на ніж, яким вони погрожували потерпілим, скоїли напад, внаслідок якого, подавивши волю останніх до опору, відкрито заволоділи двома мобільними телефонами марки «Huawei P8» та «Sony Xperia», після чого з місця скоєння злочину зникли. Викраденим розпорядились на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

15.04.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_13 тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, на його задоволенні наполягали.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати біль м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Вислухавши сторони, дослідивши клопотання та надані суду докази по кримінальному провадженню №0000915, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.04.2018 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, у вчиненні якого підозрюється у тому числі ОСОБА_13 .

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищувати, сховати або спотворювати будь-яку з речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться:

1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор;

3. недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Крім того, про обґрунтованність підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення свідчать покази потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , покази свідка ОСОБА_15 , протокол огляду місця злочину, протоколи пред`явлення потерпілим та свідкам особи для впізнання, які у своїй сукупності свідчать про обгрунтованність підозри.

Також, суд враховує позицію ЄСПЛ викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Також на думку суду, доведеними є ризики, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, такі як можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний, розуміючи тяжкість підозри може вживати будь-яких заходів для введення слідства в оману та спотворювання обставин вчиненого кримінального правопорушення, а в разі неможливості вчинення таких дій, може покинути місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання.

Слідчим та прокурором доведено і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як підозрюваний ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується копією пред`явленої йому підозри. Хоча підозрюваний раніше не судимий, однак скоєний ним злочин є тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 до 10 років, тому він перебуваючи на волі може, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення зникнути з місця проживання та переховуватись від органів досудового слідства, а також вплинути на свідків та потерпілих, частина з яких є неповнолітніми з метою уникнення покарання, а також знищити, пошкодити чи спотворити речові докази, які мають суттєве значення для проведення досудового слідства та встановлення істини по справі.

Виходячи з вищенаведених обставин, а також враховуючи наявні дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, на утриманні дітей не має, неодружений, підозрюється у скоєнні злочину, який є тяжким, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, не має достатньо міцних соціальних зв`язків за місцем свого фактичного проживання та постійного офіційного джерела доходів, фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, суд приходить до висновку про те, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_9 процесуальних обов`язків під час досудового слідства. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу суд не вбачає.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_13 підозрюється у скоєнні злочину вчиненого із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя людини, суд вважає за необхідне при постановлені ухвали у кримінальному провадженні не визначати розмір застави.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань №4 строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою є 13 червня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1