Номер провадження: 11-кп/785/48/18
Номер справи місцевого суду: 500/4600/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 на вирок Ізмаїльського районного суду Одеської області від 20.09.2017 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000005 від 01 січня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
засуджений за ст. 286 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 5100 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами,

ВСТАНОВИВ:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що 01 січня 2016 року, приблизно о 04:00 год., в м. Ізмаїл Одеської області, керуючи автомобілем марки «ВМW», р/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, не прийняв належних заходів щодо зниження швидкості руху автомобіля аж до його зупинки або до безпечного об`їзду автомобіля «Nissan - Terrano», р/н НОМЕР_2 , який стояв з працюючими габаритними ліхтарями на правій стороні проїжджої частини вул. Тучкова, біля будинку № 14, на відстані 29 м від перехрестя з вул. Г. Музиченко, по ходу його руху,скоїв наїзд на пасажира вказаного автомобіля ОСОБА_8 , який після виходу з салону даного автомобіля став обходити його, з притисненням ніг потерпілого між передніми частинами автомобілів, внаслідок чого ОСОБА_8 , згідно висновку №113 від 11.03.2017 року, були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, встановлених у вироку суду, а також доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за м`якістю, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів в сумі 6 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки.

В обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність прокурор зазначив, що суд безпідставно визнав щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов не визнав, дав пояснення щодо розкаяння у вчиненому злочині з метою уникнення від відповідальності або її суттєвого зменшення.

В обґрунтування невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, прокурор посилається на те, що суд при його призначенні не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки вчиненого злочину, які могли мати більш тяжкі наслідки, а також, що злочин вчинений в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню,з наступних підстав.

Так, відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 404 ч. 1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильне застування закону України про кримінальну відповідальність вважається, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скаргав частині скасування вироку суду з зазначених в ній підстав підлягає частковому задоволенню, з ухваленням нового вироку та призначенням обвинуваченому більш суворого покарання, з урахуванням вимог закону України про кримінальну відповідальність та вимог кримінального процесуального закону.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 послідовно, в повному обсязі визнавав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Як зазначалось, в апеляційній скарзі прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені у вироку суду, а також доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зі змісту оскаржуваного вироку суду вбачається, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, данні, які характеризують особу обвинуваченого, відповідно до вимог ст.66 КК України,встановив обставини, що помішують покарання, зокрема, щире каяття ОСОБА_7 , визнання ним вини, сприяння у розкритті злочинута часткове відшкодування матеріального збитку, а також, відповідно до ст. 67 КК України, встановив обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності врахування судом першої інстанції щирого каяття обставиною, що пом`якшує покарання при призначенні покарання ОСОБА_7 .

Так, виходячи з положень ст. 66 КК України, щире каяття передбачає, зокрема, усунення заподіяної шкоди, шляхом добровільного відшкодування обвинуваченим потерпілому цієї шкоди.

Однак, з вироку суду вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 в повному обсязі шкоду не відшкодував, цивільний позов потерпілого не визнав.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що безпосередньо після вчинення ДТП надав дружині потерпілого 3000 грн. на лікування та заплатив 06.01.2016 року за ліки, що підтверджено розписками та чеками.
Разом з тим, у вироку суду цивільний позов потерпілогоОСОБА_8 був залишений без розгляду для його розгляду в порядку цивільного судочинства.

При апеляційному розгляді потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що обвинувачений відмовляється відшкодувати шкоду, в тому числі підтверджену медичною документацією за проведені операції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому злочині, є необґрунтованим, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги доводи прокурора про те, що суд першої інстанції зазначив обставиною, що обтяжує покарання, вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння, однак фактично не врахував цю обставину при призначенні покарання.

При цьому, суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував висновок суду щодо можливості не призначати обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення його права керувати транспортним засобом.

Суд першої інстанції при встановлені можливості не призначати обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення його права керувати транспортним засобом, не дав належної оцінки тому, що таке покарання не є достатнє для попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів, так як вчинений ОСОБА_7 злочин пов`язаний з керуванням транспортного засобу, а також вчинений у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з врахуванням встановленого при апеляційному розгляді безпідставного визнання у вироку щирого каяття, та фактичного неврахування судом першої інстанції вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає, що призначене покарання у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати транспортними засобами, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та приходить до висновку, що, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, апеляційна скарга прокурора підлягає в цій частині задоволенню.

Вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про те, що призначене у вироку суду першої інстанції покарання є явно несправедливим через м`якість, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, з винесенням нового вироку, в якому покарання обвинуваченому ОСОБА_7 має бути призначене з врахуванням вимог ст. 65 ч.1,2 КК України, зокрема, з врахуванням ступені тяжкості та характеру вчиненого кримінального правопорушення, встановлених судом першої інстанції даних, які характеризують особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, за виключенням щирого каяття та з врахуванням обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, у вигляді 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавлення ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами строком 2 роки.

Також апеляційний суд вважає, що з абзацу 5 мотивувальної частини вироку має бути виключена вказівка про те, що ОСОБА_8 є обвинуваченим, та доповнена вказівкою, що обвинуваченим є ОСОБА_10 , а також з мотивувальної частини вироку суду має бути виключена обставина, що пом`якшує покарання, зокрема щире каяття, з ухваленням в цих частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 409,411, 412, 415,420 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

ЗАСУДИВ:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ізмаїльського районного суду Одеської області від 20.09.2017 року, яким ОСОБА_7 , засуджений за ст. 286 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 5100 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами, скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.1 ст. 286 КК України до штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 6800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Виключити з абзацу 5 мотивувальної частини вироку вказівку про те, що ОСОБА_8 є обвинуваченим, та доповнити вказівкою, що обвинуваченим є ОСОБА_10 .

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про визнання обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття.

В решті вирок Ізмаїльського районного суду Одеської області від 20.09.2017 року - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2