Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/73/15-к
н/п 1-кп/490/478/2016
ВИРОК
Іменем України

09 липня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

їх захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0005012, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Світловодську Кіровоградської області, є громадянином України, неодруженим, має базову загальну середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Світловодську Кіровоградської області, є громадянином України, неодруженим, має повну загальну середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Напочатку вересня 2014 року (точної дати не встановлено) ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи неповнолітніми, втекли з місць свого проживання у м. Світловодську Кіровоградської області та вирушили подорожувати територією України.

06 вересня 2014 року приїхавши до м. Миколаєва останні, вже майже не маючи коштів для купівлі продуктів харчування та оренди житла для ночівлі, блукали вулицями міста і просили у перехожих воду та їжу.

Під час перебування у місті, точного часу не встановлено, в пошуках їжі та води неповнолітні випадково прийшли до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Зайшовши до одного з під`їздів цього будинку ОСОБА_9 постукав у двері квартири АДРЕСА_4 , що знаходиться на першому поверсі, та попросив у раніше незнайомої йому особи похилого віку ОСОБА_12 , яка відчинила двері, набрати води, на що остання надала згоду. Набравши води ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 пішли у невідомому напрямку в пошуках місця для ночівлі.

Переночувавши в Матвіївському лісі ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , розуміючи, що коштів для подальшого проживання в місті Миколаєві в них немає, вирішили повернутися до вказаної вище квартири з метою заволодіння майном бабусі, яка у ній проживає, оскільки остання напередодні впустила ОСОБА_9 до цієї квартири.

07 вересня 2014 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , знаходячись біля вказаного вище будинку, під час розмови вступили у попередню змову між собою здійснити напад на ОСОБА_12 у вказаній квартирі з метою заволодіння її майном, поєднаний із її вбивством.

При цьому, для реалізації спільного злочинного наміру, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мали при собі заздалегідь приготовлений ніж, який вони визнали зручним для вчинення вбивства.

За раніше досягнутої домовленості неповнолітні розподілили між собою ролі у заволодінні майном шляхом розбійного нападу, які полягали у тому, що ОСОБА_9 залишається на подвір`ї будинку та чекає ОСОБА_8 , коли останній вчинить вбивство, а після отримання від ОСОБА_8 такого повідомлення - заходить до квартири та вживає заходів до пошуку майна потерпілої й вилучає його.

Після цього, з метою реалізації вказаних злочинних намірів ОСОБА_8 зайшов до під`їзду вказаного вище будинку та постукав у двері квартири АДРЕСА_4 , що на першому поверсі, де проживала ОСОБА_12 .. Відчинивши двері, остання впустила ОСОБА_8 у квартиру. Для досягнення спільної з ОСОБА_9 мети, яка полягала у заволодінні майном ОСОБА_12 , поєднаному із проникненням до житла та її умисним вбивством, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , знаходячись у коридорі квартири, із застосуванням ножа, який він утримував у правій руці, напав на ОСОБА_14 , нанісши їй не менше одинадцяти ударів цим ножем в область обличчя, шиї та спини, чим спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження у вигляді численних колото-різаних поранень, і, таким чином, заподіяв їй смерть, що настала від гострої крововтрати через спричинені ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: в області голови - численних різаних та колото-різаних поранень шиї з пошкодженням магістральних судин, колото-різаної рани потиличної області голови; в області тіла та кінцівок - проникаючої колото-різаної рани грудної клітини з пошкодженням легені і правої легеневої артерії, різаної рани тильної поверхні великого пальця правої кисті.

Після вбивства ОСОБА_12 ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_9 наміру заволодіти майном убитої, покликав ОСОБА_9 , який, зайшовши до квартири, вжив заходів до пошуку майна та цінностей, якими обвинувачені планували заволодіти після вчинення ОСОБА_8 вбивства та підготував до виносу з цієї квартири майно ОСОБА_12 загальною вартістю 290 грн., а саме:

- дві запонки з металу жовтого кольору вартістю 10 грн.;

- застібку для краватки з металу жовто-білого кольору вартістю 10 грн.;

- дві медалі з гравіюванням "60 лет победы в Великой отечественной войне" вартістю 20 грн.;

- дві медалі з гравіюванням "65 лет победы в Великой отечественной войне" вартістю 20 грн.;

- медаль з гравіюванням "двадцать лет победы в Великой отечественной войне" вартістю 10 грн.;

- медаль з гравіюванням "Ветеран труда" вартістю 10 грн.;

- медаль з гравіюванням "В память о Владивостоке" вартістю 10 грн.;

- медаль з гравіюванням "КрТЗ "Восход" вартістю 10 грн.

- каструлю з ручкою та скляною кришкою, в якій знаходилася гречана каша, що не представляють матеріальної цінності.

Далі, у той час як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходилися на кухні зазначеної вище квартири, де перший відмивав від крові руки та ніж, а другий здійснював пошук їжі, несподівано для них, до квартири зайшла доглядальниця ОСОБА_12 - ОСОБА_15 , яка побачила труп ОСОБА_12 , що лежав на підлозі кімнати, стікаючи кров`ю.

Усвідомлюючи, що їх застали на місці вчинення злочину, з метою приховати особливо тяжкий злочин щоб уникнути кримінальної відповідальності за вбивство ОСОБА_12 , не обговорюючи свій намір з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вирішив позбавити життя й ОСОБА_15 ..

З метою реалізації цього раптово виниклого наміру ОСОБА_8 , продовжуючи утримувати в правій руці ніж, вийшов з кухні та, підійшовши до ОСОБА_15 зі спини, почав наносити їй удари вказаним ножем в область шиї та інших частини тіла.

Між ОСОБА_8 та ОСОБА_15 зав`язалася боротьба, в ході якої він, продовжуючи наносити удари ножем по тілу останньої, заштовхнув її до туалету, де від спричинених ножем тілесних ушкоджень ОСОБА_15 упала на підлогу. Усього ОСОБА_8 наніс ОСОБА_15 не менше 35 ударів ножем в область обличчя, шиї, грудної клітини, та спини, чим заподіяв останній смерть, яка настала від численних проникаючих колото-різаних поранень шиї, грудної клітини з пошкодженням великих судин шиї (яремної вени, сонної артерії та дуги аорти), що супроводжувалося зовнішньою та внутрішньою кровотечею.

Зокрема, наносячи ОСОБА_15 удари ножем, ОСОБА_8 спричинив їй тілесні ушкодження:

- в області голови - ножові поранення в скроневій області праворуч, потиличній і підвушній області ліворуч, в завушних областях, в лобній ділянці та на переніссі, з рановим каналом на лівій щоці;

- в області шиї - на передній поверхні шиї з рановим каналом та пошкодженням трахеї, стравоходу, по боковій поверхні шиї зліва та задній боковій поверхні праворуч з рановими каналами в м`яких тканинах (поверхневі), на боковій поверхні шиї з лівого боку з рановим каналом та пошкодженням яремної вени, на боковій поверхні шиї з лівого боку з рановим каналом та пошкодженням лівої гілки сонної артерії; на боковій поверхні шиї з рановим каналом, проникаючим у плевральну порожнину без пошкодження легені;

- в області грудної клітини - в лівій підключичній області та на межі лівої бокової поверхні шиї, лівого надпліччя і лівої підключичної області з рановими каналами та пошкодженнями лівої легені, на передній поверхні грудної клітини з рановим каналом, який пошкоджує дугу аорти, на задній поверхні грудної клітини (поверхневі);

- в області кінцівок - на зовнішній поверхні правого плеча та передпліччя з рановими каналами, які пошкоджують м`які тканини плеча та передпліччя, на 2-му пальці правої кисті.

