В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.03.2018 Справа №607/9215/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , законних представників неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши кримінальне провадження №0000320 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , про обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України,-
встановив:
ОСОБА_7 4 червня 2017 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи на футбольному полі, що в смт.Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області під час словесного конфлікту із ОСОБА_4 по причині особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій умисно наніс йому один удар правою ногою в ділянку лівої ліктьової кістки. Внаслідок цього удару ОСОБА_4 спричинено перелом діалізу лівої ліктьової кістки, який належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого (більш як 21 добу) розладу здоров`я.
Враховуючи, що учасники судового провадження не заперечували, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорювалися та допитати обвинуваченого.
В судовому засіданні ОСОБА_7 показав, що все було так, як вказано в обвинувальному акті. Він 4 червня 2017 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи на футбольному полі, що в смт.Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області під час словесного конфлікту із ОСОБА_4 по причині особистих неприязних відносин умисно наніс йому один удар правою ногою в ділянку лівої ліктьової кістки. У вчиненому щиро розкаюється.
За таких обставин суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його молодий вік, характеристику, а також обставину, що пом`якшує покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння встановленню істини.
Суд вважає, що з метою виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому необхідно призначити передбачене ч.1 ст.122 КК України покарання у виді обмеження волі.
З досудової доповіді стосовно ОСОБА_7 вбачається, що виправлення ОСОБА_7 без обмеження волі на певний строк не може становити небезпеку для суспільства, у тому числі окремих для осіб; застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення і запобігання вчинення повторного кримінального правопорушення, можливо здійснювати без ізоляції від суспільства.
Проаналізувавши наведене у сукупності суд прийшов до переконання, про доцільність звільнення ОСОБА_7 , в порядку ст.75 КК України, від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк з покладенням на нього відповідних обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Керуючись статтями 349, 369-371, 373-376, 392-395, 532, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання один рік обмеження волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк два роки.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покласти обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляції, особами визначеними у ст.393 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддя ОСОБА_1