Справа №760/9518/18
№1-кд/760/4/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Херсон, освіта вища, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої вироком Совєтського районного суду м. Орла від 03.03.2017 за ч. 2 ст. 210, ч. 3 ст. 30, п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму,

за участю сторін та інших учасників провадження

секретаря судового засідання ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Заступник директора Департаменту - начальник Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_6 звернулась до суду з письмовим клопотанням в порядку ст. 602 КПК України про приведення вироку Совєтського районного суду м. Орла від 03.03.2017 у відповідність з законодавством України, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 210, ч. 3 ст. 30, п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні зазначено про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до положень ч.1 ст.610 КПК України неявка представника Міністерства юстиції України не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання у відсутність заявника, виходячи з доводів клопотання та додатків до нього.

Засуджена ОСОБА_2 , як вбачається з внесеного клопотання, відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 28 УФСВП Росії по Волгоградській області». Матеріали клопотання містять заяву засудженої про переведення її для подальшого відбування покарання на територію України.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення, просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянки України ОСОБА_2 у відповідність із законодавством України та визначити норми Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Захисник підтримав думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

За вироком Совєтського районного суду м. Орла від 03.03.2017 ОСОБА_2 , вчинила злочини, передбачені ч. 2 ст. 210 (участь в злочинному співтоваристві (злочинній організації), ч. 3 ст. 30, п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації та засуджено до покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму. Строк відбуття покарання визначено рахувати з 03.03.2017, при цьому зараховано в строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_2 під вартою з 16.05.2015 по 02.03.2017 року.

Відповідно до законодавства України відповідальність за вищевказані кримінальні правопорушення передбачена ч. 1 ст. 255 КК України, а саме: «створення злочинної організації з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, а також керівництво такою організацією або участь у ній, або участь у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також організація, керівництво чи сприяння зустрічі (сходці) представників злочинних організацій або організованих груп для розроблення планів і умов спільного вчинення злочинів, матеріального забезпечення злочинної діяльності чи координації дій об`єднань злочинних організацій або організованих груп», та ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: «незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах».

Крім того, необхідно врахувати ту обставину, що злочин не було доведено до кінця, з причин, які не залежали від волі особи, а, отже, необхідно застосувати ч. 2 ст. 15 КК України: «Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі».

Отже, дії ОСОБА_2 відповідно до Кримінального кодексу України необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України як участь у злочинній організації та закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Згідно з ч. 4 ст. 610 КК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Окрім положень ч. 4 ст. 610 КК України, суд при визначені засудженій ОСОБА_2 основного покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України враховує вимоги ч. 3 ст. 68 КК України, згідно яких за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Також, враховуючи, що покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд не застосовує до ОСОБА_2 додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачене ч. 2 ст. 307 КК України як обов`язкове додаткове покарання, оскільки за вироком суду Російської Федерації таке покарання ОСОБА_2 не призначалось. При цьому підлягають застосуванню положення ст. 69 КК України.

Керуючись Конвенцією «Про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983, статтями 602, 603, 610 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Виконати на території України вирок Совєтського районного суду м. Орла від 03.03.2017 у відповідності із законодавством України, яким громадянка України ОСОБА_2 засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 210, ч. 3 ст. 30, п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.

Визначити, що відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене:

- ч.2 ст. 210 Кримінального кодексу Російської Федерації відповідає кримінальній відповідальності за ч.1 ст. 255 Кримінального кодексу України;

- ч. 3 ст. 30, п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації відповідає кримінальній відповідальності за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Вважати засудженою ОСОБА_2 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України до покарання:

- за ч. 1 ст. 255, на підставі ст. 69 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307, на підставі ст. 69 КК України 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно вважати засудженою ОСОБА_2 до покарання у вигляді 6 (шісти) років і 6 (шісти) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 16 травня 2015 року. В строк відбування покарання засудженій ОСОБА_2 зарахувати відбутий строк покарання в Російській Федерації.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи діб з дня її проголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено клопотання та прокурором.

Суддя ОСОБА_1