Крім цього, після вбивства ОСОБА_15 , в ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також виник умисел таємно викрасти майно останньої, що було при ній, загальною вартістю 1 000 грн., а саме: ланцюжок зі срібла довжиною 18 см. вартістю 80 грн.; ланцюжок зі срібла довжиною 17 см. вартістю 100 грн., а також мобільний телефон "Нокіа 200" вартістю 800 грн. з сім-карткою оператора мобільного зв`язку "Лайф" вартістю 10 грн. та з сім-карткою оператора мобільного зв`язку "МТС" вартістю 10 грн..

Таємно викравши вказане вище майно ОСОБА_15 та заволодівши вказаним вище майном ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з викраденим з місця вчинення злочинів зникли, одержавши реальну можливість розпоряджатися викраденим на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заявив, що у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, винним він себе визнає частково, та, будучи допитаним судом, повідомив, що напочатку осені 2014 році він та ОСОБА_16 втекли з дому. Їм хотілося самостійного життя, дуже надоїла школа та оточення, хотілося щось змінити в житті, і тому вони вирішили втекти з дому. У них було трохи грошей, приблизно 300-350 грн.. Вони поїхали до м. Кременчука, а звідти сіли на маршрутку до Полтави. Напрямок подорожі вони вибирали навмання. З м. Полтави вони сіли на маршрутку до м. Херсону, а з м. Херсона поїхали до м. Миколаєва. У м. Миколаєві у них почали закінчуватися грошові кошти. На останні гроші вони купили гречку і сіль та почали питати у перехожих, де можна знайти ліс, в якому вони планували відпочивати та ночувати. Їм указали на одне місце. Пройшовши в указаному напрямку через міст, лісу вони там не знайшли. Їм прийшлося повернутися та заночувати біля якоїсь споруди. Коли вони поверталися, у них закінчилася вода. Щоб набрати води, ОСОБА_9 зайшов до під`їзду одного з будинків, який був на шляху їх слідування, і набрав там води. Пізніше ОСОБА_17 розповів йому, що воду набрав у квартирі на першому поверсі, куди його впустила набрати води старенька бабуся. Вони заночували у якійсь споруді без вікон та дверей, розташованій біля річки, а наступного дня знайшли ОСОБА_18 ліс. Там вони розпалили вогнище, зварили їсти, попрали речі і переночували. Коли він розпалював вогнище, то взяв у ОСОБА_17 ніж у чохлі, у рукоятці якого були сірники. Після цього, ніж ОСОБА_17 він так і не повернув, а причепив його собі на пояс. Грошові кошти у них закінчилися, а тому наступного дня вони хотіли знайти якийсь підробіток, але їм це не вдалося. У нього з собою був кейс з інструментами, і вони вирішили його продати. Для цього вони узнали в перехожих, де знаходиться ринок та пішли туди і знайшли цей ринок, на якому можна було б продати інструменти. Для того, щоб їм буле легше йти, усі речі з його портфелю та рюкзака ОСОБА_17 вони сховали під ОСОБА_19 мостом, таким чином, як він показував це на слідчому експерименті. Кейс з інструментами на ринку їм не вдалося продати, оскільки він нікого не зацікавив. У них при собі були мобільні телефони: в нього "НТС", а у ОСОБА_17 - якийсь кнопковий, дешевий. Але телефони продавати їм було шкода. Коли вони поверталися з ринку, їм знову знадобилося набрати десь води та, оскільки їм ніхто двері не відчиняв, вони вирішили піти до бабусі, в якої ОСОБА_17 у перший день їх знаходження в м. Миколаєві, набирав води. Оскільки минулого разу до бабусі заходив ОСОБА_17 , цього разу вирішили, що набирати води піде він. При цьому, їм так хотілося їсти, що вони домовилися, у разі існування можливості вкрасти щось у бабусі, коли вона відволічеться, він щось викраде з квартири. Він пішов до квартири бабусі, а ОСОБА_17 з кейсом, його портфелем і своїм рюкзаком залишився чекати