Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/28/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 358 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченої: ОСОБА_7 ,
представника УПСЗН
Любарської районної
Державної адміністрації: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_9 на вирок Любарського районного суду Житомирської області від 18травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Глезне та жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньою освітою, не одружену, не працюючу, яка має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судиму, -

визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених передбачених ч.1 ст.190; ч.2 ст.190; ч.1 ст.358; ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання:
- за ч.1 ст.190 КК України у виді 100 (сто) годин громадських робіт;
- за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- за ч.1 ст.358 КК України - у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі;
- за ч.3 ст. 358 КК України - у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі;
- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ухвалено звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і встановити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Ухвалено звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_7 ухвалено не обирати.
Речові докази по справі: особову справу ОСОБА_7 №428706, що знаходиться у матеріалах кримінального провадження ухвалено залишити у даних матеріалах.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що близько 08 грудня 2016 року у невстановлений слідством час, перебуваючи в приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Любарської районної державної адміністрації, що в смт.Любар по вул.Незалежності,55, з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману - державної допомоги сім`ям з дітьми, а саме: допомоги на дітей одиноким матерям, з корисливих мотивів, підробила офіційний документ - Заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України №96 від 22.02.2012 року, шляхом внесення до неї завідомо неправдивих відомостей про не проживання з особою, від якої має дитину, яка надала їй право отримати відповідні кошти державної допомоги одиноким матерям.
Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачена, усвідомлюючи, що написана нею Заява містить неправдиві відомості, подала її працівнику Управління праці та соціального захисту населення Любарської районної державної адміністрації, тим самим використала завідомо підроблений документ з метою отримання, шляхом обману, державної допомоги сім`ям з дітьми, а саме: допомоги на дітей одиноким матерям.
Відповідно до рішення Управління праці та соціального захисту населення Любарської районної державної адміністрації від 12.12.2016 року ОСОБА_7 на підставі поданих останньою неправдивих документів, призначено державну допомогу сім`ям з дітьми, а саме: допомогу на дітей одиноким матерям.
Таким чином, в грудні 2016 року ОСОБА_7 , шляхом обману, заволоділа бюджетними коштами в сумі 810 гривень 01 копійок, чим заподіяла державі шкоду на вказану суму.
Крім цього, 17.01.2017 року у невстановлений слідством час, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Любарської районної державної
адміністрації, з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману - державної допомоги сім`ям з дітьми, а саме: допомоги на дітей одиноким матерям, з корисливих мотивів, повторно підробила офіційний документ, а саме: внесла завідомо неправдиві відомості про не проживання з особою, від якої має дитину до офіційного документу - Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №204 від 22.03.2007 року, яка надала право отримати відповідні кошти.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 , 18.01.2017 року в тому ж місці, повторно підробила офіційний документ - Заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України №96 від 22.02.2012 року шляхом внесення до неї завідомо неправдивих відомостей про не проживання з особою, від якої має дитину, яка надала їй право отримати відповідні кошти.
Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачена усвідомлюючи, що написані нею заява та декларація містять неправдиві відомості, подала їх працівнику Управління праці та соціального захисту населення Любарської районної державної адміністрації, тим самим використала завідомо підроблені документи з метою отримання, шляхом обману, державної допомоги сім`ям з дітьми, а саме: допомоги на дітей одиноким матерям.
Відповідно до рішення Управління праці та соціального захисту населення Любарської районної державної адміністрації від 24.01.2017 року на підставі поданих ОСОБА_7 неправдивих документів, останній призначено державну допомогу сім`ям з дітьми, а саме: допомогу на дітей одиноким матерям.
Таким чином, за січень - лютий 2017 року ОСОБА_7 шляхом обману заволоділа бюджетними коштами в сумі 1452 гривень 62 коп., чим заподіяла державі шкоду на вказану суму.
Всього ОСОБА_7 шляхом обману, заволоділа коштами державного бюджету в сумі 2262 грн. 63 коп., якими розпорядилася на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої та кваліфікації її дій, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190; ч.2 ст.190; ч.1 ст.358; ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, та призначити їй покарання: за ч.1 ст.190 КК України у виді 100 (сто) годин громадських робіт; за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.1 ст.358 КК України - у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.; за ч.3 ст. 358 КК України - у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і встановити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки. Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Посилається на те, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в резолютивній частині вироку припустився помилки, оскільки при застосуванні до неї міри покарання у виді обмеження волі не врахував вимоги ч.3 ст.61 КК України, згідно якої обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, а також і те, що ОСОБА_7 на вихованні має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 яким на час винесення вироку не виповнилось 14 років та застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме обмеження волі. Таким чином, вирок Любарського районного суду від 18.05.2018 щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, прокурора та представника УПСЗ, які підтримали апеляційну скаргу, обвинувачену, яка покладалася на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги , обговоривши їх, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190; ч.2 ст.190; ч.1 ст.358; ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України прокурором не оскаржуються.
Що стосується вироку суду в частині призначення покарання, колегія суддів вважає за необхідне в цій частині його скасувати на підставі ст. п.4 ч.1 409, п.1,2 ч.1 ст.413 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок з призначенням покарання обвинуваченій із врахуванням положень ст.ст. 50, 61, 65, 75, 76 КК України, а також ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Так відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для и виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до от.370 КПК України - судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Однак вирок суду в частині призначення обвинуваченій покарання не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 370 КПК України та постановлений без врахування положень ст. 61 КК України, оскільки призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції припустився помилки, застосувавши до останньої покарання у виді обмеження волі, не врахувавши при цьому вимоги ч.3 ст.61 КК України, з огляду на те, що ОСОБА_7 має на вихованні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким на час винесення вироку не виповнилось 14 років, та застосувавши таким чином закон, який не підлягає застосуванню, а саме призначивши покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до с.409 КПК України підставою для скасування вироку при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції при ухваленні вироку суду відносно ОСОБА_7 не застосував закон, який підлягає застосуванню та помилково застосував закон, який в даному випадку застосований бути не може, у зв`язку з чим даний вирок в частині призначення покарання обвинуваченій не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні покарання, колегія суддів враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, особу обвинуваченої, те що вона не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, відшкодувала заподіяні збитки, її повне визнання вини, також наявність обставин, передбачених ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів призначає ОСОБА_7 покарання у межах санкцій ч.1 ст.190; ч.2 ст.190; ч.1 ст.358; ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України із врахуванням положень ст. 61 КК України, визначивши остаточне покарання обвинученій за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши останню від відбуття покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України та визначивши їй обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а також на підставі п. «в» статті 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році» звільнивши обвинувачену від призначеного покарання
В решті вирок суду є законним та обґрунтованим і підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Любарського районного суду Житомирської області від 18 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.190; ч.2 ст.190; ч.1 ст.358; ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:
-за ч.1 ст.190 КК України -у виді 100 (сто) годин громадських робіт;
- за ч.2 ст.190 КК України -у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
-за ч.1 ст.358 КК України - у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.;
-за ч.3 ст. 358 КК України - у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;
-за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і встановити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду Житомирської області набуває чинності негайно, може бути оскаржений до Верховного суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення..

Судді: