Справа № 308/2437/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 30 березня 2018 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0003834 про відмову у винесенні постанови про визнання ОСОБА_3 потерпілим ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду зі вказаною скаргою мотивуючи її тим, що 02.05.2018 року ним отримано постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 30 березня 2018 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0003834. Даною постановою слідчим відмовлено у визнанні його потерпілим, з посиланням на те, що нібито немає ніякого документального підтвердження заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди, хоча на підтвердження заподіяння матеріальної шкоди ним долучено до матеріалів кримінального провадження квитанцію про купівлю товарів та техніки, які у нього були викрадені. Моральна ж шкода не має і не мусить мати таких підтверджень.

Скаржник вказує, що слідчим у постанові повністю змінено суть поданої ним заяви (повідомлення) про злочин, а саме кваліфікацію вчиненого злочину та осіб, які його вчинили, зазначаючи, що крадіжку належного йому майна вчинили невідомі особи. Моральна шкода завдана йому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 полягає у моральних стражданнях спричинених обуренням фактом зухвалого і нахабного посягання на нього (одного із загальної кількості громадян) на кого був і є спрямований злочинний задум. Його обурення і пригнічення підсилює усвідомлення того, що ці особи недосконалості нашого законодавства, ще не відповіли за злочин перед державою і суспільством, як наслідок вчиняють інші злочини. Це безумовно завдало і завдає йому моральних страждань, що полягає у хвилюванні за власне життя. Той факт, що подібними діями пройдисвіти грабували його (привласнили майно) і примушує і на даний час хвилюватись і терпіти негативні емоції у душі. Душевні хвилювання пов`язані з тим, що такі особи, як ОСОБА_5 і ОСОБА_6 мали зухвалість залишити його без електричної мультиварки (втрата можливості приготування їжі, враховуючи відсутність газу), викравши в особи похилого віку пилосос, телевізор тощо.

ОСОБА_3 зазначає, при винесенні постанови слідчим проігноровано законодавчі положення щодо моральної шкоди. Так, згідно п.3 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти «втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Для того, щоб безпідставно стверджувати, що йому ОСОБА_3 не завдано діяннями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 моральної та матеріальної шкоди, потрібно встановити правомірність діянь цих осіб, чого на даній стадії досудового розслідування не зроблено.

Окрім цього, скаржник вказує на необхідність врахувати, що статусу потерпілого згідно нового КПК України особа набуває автоматично за наявності заподіяння майнової, моральної шкоди. Факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком. Таким чином, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт. При цьому, для визнання особи потерпілою достатньо спричинення особі якогось одного із перелічених видів (моральна, матеріальна) шкода.

За таких обставин, скаржник просить: скасувати постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 30 березня 2018 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0003834, в частині відмови в задоволенні його клопотання про проведення обшуку та визнання потерпілою особою; зобов`язати слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 задоволити його клопотання про проведення обшуку; зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0003834 залучити (визнати) його потерпілим у даному провадженні та винести відповідну постанову.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.05.2018 року у відкритті провадженні за скаргою ОСОБА_3 постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 30 березня 2018 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0003834, в частині відмови у проведенні обшуку відмовлено.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задоволити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду скарги були повідомлені своєчасно і належним чином, однак відповідно до ч.3 ст.306 КПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 01.11.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003834, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в рамках якого досліджуються обставини щодо таємного викрадання 29.09.2016 року належного ОСОБА_3 майна (телевізору, електричної програмної мультиварки, пилососу).

28.03.2018 року ОСОБА_3 , який являється заявником, до Ужгородського ВП подано клопотання, в якому останній просив організувати проведення об`єктивного, неупередженого досудового розслідування, з допитом свідків, зазначених у клопотанні, прийняти до уваги та приєднати до матеріалів провадження підтверджуючі копії документів на майно, провести певні слідчі дії, а також винести постанову про визнання його ОСОБА_7 потерпілим.

Постановою слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 30 березня 2018 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0003834 відмовлено ОСОБА_3 у винесенні постанови про визнання його потерпілим.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч.3 ст.55 КПК України).

Згідно положень ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді..

Слідчий суддя зазначає, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

Таким чином, правовою підставою для винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження, як потерпілого, подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.

Постанова слідчого відповідно до вимог ст.ст.55, 110, 220 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Винесення слідчим, прокурором постанови про визнання особи потерпілим КПК не передбачає. Водночас, у п.1 ч.2 ст.56 КПК України визначено, що потерпілий має право на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим.

Про процесуальні права та обов`язки потерпілий повідомляється шляхом вручення потерпілому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення або заяву про залучення до справи, як потерпілого (ч.2 та ч.3 ст.55 КПК України)

Зважаючи на вказані обставини, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 30 березня 2018 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0003834, якою відмовлено у винесення постанови про визнання ОСОБА_3 потерпілим у даному провадженні, а не відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, відповідає вимогам КПК, оскільки вказаними положеннями не передбачено винесення постанови про визнання потерпілим.

З огляду на викладені обставини справи та норми закону, слідчий суддя приходить до висновку, що підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 не має, а тому в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 30 березня 2018 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0003834 про відмову у винесенні постанови про визнання ОСОБА_3 потерпілим відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1