печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України щодо неповернення тимчасово вилученого майн,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2018 року за клопотанням сторони обвинувачення було надано дозвіл на проведення обшуку у приміщеннях оперативного відділу та слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Пожарського, 4-А, в ході проведення якого вилучено належне ОСОБА_4 майно, яке має статус тимчасово вилученого майна і яке не було повернуто у строки передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

У судовому засіданні представник особи, що подала скаргу ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги повдіомлений належним чином. До суду надійшли заперечення старшого слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , в яких просить розглянути скаргу у його відсутності та відмовити в задоволенні скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за скаргою приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000104 від 18.01.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 382 КК України.

У зв`язку зі здійсненням досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2017 р. надано дозвіл на проведення обшуку у приміщеннях оперативного відділу та слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Пожарського, 4-А.

Зі змісту протоколу, складеного за результатами проведеного обшуку вбачається, що 15.11.2017 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою: м. Київ, вул. Пожарського, 4-А, та вилучено належне ОСОБА_4 майно, а саме:

- телефон марки Iphone s.n.FFNQ6MUJGMN imei НОМЕР_1 з SIM- карткою мобільного оператора Kyivstar;

- жорсткий диск SIN: S016J10XA34005 вилучений із системного блоку до комп`ютеру сірого кольору №10484881;

- дві флешки (одна червоного кольору, а інша чорного кольору з наклейкою " ОСОБА_6 ");

- ноутбук Lenovo G 550 ,Model Name:20023.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а у разі вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Із змісту положень ст. 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з цим, обов`язок доведення щодо правомірності вилучення майна покладається на орган досудового розслідування, прокурор у судове засідання не з`явився та недовів, що вилучене майно містить в собі відомості які визначені ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, а відтак згадане вище майно не охоплюється ухвалою слідчого судді від 24.10.2018 про надання дозволу на проведення обшуку та не містить родових ознак визначених у ній.

Окрім того, відсутні відомості того, що було внесено до суду клопотання про арешт вилучених грошових коштів, в порядку ст. 171 України, та арештовано в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, протягом 48 годин накладено у передбаченому законом порядку не було.

Окрім цього, ОСОБА_4 на допит до слідчого не викликався, не є жодною із сторін кримінального провадження.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, виходячи з встановлених підстав та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 або іншого слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000104 повернути ОСОБА_4 вилучені у нього під час проведенні обшуку 15.11.2017 речі, а саме:

-телефон марки Iphone s.n.FFNQ6MUJGMN imei НОМЕР_1 з SIM- карткою мобільного оператора Kyivstar;

-жорсткий диск SIN: S016J10XA34005 вилучений із системного блоку до комп`ютеру сірого кольору №10484881;

-дві флешки (одна червоного кольору, а інша чорного кольору з наклейкою " ОСОБА_6 ");

-ноутбук Lenovo G 550 ,Model Name:20023.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно та підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1