його у дворі будинку. Бабуся відчинила йому двері та показала, де кухня. Він пішов набирати воду, а бабуся залишилася стояти у коридорі. Від запаху їжі в нього закружилася голова. Він побачив, що на столі лежить телефон, і подумав, що як би його забрати, то його можна було б продати та вирішити деякі проблеми. Коли він узяв телефон, оскільки ніколи нічого не крав, в нього дуже сильно билося серце, та він почав нервувати. При цьому, він зачепив кишеню, і телефон випав з грохотом на підлогу. Бабуся прийшла до нього та спитала, що робиться. Він перебував не в тому стані, щоб говорити. Йому було страшно та соромно, було погане самопочуття. Діставши ніж, він почав наносити бабусі удари в різні частини тіла, доки вона не впала на підлогу. Точну кількість нанесених ним ударів він не може повідомити, але їх було не один і не два, а декілька. Коли бабуся упала на підлогу, в одній з кімнат, він покликав ОСОБА_17 , який стояв біля входу у під`їзд. ОСОБА_17 увійшов до квартири, і він сказав останньому одягти рукавиці, що були в ОСОБА_17 їх собою, піти до кімнати і зібрати речі, які можна продати, а сам пішов на кухню мити руки та заглянув до холодильника, подивитися що є з продуктів. Через деякий час ОСОБА_17 також зайшов на кухню. У цей момент вхідні двері почали відчинятися. Він пішов подивитися, що там трапилося і побачив, що там стоїть жінка і дивиться на тіло бабусі. Він розумів, що, якщо буде довго чекати, то жінка повернеться і побачить його, та вирішив вбити і її. Тим же ножем він зі спини став в різні частини тіла, у тому числі голову і шию наносити удари. Жінка повернулася та стала боронитися, а він продовжував наносити їй удари. В процесі боротьби він заштовхав жінку до туалету, де вона упала на підлогу. Всього жінці він наніс не менше 10 ударів ножем. Після цього, зібравши речі бабусі, поклавши їх до рюкзака, а також, взявши два ланцюжка, що були на жінці вони вийшли з квартири і направилися на вихід з м. Миколаєва в бік Снігурівки. По дорозі вони заночували біля якогось населеного пункту та думали їхати додому. Далі на телефон, який він взяв у квартирі бабусі, зателефонували. Із ним почала розмовляти якась жінка з Світловодського відділу міліції. Потім зі всіх боків до них почали наближатися чоловіки в цивільному одязі та їх затримали. Пізніше його почали бити по обличчю та питати, як все сталося. На нього здійснювався фізичний та емоційний тиск, тому його показання відрізняються від тих, які він давав в ході досудового розслідування, у тому числі й в ході слідчого експерименту.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні заявив, що у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, винним він себе не визнає та під час допиту судом повідомив, що, коли вони приїхали до м. Миколаєва на автобусі з м. Херсона, на останні гроші вони купили гречку, сіль та хліб і думали, де приготувати їжу. Один чоловік їм сказав, що якщо пройти ОСОБА_20 мостом, там буде ліс. Пройшовши у вказаному чоловіком напрямку, вони там нічого не знайшли. У іншого перехожого вони дізналися про те, що начебто в районі "Северный" за ОСОБА_21 мостом є ліс, і вони пішли туди. Коли вони йшли від Варваровського мосту до Інгульського, він зайшов до одного з під`їздів будинку, який був на шляху слідування, і постукав у двері квартири на першому поверсі. Двері відчинила бабуся похилого віку. Він попросив в неї набрати води. Вона сказала, щоб він проходив до кухні і набрав води. Набравши води він вийшов та з ОСОБА_22 пішов далі. Там по ходу їх руху були якісь приватні будинки. Вони спустилися до річки. Там була якась нежила будівля без вікон і без дверей. Біля цієї будівлі вони розвели вогнище і вирішили там заночувати. Прокинулися