Ухвала
Іменем України

20 квітня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-5584впс18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні подання Апеляційного суду Тернопільської області про направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України (далі КК), з одного суду до іншого,
встановив:
До Верховного Суду в порядку ч. 3 ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) надійшло подання Апеляційного суду Тернопільської області, в якому порушується питання про направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання внесено на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року, якою встановлено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки згідно обвинувального акту інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення він вчинив на території Луганської області. Тобто кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 має здійснювати один із судів Луганської області.
До початку судового розгляду прокурор у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 надав заперечення на подання Апеляційного суду Тернопільської області, просив залишити подання без задоволення, визначивши підсудність кримінального провадження за Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області на підставі ч. 1 ст. 32 КПК у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Учасників судового провадження також повідомлено про час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Клопотань про відкладення розгляду подання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши наведені у поданні доводи, Суд дійшов висновку, що подання не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Згідно зі ст. 34 КПК колегія суддів Верховного Суду вирішує питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Згідно обвинувального акта, з червня 2015 року ОСОБА_4 , будучи радикально налаштованою особою, що не сприймає державну владу в Україні, підтримуючи злочинні наміри терористичної організації «Луганська народна республіка», керуючись власними переконаннями, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, а також впливу на прийняття рішень органами державної влади та органами місцевого самоврядування України, добровільно став учасником силового блоку даної терористичної організації, увійшовши до складу «15 батальйону територіальної оборони народної міліції Луганської народної республіки «Брянка СССР» («військова частина № НОМЕР_1 »).
При цьому, згідно даних обвинувального акту, ОСОБА_4 на даний час діє у складі терористичної організації «ЛНР», а місцем вчинення інкримінованого йому діяння, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК встановлено Луганську область, що фактично свідчить про невстановлення точного місця вчинення ним кримінальних правопорушень.
Разом із тим, з реєстру матеріалів досудового розслідування убачаться, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2017 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_4 , яке здійснювалося Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області, відповідно до визначеної постановою Генерального прокурора України ОСОБА_5 від 25 жовтня 2017 року підслідності даного кримінального провадження.
Так як обвинувальний акт складений 30 жовтня 2017 року в приміщенні слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області, за адресою: м. Тернопіль, проспект С. Бандери, 21, відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК, кримінальне провадження мало бути направлено до суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Отже, з урахуванням встановлених обставин, Суд уважає, що стверджувати про порушення органами досудового розслідування правил територіальної підсудності не можливо.
Таким чином, виходячи зі змісту положень статей 32, 34 КПК та з огляду на викладене, Верховний Суд не убачає підстав для задоволення подання апеляційного суду.

Керуючись статтями 32, 34 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити в задоволенні подання Апеляційного суду Тернопільської області про направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3