Справа № 296/895/18
Вирок
Іменем України

16 квітня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0005792 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, інваліда 2 групи, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

02.11.2017 року близько 11 години 10 хвилин, перебуваючи за адресою у АДРЕСА_3 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті неприязних відносин розпочався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, перебуваючи біля вхідних дверей всередині квартири, своїм правим ліктем штовхнув у праву руку ОСОБА_4 , на що остання зробила ОСОБА_7 зауваження. Після чого, ОСОБА_7 схопив ОСОБА_4 своєю рукою за шию та декілька разів вдарив останню головою об дверну раму, після чого потерпіла намагалася відштовхнути останнього, а він хапав її за руки. В подальшому, ОСОБА_7 знову схопив правою рукою останню за шию ззаду та застосовуючи фізичну силу, почав пригинати головою до підлоги, після чого вдарив правою щокою об підлогу. Крім того, коли остання намагалася підвестись, ОСОБА_7 невідомим предметом спричинив останній подряпину на правій нозі.

В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_7 умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця на правій гомілці, синців та саден в проекції правого колінного суглобу, саден на правому передпліччі, саден на лівому стегні, в проекції лівого колінного суглобу, лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно мозкової травми струсу головного мозку, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні даного злочину не визнав повністю. Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5114,35 гривень та моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень не визнав в повному обсязі. В судовому засіданні пояснив, що квартира АДРЕСА_4 була придбана за кошти, які він заробив за кордоном, перебуваючи 9 років в Португалії та 3 роки в Польщі. Дружина купила її, оформила на себе та здавала її в оренду почасово. Після того, як він повернувся із заробітків та запитав дружину чому вона квартиру оформила на себе, вона відповіла, що немає різниці так як вони перебувають в шлюбі. Спочатку проживали в квартирі дружини, пізніше він перейшов жити в придбану ним квартиру. В цій квартирі проживав до тих пір поки син не одружився. Про одруження сина ні він, ні дружина не знали. Син привів невістку в квартиру. Проживаючи в даній квартирі, син з невісткою комунальні послуги взагалі не оплачували, він за квартиру 2 роки сплачував сам. На його прохання сплатити комунальні послуги хоча б за один місяць йому було відмовлено. Після того почалися конфлікти. Вона викликала працівників поліції з приводу того, що її не пускають в квартиру та поки він давав пояснення з даного питання, замки в квартирі вже були нові та з тих пір він не може зайти до свого помешкання. За рішенням суду він є власником 1/2 частини даної квартири, до якої не має змоги зайти. Іншим співвласником квартири є його дружина. В квартирі дружина зареєструвала сина та його дитину, хоча у них є трикімнатна приватизована квартира. Невістка в квартирі не зареєстрована. В день, коли мала місце подія, 02.11.2017 року, він прийшов до квартири оскільки необхідно було в БТІ оформити технічний паспорт. Невістка дверей до квартири йому не відкрила, сказала, щоб прийшов через годину. Коли прийшов вдруге, близько 11 години, в квартирі було понад 100 одиниць похоронних вінків, виробництвом яких зайнялася невістка. Так як в цей день була призначена зустріч з представником БТІ з приводу оформлення технічної документації на квартиру, він з вказаним представником були в квартирі. Потерпіла стояла в коридорі квартири, не заважала щодо огляду представником з БТІ квартири. Жінка з БТІ подивилася квартиру, зазначила про відсутність перебудов в квартирі та вже збиралася йти, коли він сказав потерпілій аби вона прибрала ці вінки, так як неможливо пройти в квартирі. Вона відмовилася, сказала « що хочу те і роблю». Тоді він почав сам їх прибирати, ОСОБА_9 почала їх видирати. В цей момент, в присутності вказаної особи з БТІ, ОСОБА_9 вдарила його кулаком в область обличчя. Сказала йому про те, що він сюди більше не зайде. Після побаченого жінка взялася за голову та пішла з квартири в шоковому стані від побаченого. Після цього ОСОБА_4 нанесла йому ще один удар. Другого удару представник БТІ не бачила, так як вже вийшла з квартири. Він одразу пішов теж і зустрів її внизу біля автомобіля. Тілесних ушкоджень не наносив, жодних ударів їй не наносив, за певні частини тіла не хапав, фізичної сили не застосовував. Можливо він відштовхував її руку автоматично, але за шию не хапав, об дверну раму не бив її, не пригинав її головою до підлоги, не спричиняв подряпин на її нозі. До медичних закладів не звертався так як крові у нього на тілі не було. З приводу наявності вінків в квартирі він писав заяву до поліції, однак дільничний поліцейський сказав, що в квартирі ніяких вінків немає. Конфлікт по часу тривав хвилин 10. Зазначає також, що має ключі від квартири, але не хотів заходити без свідків, оскільки потерпіла його провокує. Наступного дня він написав заяву з приводу нанесення ударів потерпілою, однак вказана заява зникла. До вказаних подій між ними були нормальні відносини, неприязні відносили виникли після його слів з приводу оплати комунальних послуг квартири. Він проживав в меншій за площею кімнаті, невістка проживала у більшій кімнаті, з чим він не згоден, однак пішов назустріч.

Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що в даній квартирі вона з чоловіком та дитиною проживають з дозволу свекрухи. В день події вона, коли прокинулася, пішла до ванної кімнати. Почувши як відкриваються вхідні двері до квартири, вона вийшла та побачила, що до квартири заходить обвинувачений з невідомою жінкою, в руках якої була папка. Вона здогадалася, що це представник БТІ з приводу оформлення документації на квартиру. Вона не представлялася, а одразу пішла оглядати кімнати в квартирі разом з обвинуваченим. Після того як оглянули квартиру та були на виході з квартири, вона підійшла аби закрити вхідні двері. В цей момент ОСОБА_7 відштовхнув її ліктем руки, на що вона зробила йому зауваження. Не заперечує того факту, що в квартирі дійсно були вінки. Їх наявність пояснила складним матеріальним становищем, так як чоловік знаходився в реабілітаційному центрі після АТО, дитина хворіла, дитячий садок не відвідувала, вона на роботу ходити не мала змоги. Знайомий запропонував їй заробіток, пов`язаний з виготовленням вінків, на що вона погодилася. Коли обвинувачений відштовхнув вінки, які попадали, їй стало шкода своєї праці, так як всю ніч вона їх плела, тому з цього приводу вона зробила йому зауваження, запитавши у нього « навіщо Ви чіпаєте, це ж не Ваше». Коли вона почала їх піднімати, вхідні двері були відкритими, жінка з БТІ стояла на сходинках. Коли попросила обвинуваченого вийти з квартири, він сказав, що не вийде, схопив її за шию і вдарив об косяк біля броньованих дверей декілька разів. Вона хотіла відштовхнути його, натомість він декілька разів вдарив її, після чого вона вирвалася, відштовхнувши його руками в груди. В руках у неї був мобільний телефон, вона хотіла викликати працівників поліції, однак ОСОБА_7 вибив з рук телефон, який впав на підлогу. Коли вона хотіла підняти з підлоги телефон, обвинувачений схопив її за шию та почав нагинати до підлоги. При цьому доторкалася до підлоги правою скулою. Коли підняла телефон та знову хотіла викликати поліцію, він вдруге вибив його з рук. Почала виштовхувати його до дверей, обвинувачений схопив вінок та почав його розривати в під`їзді перед дверима. Жінка з БТІ, яка стояла на сходинках, бачила те, що відбувається. В момент, коли ОСОБА_7 прижав її за шию біля дверного косяка, вона крикнула в бік жінки: «будете свідком того, що він мене б`є», після чого жінка розвернулася та побігла. Коли обвинувачений хватав за шию, розірвався золотий ланцюжок з кулончиком, який їй подарував на Новий рік чоловік. ОСОБА_10 вона не знайшла. Заперечує умисного нанесення нею ударів по обличчю обвинуваченого. Вказує, що можливо в момент відштовхування його в груди могла вдарити його. Так як боялася сама залишатися вдома, вона подзвонила знайомому на ім`я ОСОБА_11 , який працює разом з її чоловіком. З чоловіком у неї була домовленість про те, що поки він перебуває в реабілітаційному центрі, у випадку виникнення конфліктів дзвонити ОСОБА_12 , аби вона не залишалася сама в квартирі. Перед цим дзвонила знайомому на ім`я ОСОБА_13 , повідомила про конфліктну ситуацію, яка склалася, він приїжджав до неї, але не дочекався працівників поліції. Він забрав вінки з квартири та поїхав. Дзвонила подрузі ОСОБА_14 , яка приїхала до неї, так як не було з ким залишити дитину. Цього ж дня вона викликала поліцію два рази, на перший виклик нікого не було, після повторного виклику працівники поліції приїхали хвилин через 10. Повідомили про необхідність звернення із заявою на дії обвинуваченого. Вона разом з подругою ОСОБА_15 та поліцейськими поїхали у відділок, потім у СМЕ для підтвердження наявності тілесних ушкоджень. Дитину залишили свекрусі, так як ОСОБА_16 побоялася залишати сама в квартирі, передбачаючи можливість повернення до квартири обвинуваченого. Після того як вийшли із СМЕ, подзвонила ОСОБА_12 та попросила його на ніч залишитися з нею в квартирі, так як боялася сама залишатися. Того вечора вона забрала дитину, під`їхав ОСОБА_11 та вони пішли до квартири. Через годину після повернення додому, їй стало погано, її нудило, ОСОБА_11 викликав швидку допомогу, яка забрала її до першої міської лікарні. ОСОБА_11 залишився в квартирі з дитиною. В лікарні перебувала на стаціонарному лікуванні 11 днів. Після вказаної події в неї були видимі тілесні ушкодження: синець на правій скулі, синці на правій та лівій ногах на нижній частині під коліном, подряпини на руках. Після цієї події обвинувачений не вибачався, до неї не звертався. Так як даний конфлікт відбувався в присутності малолітнього сина, який був в кімнаті та чув крики, після виписки її з лікарні вона зверталася до психіатра, так як син погано спав, боявся, що «прийде дядя і буде бити маму». Зазначила, що до вказаної події з обвинуваченим виникали словесні конфлікти. З приводу погроз в її сторону з боку обвинуваченого вона писала заяву до поліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що являється подругою потерпілої. З обвинуваченим не знайома. 02.11.2017 року близько 12 години подзвонила ОСОБА_9 та повідомила про те, що приходив батько ОСОБА_18 (чоловіка) та побив її. Вона викликала поліцію. Свідок одразу викликала таксі та поїхала до ОСОБА_9 . По приїзду ОСОБА_9 всю трусило, вона трималася за голову і розповіла про події, що мали місце, що приходив свекор разом із жінкою з БТІ. Казала про те, що обвинувачений її бив, розбив мобільний телефон, на телефоні була тріщина. Дитина була заплакана, злякана. Після повторного дзвінка до поліції вони почали збиратися. Через 5 хвилин по приїзду поліції поїхали до відділку поліції, де ОСОБА_9 написала заяву. По дорозі до відділку заїхали до бабуся дитини та залишили його у неї. Після того як ОСОБА_9 дала покази по суті конфлікту, вони поїхали до СМЕ, так як її нудило та було погано. У ОСОБА_9 була гулька на голові, набряк на обличчі з правого боку, наступного дня вже появилися синці, подряпини на руках та ногах. Жалілася на нудоту та запаморочення голови. Наступного дня вона забрала дитину до себе, була з нею 3 дні поки не приїхав ОСОБА_18 та не забрав сина. До моменту конфлікту дитина була спокійною. Безпосереднім свідком в момент події вона не була. Внаслідок погроз зі сторони обвинуваченого в бік ОСОБА_9 та дитини між ними були неприязні стосунки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що являється знайомим потерпілої, перебуває з нею в дружніх стосунках. З обвинуваченим не знайомий, раніше його ніколи не бачив. Працює приватним підприємцем, займається виготовленням каркасів ритуальних вінків. При спілкуванні з ОСОБА_9 остання виявила бажання підробити та працювати на дому, так як в неї хворіла дитина. Домовились про те, що він привозить матеріали для виготовлення вінків до неї додому, вона працює, по закінченню своєї роботи дзвонить до нього. В осінню пору 2017 року, близько 12 -13 години, потерпіла подзвонила йому аби він забрав виконану нею роботу та повідомила про те, що прийшов її свекор, побив її та поламав вінки. Попросила його приїхати та допомогти, дзвонила в сльозах та була збентежена. Телефонна розмова тривала близько 1 хвилини. При розмові з нею не міг розібрати чи були ще якісь сторонні звуки. Він зібрався аби їхати на роботу, при виході з під`їзду ОСОБА_9 знову подзвонила та повідомила про те, що необхідності приїзду до неї вже немає, так як свекор вже пішов з квартири. Сказала, що викликала працівників поліції. Оскільки він їхав в місто, вирішив заїхати до неї. Приїхав до потерпілої через 10-15 хвилин. Потерпіла відкрила двері, була в сльозах, на голові він побачив в неї гематому, на потилиці «шишка», руки та ноги були подряпані, на руках було почервоніння. В квартирі більше нікого крім потерпілої не бачив. Розповідала про те, що свекор її вдарив головою об стінку, брав її за руки. Причину сварки зі свекром не повідомляла. Працівників поліції ще не було. В квартирі було все перевернуто, одяг та речі лежали на підлозі, було видно сліди якоїсь боротьби. Не пам`ятає чи була присутня дитина в помешканні. Він був в неї хвилин 5, забрав вінки, які були погнуті, та поїхав на роботу. Пізніше їй передзвонив та дізнався, що приїжджали працівники поліції, вона дає показання та знімає побої. Раніше потерпіла при розмові зазначила про те, що у неї не дуже дружні відносини зі свекром. Наступного дня після вказаної події він телефонував їй та запитував про її самопочуття. Потерпіла казала, що болить голова та вона себе не дуже добре почуває.