Справа №489/3311/16-к 24.07.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/470/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 7 ст. 610 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 липня 2016 року про приведення у відповідність із законодавством України вирок Ленінського районного суду м. Оренбургу Російської Федерації відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
засуджена ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги засудженої.
Просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 липня 2016 року та призначити покарання з урахуванням пом`якшуючих обставин та застосувати положення статті 72 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 липня 2016 року приведено у відповідність із законодавством України вирок Ленінського районного суду м. Оренбургу Російської Федерації від 29 квітня 2015 року.
Визначено, що частина 1 статті 30 частина 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (надалі КК Російської Федерації), за якою ОСОБА_6 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Оренбургу Російської Федерації від 29 квітня 2015 року, відповідає частині 1 статті 14 частині 3 статті 307 Кримінального кодексу України (надалі КК України).
Засудженій ОСОБА_6 на підставі вироку Ленінського районного суду м. Оренбургу Російської Федерації від 29 квітня 2015 року визначено покарання за частиною 1 статті 14 частиною 3 статті 307 КК України із застосуванням частини 2 статті 68, статті 69 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Постановлено:
строк відбування покарання засудженій ОСОБА_6 обчислювати з 29 квітня 2015 року;
зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 час тримання під вартою в період з 22 жовтня 2014 року по 28 квітня 2015 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд не прийняв до уваги всі пом`якшуючі обставини.

Звертає увагу на позитивні характеристики, виплату штрафу, психічний стан через відбування покарання в російській Федерації.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.
В запереченнях прокурор вважає, що апеляційна скарга засудженої є безпідставною, необґрунтованою і не підлягаючою задоволенню.
Прокурор зазначив, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, чинним Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 (дев`яти) до 12 (дванадцяти) років з конфіскацією майна. З урахуванням вимог частини 2 статті 68 КК України за готування до вчинення зазначеного кримінального правопорушення розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку, передбаченого санкцією статті, тобто шести років позбавлення волі з конфіскацією майна.
З огляду на викладене, прокурор стверджує, що при визначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції дотримався вимог частини 4 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України) щодо тривалості покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком суду іноземної держави.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Ленінського районного суду м. Оренбургу Російської Федерації від 29 квітня 2015 року з урахуванням постанови цього ж суду від 15 червня 2016 року, громадянку України ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із штрафом в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) рублів без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю, за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 30, частиною 5 статті 228.1 КК Російської Федерації з відбуванням покарання в колонії загального режиму.
ОСОБА_6 відбувала покарання в Федеральній казенній установі - Виправній колонії № 2 Управління Федеральної служби виконання покарань Росії у Оренбурзькій області. Кінець строку відбування покарання 21 квітня 2020 року.
Відповідно до положень частин 3 5 статті 610 КПК України, суд першої інстанції визначив частини статей закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, а саме, частину 1 статті 14 і частину 3 статті 307 КК України, як готування до незаконного збуту наркотичних засобів, вчинене організованою групою, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах, та строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При цьому, із урахуванням положень частини 2 статті 68, статті 69 КК України, визначив основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення засудженої та її захисників на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав, що судом першої інстанції прийнято вірне рішення, при цьому просив застосувати положення частини 5 статті 72 КК України, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали особової справи, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновку суду першої інстанції щодо визначення закону України про кримінальну відповідальність, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженою ОСОБА_6 , а саме, за частиною 1 статті 14 і частиною 3 статті 307 КК України, як готування до незаконного збуту наркотичних засобів, вчинене організованою групою, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах, апелянтом не оспорюється, а тому, відповідно до частини 1 статті 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Відповідно до частин 4, 5 статті 610 КК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави.

Згідно з вимогами кримінального процесуального закону України вирок іноземної держави приводиться тільки у відповідність із законодавством України.

Так, суд першої інстанції розглядаючи питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, вірно визначив строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, дотримався тривалості призначеного таким вироком покарання, у тому числі норми закону щодо призначення покарання за вчинення готування до злочину (частина 2 статті 68 КК України), положення закону про кримінальну відповідальність передбачену частиною 3 статті 307 КК України, яка діяла на час вчинення злочину.

Окрім того, для процесуального врегулювання приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, оскільки, санкція статті за якою визначено закон України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженою ОСОБА_6 , на час вчинення злочину, передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 (дев`яти) до 12 (дванадцяти) років, судом першої інстанції також вірно застосовано положення статті 69 КК України.
Твердження апелянта на не врахування судом першої інстанції пом`якшуючих обставин, її позитивної характеристики за місцем проживання, роботи, характеристики з виправної колонії, де відбувала покарання, виплату штрафу, відбування покарання в Російській Федерації, яка визнана агресором, що негативно відобразилось на її психіці, є такими, що не заслуговують на увагу, так як не грунтуються на законі, оскільки, враховуючи положення глави 46 КПК України, суд, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, не вправі його пом`якшувати виходячи із наведених засудженою обставин.
Разом з тим, враховуючи зміст статей 4, 5, 7, 10 КК України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним застосувати відносно засудженої ОСОБА_6 положення частини 5 статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VII від 26 листопада 2015 року, та зарахувати їй у строк покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Оренбургу Російської Федерації від 29 квітня 2015 року, який ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 липня 2016 року приведено у відповідність із законодавством України, строк попереднього ув`язнення з 22 жовтня 2014 року (день затримання ОСОБА_6 ) по 23 травня 2015 року (набрання вироком Ленінського районного суду м. Оренбургу Російської Федерації від 29 квітня 2015 року законної сили), як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи наведене апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 425, 426, 532, 610 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 - задовільнити частково. На підставі частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України, у строк покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22 жовтня 2014 року по 23 травня 2015 року, як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 липня 2016 року, відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_6 , яка тримається під вартою, - в том самий строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: