Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 371/1085/18
провадження № 1-кп/368/139/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.10.2018 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000329 від 09.07.2018 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , неодруженого, студента державного закладу «Богуславський центр професійно технічної освіти», згідно ст.. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 121 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення - прокурора Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4

- захисту - обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 08.07.2018 р. приблизно з 19 години 00 хвилин перебував на території подвір`я, що за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_7 , де спільно вживали алкогольні напої з нагоди святкування Дня народження ОСОБА_6 . В ході подальшого спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виникли неприязні відносини.
Того ж дня, приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи всередині житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 побачив, як ОСОБА_7 виходить з території подвір`я ОСОБА_6 і в цей час, на грунті виниклих неприязних відносин вирішив заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв зі столу кухонний ніж з довжиною леза 8,5 см., а руків`я 10 см., та попрямував за ОСОБА_7 . Перебуваючи на відкритій ділянці місцевості на відстані 0,5 м. від домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 тримаючи в правій руці ніж, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, умисно, із прикладанням сили наніс ОСОБА_7 один проникаючий удар ножем в область черевної порожнини живота, заподіявши йому фізичного болю та тілесні ушкодження, а саме: проникаюче поранення черевної порожнини живота.
Як наслідок, згідно висновку експерта № 104 від 21.08.2018 р., ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з раною в лівій параумбілікальній ділянці, евентерація сальника. Гемоперітонеум. Вказане ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю та пояснив, що за місцем проживання у його мами було день народження. Вона запросила гостей. Серед гостей був і потерпілий. Після того як всі трохи випили він став його вчити як необхідно жити. Щоб не продовжувався між ними конфлікт він пішов у літню кухню. Але потерпілий дістав його і там. Коли він уходив вже до дому, то він наніс йому один удар ножем.У вчиненому сильно кається, більше такого не вчинятиме. Жалкує у тому, що сталося. Просить вибачення у потерпілого та просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність. Щодо міри покарання покладається на погляд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим, його захисником та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 121 ч. 1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , яке містить склад злочину, передбаченого ч. 1 ст.. 121 КК України (в редакції 2001 року), а саме: умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, обвинувачений винний у вчиненні даного злочину та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно заяви про видачу паспорта від 06.05.2015 р., обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миронівка Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого на ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миронівка Київської області, батьками зазначено: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно посвідчення виданого на ОСОБА_3 вбачається, що він є особою, позбавленою батьківського піклування, та дійсне до 29.03.2019 р.

Довідкою, виданою виконкомом Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області про те, що ОСОБА_3 дійсно проживає в с. Пустовіти та має такий склад сім`ї: піклувальник - ОСОБА_6 , 1968 року народження.

Згідно характеристики, виданою виконавчим комітетом Пустовіської сільської ради Миронівського району Київської області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , є громадянин України. За час проживання в селі Пустовіти ОСОБА_3 зарекомендував себе негативно. Схильний до крадіжок. Притягувався до кримінальної відповідальності. Іншими компрометуючими матеріалами відносно гр. ОСОБА_3 Пустовітська сільська рада не володіє.

Згідно вимоги про судимість № 5146/109/1012/02-18 від 09.07.2018 р. станом на 09.07.2018 року ОСОБА_3 , згідно ст.. 89 КК України (2001 року), визнається таким, що не має судимостей.

Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України - тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є тяжким злочином.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 25.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні виду та розміру призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог, передбачених, ст. 65 КК України, враховує характер і ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, пом`якшуючих покарання обставинними, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному та активне сприяння розкриттю злочинів, з урахуванням обтяжуючої обставини покарання, згідно ст. 67 КК України, особу обвинуваченого, який не являє собою підвищено суспільно небезпечною особою та є особою згідно ст.. 89 КК України, яка немає судимості (а.с. 69), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 65, 66), за місцем проживання характеризується з посередньої сторони (а.с. 64), думку потерпілого стосовно призначення виду і міри кримінального покарання ОСОБА_3 , який покладається на погляд суду, думку прокурора щодо застосування покарання та звільнення ОСОБА_3 , з випробуванням, з урахуванням досудової доповіді органу пробації, які вважають, що обвинуваченому можливо призначити покарання без обмеження або позбавлення волі на певний строк, суд приходить до висновку щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ст.. 121 ч.1 КК України у виді позбавлення волі та із застосуванням ст.. 75 КК України, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових злочинів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Підстав щодо зміни або скасування запобіжного заходу - у вигляді домашнього арешту, застосованого, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , - до набрання вироком законної сили залишити без змін.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 (три) роки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 залишити попередню у вигляді домашнього арешту.

Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 72) сорочку білого кольору фірми «Pacifico», на якій містяться плями бурого кольору в спеціальному пакеті № 3227656 та ніж загально. довжиною 18,5 см., довжиною леза 8,5 см. біля рукоятки якого міститься гравіювання з написом «Star Shine» в спеціальному пакеті №1425440, який передано на зберігання в кімнату речових доказів Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, - знищити.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1