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що працює в Житомирському БТІ, з обвинуваченим та потерпілою не знайома, в минулому році здійснювала виїзд до квартири останніх по АДРЕСА_5 , за замовленням стосовно технічного паспорту. По приїзду до помешкання, ОСОБА_21 чекав її на вулиці, відкрив квартиру своїм ключем та вони зайшли всередину. В квартирі була присутня потерпіла, стояла в коридорі, перед дверима стояли вінки. В квартирі була дитина. Потерпіла до квартири їх не впускала, на словах, однак активних дій з її боку не було. Після того, як ОСОБА_21 сказав про те, аби вона забрала вінки щоб дати можливість пройти для огляду квартири, вона за одну хвилину оглянула приміщення квартири та вийшла. В ході огляду нею квартири, чула, що між обвинуваченим та потерпілою почався словесний конфлікт, ОСОБА_21 запитував у потерпілої що вона зробила з квартири, але в суть цієї розмови вона не вникала. Конфлікт перейшов у спір між ними, після чого вона вийшла. Поки вона оглядала квартиру, обвинувачений стояв в коридорі, за нею по кімнатам не ходив. Крім суперечки, ударів свідок не бачила та звуків ударів не чула. Коли свідок уходила із квартири, то обвинувачений був там, залишався. ОСОБА_22 вже коли спускалася по сходинках у під`їзді та вже була на першому поверсі, як чула крик потерпілої зі словами «вбивають». Одразу за нею спустився обвинувачений, через декілька хвилин, коли вона вийшла на вулицю. Обвинувачений вибіг знервований. Підійшла до автомобіля, обвинувачений підійшов до неї зі словами «Ви подивіться, що робиться». Їй невідомо, де саме знаходився обвинувачений в момент коли почула крик потерпілої, так як вже була на першому поверсі. При виході її з під`їзду ОСОБА_21 буквально з`явився за нею. У нього ніяких видимих тілесних ушкоджень вона не бачила, коли він вийшов на вулицю та в подальшому про цю ситуацію вона нічого не чула. Коли почався між ними словесний конфлікт в квартирі, перший голос на підвищених тонах вона почула від ОСОБА_7 , із словами «забери ці вінки, хай людина пройде». Вказані вінки дійсно заважали, так як стояли перед дверима. В момент коли потерпіла кричала, вона не знаходилась в квартирі та не стояла на сходах, так як вже майже була на виході з під`їзду. Свідок також зазначила, що ОСОБА_21 почав викидати вінки у відкриті двері, і можливо саме в цей час щось сталось між ним і потерпілою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив, що з обвинуваченим незнайомий, потерпілу знає, вона являється дружиною його товариша. З потерпілою перебуває в дружніх відносинах. В минулому році, в осінню пору, зранку, близько 10 години ОСОБА_9 подзвонила йому, плакала та сказала про те, що приходив її свекор, душив, побив, штовхав головою об стінку та намагався лізти до її сина. Сказала про те, що викликала поліцію та їде до поліції знімати побої. Попросила приїхати до неї, однак в той час він був на роботі. Домовились про те, що вона ввечері йому подзвонить та вони разом будуть їхати додому. Ввечері вони зустрілися, пішли до квартири, де вона проживає. Зустрілися на зупинці, вона була з дитиною. В квартирі були зламані двері, поламаний замок, на ОСОБА_9 було видно сліди побоїв, подряпини та кров. У потерпілої на нозі була глибока рана, на голові було видно «шишку», на тілі були невеликі подряпини. О 23 годині потерпілій стало погано, почалася нудота та головний біль. Свідок викликав швидку допомогу, яка забрала ОСОБА_9 до лікарні. Того дня дитина не могла заснути, була роздратована, хоча взагалі дитина була спокійною до цього моменту. Він і раніше приходив до потерпілої з ночівлею, на прохання її чоловіка ОСОБА_18 , з яким вони товаришували, так як сама боялася ночувати по причині можливого приходу свекра, в якого були ключі від квартири. Свекор намагався вигнати потерпілу з квартири. Зазначив, що конфлікт із свекром виник не вперше, конфлікти виникали і раніше.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується і наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

