Справа № 206/2835/17
Провадження № 1-кп/206/55/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" серпня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000618 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2002 р. за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі , на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;

-вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2002 року за ч. 1 ст. 185 КК України , ст. 71 КК України до 1 р. 6 м. позбавлення волі;

-вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2003 року за ч. 2 ст. 185 КК України , ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільнений умовно-достроково 19.02.2004 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2004 року на підставі ст. 81 КК України, невідбутий строк - 8 місяців 5 днів;

-вироком Автозаводського районного суду м. Кременчуга Полтавської області від 10.02.2005 року за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу в розмірів 1000 гривень;

-вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2006 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2009 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк-8 місяців 25 днів;

-вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2012 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

-вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2012 року за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяця позбавлення волі; звільнений 08.10.2015 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2015 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк- 5 місяців 11 днів,

-вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2017 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, перебуваючи на іспитовому строку за попереднім вироком, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння корисного злочину, вчинив новий корисний злочинза наступних обставин.

15.05.2017 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи біля супермаркету «АТБ-маркет» , який розташований по вул. Роторній буд. 21 у м. Дніпро, зустрів раніше знайомого ОСОБА_6 , у якого останній побачив у руках мобільний телефон марки «SAMSUNG galaxy S 5» imei: НОМЕР_1 білого кольору. В цей же час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння вказаним мобільним телефоном білого кольору шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 .

У подальшому у той же день та час ОСОБА_3 , перебуваючи біля супермаркету «АТБ-маркет» , який розташований по вул. Роторній буд. 21 у м. Дніпро, використовуючи довірливі стосунки з потерпілим ОСОБА_6 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка попросив ОСОБА_6 надати йому належний потерпілому мобільний телефон, який обіцяв одразу ж повернути після здійснення дзвінка.

У свою чергу ОСОБА_6 , не передбачаючи злочинного наміру свого знайомого ОСОБА_3 , нічого не підозрюючи, добровільно передав останньому свій мобільний телефон марки «SAMSUNG galaxy S 5» білого кольору.

Отримавши від потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «SAMSUNG galaxy S 5» imei: НОМЕР_1 білого кольору, ОСОБА_3 , заздалегідь не маючи наміру його повертати, направився у бік вул. 20- річчя Перемоги в місті Дніпро , таким чином заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1602 від 26.05.2017 року, потерпілому ОСОБА_6 заподіяно майнову шкоду у розмірі 3750 гривень 00 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та суду показав, що він 15.05.2017 року зустрів знайомого ОСОБА_6 , попрохав у нього мобільний телефон та не повернув так як не мав наміру це робити, заволодівши такми чином майном останього.
У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показав, що 15.05.2017 року ОСОБА_3 попрохав у нього телефон подзвонити, та, взявши його, не повернув, ще й намагався закласти телефон у ломбард. В процесі слухання справи обвинувачений відшкодував завдану шкоду.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, показів потерпілого, його винуватість у інкримінованому кримінальному правопорушенні також знайшла своє підтвердження і іншими доказами, дослідженими судом, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не спростована.
Так, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1602 від 26.05.2017 року, ринкова вартість мобільного телефону Samsung Galaxy S5 станом на 15.05.2017 року складає 3750,00 грн. ( т. 1 а.п. 18-22); договором про надання фінансового кредиту під заставу № 7.28936/0 від 15.05.2017 року із предметом застави Samsung Galaxy S5 Duos (т. 1 а.п. 28).
Аналізуючи належні і допустимі докази в їх сукупності, які ніким не оспорені та не спростовані, суд приходить до однозначного висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразво судимий, за місцем мешкання характеризується негативно (т. 1 а.п. 36), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 35), на обліку у лікаря-нарколога перебуває з 28.01.2013 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох наркотичних речовин та інших психоактивних речовин. Синдром залежності» (т. 1 а.п. 34), відповідно до довідки лікаря-нарколога КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» від 27.02.2018 року ОСОБА_3 знаходиться на амбулаторному лікуванні з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» , на даний час під клінічним спостереженням, на замісній і підтримуючий терапії з 30.05.2017 року по теперішній час, та скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.
До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить рецидив злочинів, оскільки у нього наявна не знята та не погашена у встановлему законом порядку судимість за злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.

Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України, виходячи з наступного.

Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

На підставі абз. 7 п. 26 цієї ж Постанови, у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі, остаточно призначивши покарання за правилами ст. 71 КК України, а саме: до покарання, обраного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком, оскільки останній вчинив новий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком.
Крім того згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України ,за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2017 року, і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.
Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_3 , помістивши його до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для подальшого етапування до місць відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи № 1602 від 26.05.2017 року у розмірі 170 грн. (т. 1 а.п. 17).
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1