У Х В А Л А
Іменем України
01 жовтня 2018 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000322 від 24.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365-2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 28.09.2018 року надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що Київською місцевою прокуратурою № 10 здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000322 від 24.09.2018 за ч. 1 ст. 365-2 КК України за фактом зловживання службовими повноваженнями приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_5 під час здійснення примусового виконання судового рішення № 2-1748-1/10 у виконавчому провадженні № 56526935.

Згідно заяви ОСОБА_6 у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_5 перебувало виконавче провадження № 56526935 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1748-1/10 виданого 08 лютого 2011 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості по кредиту в розмірі 161049 (сто шістдесят однієї тисячі сорока дев`яти) грн. 99 коп. та судових витрат в розмірі 1730,50 грн., які складаються з судового збору в розмірі 1610,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього стягнути 162780 (сто шістдесят дві тисячі сімсот вісімдесят) грн. 49 коп.

Даний виконавчий лист був виданий на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року по справі № 2-1748-1/10.

Згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року по справі № 2-1748-1/10 суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, - ухвалив:

-позов Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості - задовольнити частково;

-кредитний договір № 014/9407/82/49242 від 21.11.2006 укладений між Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль та ОСОБА_6 , розірвати;

-стягнути солідарно з ОСОБА_6 вд.н. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Радомишль Житомирської обл., проживає АДРЕСА_1 ) ОСОБА_7 (ід. Н. НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Радомишль Житомирської обл., проживає АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль (р/р НОМЕР_3 , МФО 322904, ЄДРПОУ23494Ю5, м. Київ, вул. Пирогова, 7-7Б) суму заборгованості по кредиту в розмірі 161049 (сто шістдесят одна тисяча сорок дев`ять) гривень 99 копійок та судові витрати у розмірі 1730,50 гривень, які складаються із судового збору в розмірі 1610,60 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 гривень, а всього стягнути 162780 (сто шістдесят дві тисячі сімсот вісімдесят) гривень 49 копійок.

-в задоволені решти ПОЗОВУ відмовити.

Із резолютивної частини рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року по справі № 2-1748-1/10 вбачається „невиконання ОСОБА_6 умов кредитного договору щодо погашення кредиту, виданого на строк до 21.11.2011 року - тобто з терміном погашення, який не настав, не завдає збитків позивачу та змінює обсяг його прав, а тому в достроковому зверненні стягнення на предмет іпотеки слід відмовити.

Дані висновки суду були підтвердженні ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2010 року за результатами розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року в справі № 2-1748-1/10 за позовом Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

В резолютивній частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2010 року по справі № 22-24057/2010 року зазначено «Доводи апеляційної скарги проте. що суд першої інстанції не правильно застосував норми ЗУ «Про іпотеку» і безпідставно відмовив в задоволенні вимог щодо звернення стягнення на іпотечне майно - кв. АДРЕСА_3 , висновків судуне спростовують. В зв`язку з цим колегія суддів враховує співмірність заборгованості за кредитним договором у розмірі 162 780 грн, 49 коп. з вартістю заставленої квартири, яка відповідно до договору іпотеки визначена сторонами в сумі416615 грн„ що також дає підстави вважати рішення суду в частині відмови в зверненні стягнення на заставлене майно правильним».

Отже, згідноз рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року №2-1748-1/10. звернення стягнення на іпотечне майно - кв. АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , заборонено.

Разом з тим, 14 червня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_5 було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до резолютивної частини даної постанови приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_5 встановив, що з метою звернення стягнення на арештоване майно та його подальшої реалізації необхідно здійснити опис майна.

З викладеного, вбачається, що незважаючи на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року в справі № 2-1748-1/10 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_5 вирішив виконати його у спосіб, який судове рішення йому не дозволяло.

При цьому, постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_5 є незаконною, оскільки про свій намір здійснити опис квартири АДРЕСА_3 , яка мені належить на праві власності він про такий опис квартири не попереджав, при цьому до середини даної квартири він не заходив, що вказує на те, що він не збирався з`ясовувати, яке є у мене у середині даної квартири майно за рахунок якого він би міг виконати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року № 2-1748-1/10.

04 липня 2018 року заявник підготувала та направила приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва ОСОБА_5 повідомлення № 0001 від 04.07.2018 р., яким його повідомляла, що на даний час відбувається виконання постанови державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 30 листопада 2017 року, винесену в рамках ВП № 52455006 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1748-1/10 від 08 лютого 2011 року, що видав Солом`янський районний суд м. Києва. При цьому, долучила на підтвердження до повідомлення копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію супровідного листа № 112481 від 30.11.2017 р., копію звіту про здійснення відрахування та виплати № 9/18-18 від 05.06.2018 р.

З виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_5 лист № 56526935/842 від 13 вересня 2018 року, яким він повідомляв, що у зв`язку з реалізацією майна боржника на яке було звернено стягнення, згідно з Протоколом № 356097 проведення електронних торгів, на рахунок виконавця надійшли грошові кошти, за рахунок яких було у повному обсязі задоволено вимоги стягувачів за виконавчими документами, стягнуто основнувинагороду приватного виконавця та витрати на проведення виконавчих дій.

Зважаючи на викладене, приватний виконавець ОСОБА_5 не мав права передавати на реалізацію квартиру АДРЕСА_3 , що є місцем постійного проживання та виконувати за кошти від її реалізації рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року по справі № 2- 1748-1/10.

Таким чином в діях приватного виконавця ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 356-2 КК України.

У зв`язку із тим, що приміщення, на яке накладається арешт є об`єктом кримінально протиправних дій постановою прокурора нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 визнано речовим доказом.

Об`єкт нерухомого майна, на яке необхідно накласти арешт, перебуває за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення прокурора, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речового доказу, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000322 від 24.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1