рапортом інспектора чергового Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_24 від 02.11.2017 року, згідно якого зареєстровано повідомлення ОСОБА_4 про побиття її свекром 02.11.2017 року об 11 год.19 хв. за адресою у АДРЕСА_3 ;

рапортом інспектора Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_25 від 03.11.2017 року, згідно якого зареєстровано повідомлення лікаря про перебування в лікарні ОСОБА_4 , із забоєм тімяної та потиличної ділянки, цифалгічний синдром;

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_4 повідомила про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 02.11.2017 року близько 11 год.10 хв. за адресою у АДРЕСА_3 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 20.11.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_4 , згідно якого остання розповіла та показала на місці про обставини та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень 02.11.2017 року;

висновком судово медичної експертизи № 2672 від 12.12.2017 року, згідно якого виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 у вигляді синця на правій гомілці, синців та саден в проекції правого колінного суглобу, саден на правому передпліччі, саден на лівому стегні, в проекції лівого колінного суглобу, лівої гомілки відносяться до легких тілесних ушкоджень; також при госпіталізації в стаціонар та після відповідного обстеження у неї було виявлене тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми струсу головного мозку. Дане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмету ( предметів), не залишивших яких небудь специфічних та характерних ознак, дозволяючих ідентифікувати їх слідоутворюючу контактуючу поверхню, по терміну свого виникнення можуть відповідати даті 02.11.2017 року. Вищевказані тілесні ушкодження являються не характерними для падіння на площині та по механізму свого утворення могли бути спричинені за обставин вказаних потерпілою при проведенні слідчого експерименту.;

випискою КП «ЦМЛ № 1» із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого № 12758 від 13.11.2017 року, згідно якої ОСОБА_4 у період з 03.11.2017 року по 13.11.2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні із діагнозом «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин тімяної та потиличної ділянки голови. Садна обох гомілок»;

випискою КП «ЦМЛ № 1» із медичної карти амбулаторного хворого «12502 від 02.11.2017 року, згідно якої при зверненні ОСОБА_4 до травматологічного пункту 02.11.2017 року о 21 год. 55 хв., встановлено діагноз «Забій м/т тім`яної та потиличної ділянок. Цефалгічний синдром. Садна обох гомілок.». Від госпіталізації відмовилась.

Статтею 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до приписів ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Суд вважає, що доводи захисту про визнання недопустимим доказу, а саме висновку експертизи №2358 (а.п.119), є такими, що знайшли підтвердження. Так, вказана експертиза розпочата 02.11.2017р. о 15год 10хв на підставі постанови слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_26 від 02.11.2017р., в той же час вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань дані про кримінальне правопорушення були внесені 02.11.2017р. лише о 21год 04 хв 09.

Висновок експерта викликає обгрунтовані сумніви. У висновку експерта зазначено приблизний номер кримінального провадження, а саме №000 від 11.2017р., при цьому дату внесення відомостей вчинено написом від руки, а номер провадження, яке внесено до ЄРДР, не співпадає з номером даного кримінального провадження, оскільки відсутні обов`язкові останні чотири цифри такого номера. Аналогічні порушення мають місце і в підсумковій частині висновку експерта. Постанову слідчого суду не надано. Висновок експертизи №2358 від 02.11.2017р. визнається недопустимим доказом.

Суд не покладає в основу вироку показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що тілесні ушкодження потерпілій він не наносив, так як дана версія подій суперечить показанням потерпілої, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , які хоча і не були очевидцями події, але особисто бачили та підтвердили наявність тілесних ушкоджень у потерпілої через невеликий проміжок часу, їх показання логічні та узгоджуються між собою та з іншими об`єктивними доказами, крім того версія обвинуваченого суперечить також висновку експертизи. Про обставини побиття свекром потерпіла одразу особисто розповіла свідкам по справі, одразу викликала поліцію, повідомивши про обставини її побиття ОСОБА_7 , в той же день звернулась до відділу поліції з приводу його неправомірних дій, отримала направлення на СМО та пройшла його. Суд відхиляє доводи обвинуваченого про непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень через те, що свідок ОСОБА_27 весь час спостерігала події, була поруч та не бачила ударів з його боку по відношенню до потерпілої, оскільки така версія подій суперечить об`єктивним показанням самого свідка, безпосередньо допитаної в судовому засіданні та спростована нею. Свідок ОСОБА_20 підтвердила також, що потерпіла та обвинувачений певний час знаходились в квартирі наодинці, поза межами її осягання, і залишаючи під`їзд вона чула крики потерпілої.

Обрану версію подій суд вважає реалізацією обвинуваченим свого права на захист. Доводи захисника про те, що допитані свідки є зацікавленими особами, в ході судового слідства не знайшли підтвердження.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину, і ці умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Так, обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_7 є несудимим, на обліку в нарколога, психіатра не перебуває, є пенсіонером по інвалідності, думку прокурора, потерпілої, враховуючи висновок органу пробації в досудовій доповіді про середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення і відсутність небезпеки для суспільства, із врахуванням рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 06.09.2017. про те, що обвинувачений є власником 1/2 частини квартири, враховуючи відношення потерпілої, присутність при подіях малолітньої дитини онука обвинуваченого, тривале існування неприязних відносин, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе не в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових злочинів, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов по справі підлягає частковому задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд приходить до висновку, що цивільний позов про стягнення 100000грн моральної шкоди необхідно задовольнити частково, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», приймаючи до уваги глибину, характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних і моральних страждань, перенесених потерпілою в результаті умисних протиправних дій відносно неї, принцип співмірності, порушення життєвих планів та існування вимушених змін в житті, характер немайнових втрат, вчинення протиправних дій відносно неї в присутності неповнолітньої дитини, враховуючи інші конкретні обставини по справі, суд оцінює в розмірі 8000грн.

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Необхідність витрат на лікування потерпілої (відповідні медичні препарати та період їх застосування) та відповідні витрати підтверджено наявними в справі медичними рекомендаціями, виписками, оригіналами чеків, отже позов в цій частині підлягає до часткового задоволення в межах доведеної суми за виписаними лікарями призначеннями в сумі 2642грн 25коп. В решті суд відмовляє, оскільки витрати на мазь календули, детралекс, бофен, амброксол, ктовегин, епарин гель, ипролет не були обумовлені призначеннями лікарів та за відсутності причинного зв`язку із завданими ушкодженнями.

Пошкодження мобільного телефону під час вчинення кримінального правопорушення підтверджено послідовними показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_17 , якій потерпіла одразу після події особисто розповіла про обставини його пошкодження та показала мобільний телефон із тріщинами, довідкою вартості відремонтованого телефону в розмірі 935грн, виданої ОСОБА_4 (а.п. 142).

Втрата золотого кулона належними та допустимими доказами не підтверджена. Причинний зв`язок з неправомірними діями обвинуваченого, необхідність, медичні висновки і лікарські призначення та розмір витрат на лікування сина потерпілою належними та допустимими доказами не підтверджена, в частині стягнення витрат на лікування сина ОСОБА_28 суд відмовляє за безпідставністю.

Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні. Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід не продовжувався.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 1020грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 3577 (три тисячі п`ятсот сімдесят сім) грн 25 коп завданої матеріальної шкоди, 8000 (вісім тисяч) грн завданої моральної шкоди. В решті позову відмовити за безпідставністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, направити захиснику, потерпілій, представнику потерпілого.

Головуючий суддя ОСОБА_1