вони від холодного вітру і відразу почали розводити вогнище. Потім вони пішли далі у бік Матвіївки. Вони довго йшли, майже день, і хотіли їсти. У самому мікрорайоні Матвіївка вони ходили по домам та просили каструлю, щоб зварити їсти. У лісі вони розвели вогнище, зварили їсти, поїли, пішли до річки і скупалися. Однак все одно в нього від їх мандрів була втома. Коли ОСОБА_22 розводив вогнище, то попросив в нього ніж, який зберігався у чохлі, та у рукоятці якого були сірники, і назад не повернув, а залишив собі. Потім вони знову повернулися до тієї будівлі, де ночували у перший день. Оскільки їм були потрібні гроші на придбання їжі, вони вирішили піти на ринок і продати інструменти ОСОБА_22 . У перехожих вони дізналися, де є ринок і чи далеко до нього йти. Їм описали як туди йти і повідомили, що це далеко. Оскільки вони були дуже втомлені, то вирішили усі важки речі, що були у портфелі та рюкзаку, залишити в одному місці під ОСОБА_19 мостом, а на зворотному шляху - забрати. Вони знайшли ринок, але продати інструменти ОСОБА_22 їм не вдалося. Оскільки в них знову закінчилася вода, вони стали ходити по квартирах та просити її набрати, але їм ніхто в цьому питанні не допоміг. Тоді вони вирішили піти набрати води то тієї бабусі, яка його впустила до квартири у перший день їх знаходження в м. Миколаєві. Вони вирішили, що цього разу воду піде набирати ОСОБА_22 , оскільки він ( ОСОБА_17 ) ходив до неї набирати воду минулого разу. ОСОБА_22 пішов до квартири бабусі, а він залишився чекати його біля під`їзду. Приблизно через дві хвилини потому, він почув жіночий крик та зайшов до під`їзду, зупинившись біля дверей квартири бабусі. Піднімаючись по сходах він побачив ОСОБА_23 у дверях квартири, який кликав його зайти до квартири. Зайшовши до квартири, він побачив ноги бабусі та був у шоковому стані, дуже злякався. Він бачив, що ОСОБА_22 стояв із ножем, його не знав з такого боку, зокрема, що він міг би зробити подібне. ОСОБА_22 сказав йому йти до кімнати і подивився, чи є в кімнаті щось цінне, та при цьому одягнути рукавиці. Діючи за вказівкою ОСОБА_22 і, побоюючись його, він одягнув рукавиці, зайшов до кімнати, і став відкривати шухляди меблів та знайшов там медалі, запонки, застібку для краватки. Ці речі він склав у кімнаті і пішов до кухні, подивитися, що є у холодильнику. ОСОБА_22 також знаходився на кухні, мив ніж. Потім він почув жіночий викрик. ОСОБА_22 взяв ніж та потягнув жінку до туалету. Він опустився над нею та почав наносити удари. Йому ( ОСОБА_17 ) стало страшно, неприємно навіть від звуків, тому він пішов до кімнати збирати речі. Серце в нього колотилося. Він боявся ОСОБА_22 . Далі останній дав йому телефон. Він машинально дістав сім-картку з нього, а телефон поклав до себе у рюкзак. Потім вони зібрали знайдені ним речі і вийшли з квартири. Коли йшли ОСОБА_19 мостом, ОСОБА_22 зупинився та викинув ніж у річку. Оскільки штани ОСОБА_22 були у крові, він дав йому свої, запасні, а штани ОСОБА_22 вони спалили у посадці за ОСОБА_19 мостом. Також у посадці за ОСОБА_19 мостом, але в іншому місці, вони спалили коробки від медалей і прослідували в напрямку населеного пункту Снігурівка. Дорогою в одній з лісопосадок вони вирішили приготувати гомілки курчат, які взяли з холодильника бабусі, але виявилося, що вони зіпсувалися. Коли вони знаходилися у м. Снігурівці і збиралися їхати додому, на телефон, який у квартирі бабусі йому дав ОСОБА_22 , зателефонували. ОСОБА_22 відповів на дзвінок та їх затримали. Викрадене майно в них було вилучено працівниками міліції. На нього працівниками міліції здійснювався фізичний та психологічний вплив, тому він під час досудового розслідування давав дещо інші показання.

