УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/969/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
03 вересня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
власника майна ОСОБА_7
власника майна ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 16.08.2018 року,
в с т а н о в и л а:
Слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з огляду на те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, може мати значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді представник власника майна ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій ухвалу просить скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що слідчим не доведена можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні та розумність і співмірність обмеження права власності володільця. Крім того, вказує, що вказане майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст.170 КПК України.
Заслухавши доповідача, представника власника майна ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про задоволення поданої представником апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обгрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Ухвалою слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від надано дозвіл на проведення обшуку житла за адресою : АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 .
Постановою слідчого Андрушівського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області від 09.08.2018 року вказаний ноутбук визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Звертаючись з клопотанням про арешт вказаного майна слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є проведення судових експертиз.
Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані прокурором на обґрунтування своїх вимог, та всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що прокурором доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів ноутбук марки ASUS постановою слідчого визнаний речовим доказом по кримінальному провадженні.
Таким чином, висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на вилучене майно з тих підстав, що воно може мати значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами провадження.
Враховуючи все вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.
Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене ним рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 16.08.2018 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: