Справа № 445/514/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, особи з інвалідністю 2-ої групи, непрацюючого, не військовозобов`язаного, згідно ст. 89 КК України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 185 КК України -
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у лютому 2018 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, він, через незачинені двері проник в складське приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , та використовується ОСОБА_7 для зберігання своїх речей, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів та корисливою метою викрав металеві стінки від сандвіч-панелей для холодильника, належні ОСОБА_7 , попередньо розкомплектувавши їх від наповнювача разом із ОСОБА_8 , який не усвідомлював умислу ОСОБА_4 на вчинення крадіжки, та в подальшому винісши їх із вказаного приміщення, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 збитки на суму 8 640,00 грн.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та пояснив, що у лютому 2018 року, точних дат він не пригадує, він зайшов на територію та проник через незачинені двері до складських приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , де виявив сандвіч-панелі до холодильника, які були обшиті металевою бляхою. Вказану бляху він зняв із панелей та виніс за межі складських приміщень. В подальшому, викрадену бляху він, впродовж декількох днів, здавав до пункту прийому металобрухту,що розташований в с. Підгороднє Золочівського району Львівської області. Отримані від здачі металу грошові кошти він витратив на власні потреби. Його брат ОСОБА_8 одного разу допоміг йому перемістити викрадену бляху до пункту прийому металобрухту, при цьому, він не повідомляв брата, що бляха є викраденою, останній про вчинене кримінальне правопорушення не був обізнаний. Вказує, що у вчиненому щиро розкаюється, обіцяє більше такого не повторити. Зазначає, що страждає психічними розладами, а тому не може повною мірою оцінювати свої дії. Стверджує, що найближчим часом відшкодує потерпілому усю завдану шкоду, просить його суворо не карати.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, факт вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується наступними доказами у справі, що були отримані та досліджені судом під час судового розгляду кримінального провадження.
Показами потерпілого ОСОБА_7 , який будучи допитаним в судовому засіданні, показав, що раніше він був власником складських приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Наприкінці грудня 2017 року він продав вказані приміщення ОСОБА_6 , однак, за згоди останнього, він зберігав у вказаних приміщеннях своє майно, а саме сендвіч-панелі до холодильника. В лютому-березні 2018 року, він випадково довідався, що належне йому майно було викрадене, зокрема, викрадено металу бляху, якою були обшиті вказані сендвіч-панелі. Хто безпосередньо викрадав його майно він не бачив, у викраденні майна, окрім ОСОБА_4 підозрює також ОСОБА_8 .
Показами свідка ОСОБА_6 , який будучи допитаним в судовому засіданні, надав покази, що у 2017 році придбав у ОСОБА_7 складські приміщенні, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Після їх придбання, він дозволив, щоб ОСОБА_7 продовжував там зберігати своє майно. Серед належного ОСОБА_7 майна були сендвіч-панелі до холодильника, які невідома йому особа чи особи розкомплектували та викрали металеві листи бляхи, якими ці панелі були обшиті.
Показами свідка ОСОБА_9 , яка будучи допитаною в судовому засіданні, надала покази, що працює в пункті прийому металобрухту, що знаходиться в с. Підгороднє Золочівського району Львівської області. Впродовж лютого 2018 року ОСОБА_4 декілька разів здавав до пункту прийому металобрухту металеві листи бляхи, за що отримував грошові кошти. ОСОБА_4 вона візуально знає, оскільки металобрухт він здавав не вперше та впродовж тривалого часу. Зазначену бляху обвинувачений здавав один.
Окрім зазначених показів, факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується наступними письмовими доказами, що також були досліджені судом під час судового розгляду кримінального провадження:
-заявою ОСОБА_7 від 05.03.2018 року на ім`я начальника Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області, якою останній просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка в період лютого-березня 2018 року викрала із території складу сендвіч-панелі у кількості 7 шт. (а.с.29);
-протоколом огляду місця події від 05.03.2018 року, з якого вбачається, що вході огляду території та приміщення складу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено сендвіч-панелі від холодильника, які обшиті металевою бляхою, частина яких розкомплектована (а.с.31-35);
-письмовою заявою ОСОБА_9 , згідно якої вона видала працівникам поліції металеві листи, покриті білою фарбою в кількості 4 шт., які приніс їй ОСОБА_4 для здачі на металобрухт (а.с.38);
-протоколом огляду предметів від 06.03.2018 року із доданою фототаблицею, яким зафіксовано результати огляду виданих ОСОБА_9 листів бляхи (а.с.39-40);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 29.03.2018 року, котрим зафіксовано, як свідок ОСОБА_8 показав, яким чином проник на територію складу в с. Вороняки Золочівського району Львівської області, та викрав металеві листи бляхи, які попередньо зняв із сендвіч-панелей, із доданими фототаблицями (а.с.48-50);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.03.2018 року, із доданими фототаблицями, котрим зафіксовано, як свідок ОСОБА_8 показав, яким чином він допомагав ОСОБА_4 розкомплектовувати сендіч-панелі від холодильника та перенести їх до лісопосадки. При цьому, свідок ОСОБА_8 вказав, що ОСОБА_4 повідомив йому, що мав домовленість із потерпілим ОСОБА_7 , згідно якої останній дозволив йому взяти бляху із сендвіч-панелей (а.с.51-54);
-договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.12.2017 рок, з яких вбачається, що власником складського приміщення та земельної ділянки, на якій він знаходиться, та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_6 (а.с.44-46);
-висновком товарознавчого дослідження № 3/13 від 17.03.2018 року, згідно якого вартість викраденого майна становить 8 640,00 грн. При цьому, в судовому засіданні обвинувачений та його захисник зазначили, що визначений розмір оцінки викраденого майна ними не оспорюється (а.с.69-90);
Окрім цього, в межах досудового розслідування, проведено судово-психіатричну експертизу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , результати якої досліджені судом в судовому засіданні.
Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта №157 від 30.03.2018 року, ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, виявляє органічний розлад особи і поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезису (ішемічний інсульт, алкоголізація) з помірно вираженим психоорганічним синдромом у розумово відсталої особи, що не позбавляє його здатності у даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_4 також хронічним психічним захворюванням не страждав, не перебував у будь-якому тимчасовому чи іншому хворобливому розладі психічної діяльності, виявляв органічний розлад особи і поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезису (ішемічний інсульт, алкоголізація) з помірно вираженим психоорганічним синдромом у розумово відсталої особи, які в нього хоча і не досягали рівня хворобливих розладів, однак значною мірою впливали на достатнє розуміння ним ситуації правопорушення, власного місця та ролі в цій ситуації, а емоційно вольові розлади привели до порушення контролю діяльності і здатності регулювати свою поведінку, а тому за своїм психічним станом ОСОБА_4 в період інкримінованих дій міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, однак не в повній мірі. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує.
Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, тобто скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому дії обвинуваченого кваліфіковано органом досудового розслідування вірно.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушеннями наслідків, а також те, що обвинувачений вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за місцем реєстрації та проживання характеризується посередньо, перебуває на психіатричному обліку, є особою з інвалідністю ІІ групи, шкоду потерпілому не відшкодував.
Обираючи покарання ОСОБА_4 , окрему увагу суд звертає на той факт, що останній обмежено осудний, в період інкримінованих дій міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, однак не в повній мірі.
Окрім цього, суд враховує також дані досудової доповіді, складеної інспектором Золочівського районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_10 від 25.05.2018 року, на підставі ухвали Золочівського районного суду Львівської області від 17.04.2018 року, згідно якої матеріальне становище обвинуваченого ОСОБА_4 задовільне, останній поводиться та мислить адекватно, не завжди вміє контролювати свою поведінку, перебуває в стані нервового збудження, притаманна схильність до раптової агресії, не завжди здатний мислити чітко та раціонально, має схильність до вживання алкогольних напоїв, вважає, що правопорушення не є нормою життя, стосунки з оточуючими нормальні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення чи обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання, на думку суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З огляду на вказане, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Водночас, зважаючи на вищевказані обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання із звільненням, на підставі ст.75 КК України, від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, витрати понесені державою в межах кримінального провадження відсутні.
Керуючись ст. 75, 76, ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 100, 368-371, 373- 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- пройти курс лікування від алкогольної залежності;
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку - 26 червня 2018 року.
Речові докази: чотири листи металевої бляхи пофарбовані білою фарбою, що перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області та належать потерпілому ОСОБА_7 повернути останньому.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1