Справа № 461/3086/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2018 року Галицький районний суд м. Львова

у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретар ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові, в порядку спеціального судового провадження, кримінальне провадження /внесене у Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000012 від 08.02.2014 року/ відносно -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Мервичі Жовківського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судженого - вироком Жовківського районного суду Львівської області від 16.05.2011 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі (10.08.2011 звільнений у зв`язку з відбуттям покарання),

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 прийняв участь у створенні терористичсної організації , що виразилось у наступному 07 квітня 2014 року у м.Донецьку Донецької області та 27 квітня 2014 року у м. Луганськ Луганської області з метою здійснення терористичної діяльності утворено так звані «Донецьку народну республіку» (далі «ДНР») та «Луганську народну республіку» (далі «ЛНР») відповідно, одним із основних завдань яких є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України (а саме - шляхом відокремлення від України території Донецької області в порушення порядку, встановленого Конституцією України, згідно ст.ст. 2, 73 якої територія України є цілісною і недоторканою, а питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом). Вказана організація є стійким об`єднанням невизначеного кола осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації.

13.04.2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14.04.2014 року, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.

07.10.2014 року наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/9 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей.

Також, географічні та адміністративні межі території, на якій проводиться антитерористична операція та територій (областей, районів областей, конкретних населених пунктів Держави Україна), що підконтрольні та непідконтрольні Україні, встановлено Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.14 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Обвинувачений ОСОБА_7 , достовірно знаючи з розповсюджених повідомлень у засобах масової інформації та мережі Інтернет про проведення на території Донецької і Луганської областей України антитерористичної операції проти терористичних організацій «ЛНР» і «ДНР», усвідомлюючи, що такі мають організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (батальйони) з визначенням особового складу кожного з них, який носить формений одяг військового типу), характеризуються наявністю єдиноначальності та субординації, використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів), мають воєнізований характер та завдання (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України), у травні 2014 року, перебуваючи на території Луганської області, безпосередньо прийняв участь у незаконному збройному формуванню терористичній організації «ЛНР» з метою сприяння насильницькій зміні меж території України, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, і в подальшому за власним бажанням вступив до складу та брав участь у діяльності незаконного збройного формування «Призрак», яке структурно входить до силового блоку терористичної організації «ЛНР».

ОСОБА_7 в 2014 році виконував функції водія коменданта м.Стаханова ОСОБА_8 (кличка «Батя»). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Стаханов Луганської області перебуває за лінією зіткнення та відноситься до міст, на яких органи державної влади Держави Україна тимчасово не здійснюють свої повноваження.

В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з наведених вище метою та мотивів, діючи умисно, за власним бажанням вступив на території Луганської області в незаконне збройне формування терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР» «Оплот», а згодом - в незаконне збройне формування терористичної організації «ДНР» «Сомалі».

Формування «Призрак», «Оплот» та «Сомалі» є незаконними збройними формуваннями у складі силового блоку терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», оскільки мають організаційну структуру військового типу (поділяються на структурні підрозділи (батальйони) з визначенням особового складу кожного з них, який носить формений одяг військового типу), характеризуються наявністю єдиноначальності та субординації, використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів), мають воєнізований характер та завдання (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України).

Надалі обвинувачений ОСОБА_7 у січні-лютому 2015 року, відповідно до відведеної йому ролі у плані спільних злочинних дій та на виконання покладених на нього функцій, здійснював збройний опір, незаконну протидію та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів, військовослужбовцями та іншими представниками сил АТО, зокрема, приймав участь у військових діях у м.Дебальцево Донецької області, а також у взятті в полон військових Збройних сил України, які несли службу на блокпості № НОМЕР_1 неподалік АДРЕСА_2 .

Таким чином ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.258-3 КК України.

Відповідно ст.129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Норма статті 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
З врахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, колегія суддів, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшла до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

При цьому, колегія суддів виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу VIII Конституції України.

Відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у даному кримінальному провадженні здійснюється в процедурі спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 , на підставі ухвали колегії суддів підготовчого судового засідання від 26.12.2017р.
Оскільки ОСОБА_7 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, місце його перебування невідоме, то про здійснення щодо нього спеціального судового провадження та про судовий розгляд ОСОБА_7 повідомлений у спосіб публікації повістки про виклик в судове засідання у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України, зокрема, в газеті «Урядовий кур`єр» та на Веб-сторінці Судової влади України.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України стверджується наступними дослідженими та перевіреними під час судового слідства доказами .

Допитані судом свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ствердили, що є односельчанами та сусідами ОСОБА_7 у с.Мервичі Жовківського району Львівської області, добре знають цю сім`ю і самого ОСОБА_7 ; пояснили, що з 2014року він в селі не проживає, зі слів родичів переїхав і мешкає в Росії. При огляді соціальних мереж, в т.ч. «Фейсбук», вони на фотографіях опізнали ОСОБА_7 , який зображений у військовій формі з розпізнавальними знаками бойовиків зі зброєю в руках; він також зображений на відео, де знущається із українських військовополонених.

Допитані в режимі відеоконференції Новозаводського районного суду м.Чернігова та Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ствердили, що ОСОБА_7 знущався над українськими військовополоненими, будучи бойовиком терористичної організації.

Суд надає віри показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 оскільки такі об`єктивно відображають обставини справи.

Винуватість ОСОБА_7 підтверджуються іншими доказами, зокрема:

- даними актів огляду від 06.02.2016р. 07.02 2016р., 03.03.2016р.,18.02.2016р. з додатком оптичним диском, з яких вбачається, що за результатами аналізу наявної інформації на електронній сторінці у «Фейсбук»/ користувач ОСОБА_16 / аккаут сворено у березні 2015р., а / ОСОБА_17 / в жовтні 2015р. даний користувач підписаний на оновлення спільнот, частина з яких поширює матеріали антиукраїнської спрямованості по дискредитації Збройних сил України, дій органів державної влади та сил АТО, а також відеоролики російської пропаганди; станом на 03.02.2016р. на сторінці ОСОБА_7 у «Фейсбуку» викладена значна кількість фото-відеоматеріалів з дописами та коментарями на підтримку самопроголошених рекспублік, дій незаконних військових формувань, з закликами на підтримку сепаратистських рухів на сході України; на фотографіях ОСОБА_7 зображений у військовій формі з розпізнавальними знаками бойовиків із зброєю у руках, що підтверджує його безпосередню участь у незаконних військових формуваннях терористичних угрупувань «ДНР» та «ЛНР»;

- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.11.2016р., з яких вбачається, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 опізнали серед пред`явленних для впізнання фотознімках ОСОБА_7 а також відтворених відеофайлах свого односельчанина ОСОБА_7 ; впізнали по зовнішніх ознаках овальною формою обличчя, короткою стрижкою із залисинами, високим лобом, рідкими бровами, характерним розрізом очей, викривленим у праву сторону кінчиком носа, губами, заокругленим підборіддя.

- фотознімками зі сторінок ОСОБА_7 у соціальних мережах;
Суд, оцінивши наведені докази, обставини справи, не вбачає правових підстав для визнання доказів недопустими в порядку ст.89 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.258-3 КК України, оскільки він брав участь у діяльності терористичної організації, яке віднесено Кримінальним законом до особливо тяжкого злочину.
Статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Конвенцією Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15 листопада 2000 року зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому відповідно до пункту «а» ст. 2 цієї Конвенції організована злочинна група означає структурно оформлену групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів або злочинів, визнаних такими відповідно до цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.

Поняття терористичної організації визначено відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року і це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції 2001 року, Резолюції Ради Безпеки ООН від 28 вересня 2001 року № 1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації за спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених частинами 1-3 ст. 258 КК України, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, спрямованих на залякування населення з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь-якого рішення. При цьому саме фактором цілеспрямованого залякування населення як засобу досягнення поставленої мети злочини терористичної спрямованості відрізняються від інших споріднених злочинів.

При цьому, суд враховує також Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII, в якому «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

Так, Пленум Верховного Суду України у п. 4 Постанови «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23 грудня 2005 року № 13 вказує, що утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації - то відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 13 вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

При цьому, під час судового розгляду справи, суд враховує, що державним обвинуваченням було доведено, що ОСОБА_7 усвідомлював, що «ЛНР» «ДНР» та інші незаконні збройні формування, які структурно входить до силового блоку терористичних організацій «ЛНР» «ДНР» діють на території України саме як терористичні організації, діють на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції, і обвинувачений сприяв у діяльності вищевказаних терористичних організаціях.

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, колегія суддів виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Судом під час судового розгляду справи вживалися всі заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_7 до суду та повідомлення про дату і час розгляду справи для забезпечення права на захист.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів; участь у терористичних організаціях під назвою «Луганська народна республіка» «Донецька народна республіка» та інших незаконних збройних формувань, які структурно входить до силового блоку терористичних організації «ЛНР» та «ДНР», одним із основних завдань яких є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_7 , раніше притягався кримінальної відповідальності, характеризується посередньо, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що покарання слід призначити необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України - у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 323, 368, 369, 370, 371, 373-376 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 /десять/ років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 , рахувати з дати його затримання та реального виконання покарання у виді позбавлення волі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених ст.399 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику для вручення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_1 .

Судді /підпис/ ОСОБА_2 .

/підпис/ ОСОБА_3 .

Згідно з оригіналом.

Оригінал вироку знаходиться у справі № 461/3086/17, №п 1кп/461/383/18.

Вирок не вступив у законну силу.

Суддя ОСОБА_1 .

Копію вироку підготував помічник судді

ОСОБА_20 .