АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002280 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України;

за участю:
прокурора ОСОБА_5

(відеоконференція)

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалоюповернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0002280 від 29 травня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних

правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції в ухвалі вказав, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України, проте викладення формулювання обвинувачення за вказаними ознаками відповідно до юридичної формули, визначеної законом про кримінальну відповідальність, із зазначенням місця, часу вчинення дій, які утворюють склад вказаних злочинів - фактично відсутнє в обвинувальному акті. Натомість викладені лише фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень з кваліфікацією дій особи.
Також суд вказав, що при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, відсутнє зазначення часу, місця вчинення конкретних дій обвинуваченим, зокрема останніх за часом дій, які утворюють склад злочину - розтрати чужого майна за ознаками ч.5 ст.191 КК України. В обвинувальному акті вказано лише про часовий проміжок, в який особою вчинено дії, без вказівки про конкретний час, не зазначено про неможливість встановлення таких обставин, а також міститься вказівка про надання ОСОБА_6 документів разом з актами приймання виконаних робіт через підлеглих працівників до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, без зазначення конкретного місця, часу вчинення таких дій.
Також, як вказано в ухвалі суду, в обвинувальному акті допущені суттєві суперечності щодо обставин вчинення дій обвинуваченим стосовно грошових коштів ДП «Держекоінвест», оскільки йдеться одночасно про розтрату бюджетних державних коштів, спричинення матеріальних збитків державі в особі Бердянської спеціалізованої школи №16, з посиланням при цьому, як на потерпілу фізичну особу ОСОБА_9 .
При викладенні фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, не зазначене місце із зазначенням конкретної адреси вчинення дій особи в період з жовтня по грудень 2013 року, а також в серпні 2013 року, не вказано час вчинення та не зазначено про неможливість встановлення таких обставин.
Не погодившись з ухвалою суду, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року скасувати тапризначити новий розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_6 у Шевченківському районному суді м. Києва.

Як зазначає в своїй апеляційній скарзі прокурор, твердження суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст.291 КПК України є не обґрунтованими та не відповідають дійсності.
Вказує, що обвинувальний акт містить зазначення потерпілого - ОСОБА_9 , директора Бердянської спеціалізованої школи № 16, яка є безпосереднім представником Бердянської спеціалізованої школи №16, якій спричинено фактичні збитки.
Стверджує, що при викладені фактичних обставин вчинення злочинів, передбачених, як ч.2 ст.366 КК України, так і ч.5 ст.191 КК України зазначене конкретне місце їх вчинення, яким є місце підписання актів форми КБ-2в, а саме «знаходячись у приміщенні ДП «Держекоінвест», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Чорновола, буд. 12».
Отже, на думку прокурора, обвинувачення містить всі кваліфікуючі ознаки злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, викладено повно та не містить у собі будь-яких протиріч.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені у ст. 291 КПК України, відповідно до п. 5 ч. 2 якої, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством в тому числі і рішеннями Європейського суду з прав людини.

Всупереч викладеному, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, як обов`язкова складова обвинувального акта, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вищенаведених вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.
Обгрунтованими є і посилання суду на інші порушення КПК України допущені слідчим та прокурором під час складання даного обвинувального акта, зокрема наведення суперечливих даних щодо особи потерпілого держави в особі відповідного державного органу, Бердянської спеціалізованої школи №16, чи фізичної особи ОСОБА_9 , яка, як директор школи, не може бути потерпілим у даному кримінальному провадженні, але при відповідних обставинах може бути представником потерпілого.
Відповідним чином у обвинувальному акті повинно бути відображено і відомості щодо події кримінального правопорушення з зазначенням часу, місця, способу його вчинення, як правомірно на це послався суд першої інстанції.
Таким чином, доводи апелянта про те, що даний обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а формулювання обвинувачення міститься у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, не грунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та є безпідставними.
Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_6 вимогам КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0002280 від 29 травня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних

правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/1173/2018
Категорія: ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції - ОСОБА_1