З наведених вище показань обвинувачених слідує, що вони частково визнають обставини, викладені у формулюванні обвинувачення, наведеного судом на початку мотивувальної частини вироку.

Зокрема, визнають, що обидва вони, спочатку ОСОБА_8 , а потім ОСОБА_9 07 вересня 2014 року, близько 13 год., заходили до квартири АДРЕСА_5 , де проживала убита ОСОБА_12 , що у цій квартирі ОСОБА_22 із застосуванням ножа, який належить ОСОБА_17 , переданим останнім напередодні вбивства, нанісши численні удари, вбив ОСОБА_12 , а потім і ОСОБА_15 , яка несподівано для обвинувачених увійшла до квартири ОСОБА_12 та, побачивши її труп, почала кричати, що, знаходячись у квартирі, ОСОБА_17 , оглядаючи шухляди меблів, знайшов запонки, застібку для краватки та медалі, про які йдеться у формулюванні пред`явленого їм обвинувачення, і при цьому був одягнутим у рукавиці, які вони принесли із собою, що виявлене ОСОБА_17 у меблях майно ОСОБА_12 вони склали до рюкзака останнього і винесли з квартири, а також взяли телефон і срібні прикраси, що належали ОСОБА_15 ..

Разом з тим, обвинувачені заперечують факт входження ними до вказаної квартири з наміром заволодіти майном ОСОБА_12 , що саме з цією метою ОСОБА_22 проник до квартири, лише використовуючи привід набрати води, і саме з цією метою вбив ОСОБА_12 .. Крім цього, ОСОБА_22 заперечує той факт, що мобільний телефон ОСОБА_15 був при ній, коли вона зайшла до квартири ОСОБА_12 , і до цього у цій квартирі не знаходився, а ОСОБА_17 стверджує, що його подальші дії, після того, як він зайшов до квартири ОСОБА_12 , були обумовлені побоюванням застосування ОСОБА_22 до нього насильства, небезпечного для життя, хоча таких погроз останній йому не виказував.

Вказані обставини, що фактично визнаються обвинуваченими, узгоджуються із дослідженими судом на наведеними нижче допустимими і достовірними доказами, та підтверджують їх. Цими ж доказами, у сукупності із показанням самих обвинувачених, підтверджуються й ті обставини, з наведених у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним та викладеного на початку мотивувальної частини вироку, які обвинувачені заперечують, так само, як спростовується ствердження ОСОБА_17 щодо мотивів його подальших дій після потрапляння до квартири убитої ОСОБА_12 07 вересня 2014 року.

Зокрема, такими доказами є відомостями, що містяться:

- у протоколі від 07.09.2014 огляду місця події - квартири АДРЕСА_5 зі схемою та фототаблицею до нього;

- у висновку судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12 № 2153 від 08.10.2014;

- у висновку судово-медичної експертизи трупу Прокоф`євої № 2152 від 08.10.2014;

- у заяві від 07.09.2014 потерпілої ОСОБА_24 про добровільну видачу останньою коробки від мобільного телефону "NOKIA 200 РМ -761, що належав убитій ОСОБА_15 та фотознімку, що доданий до цієї заяви;

- у протоколі від 09.09.2014 слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_25 та додатках до нього - відеозаписах, що містяться на DVD-R дисках, що є додатками до вказаного протоколу, а також на відеозаписах, що містяться на флеш-накопичувачі, наданому прокурором;

- у показаннях допитаного судом в якості свідка ОСОБА_26 , що був залучений в якості понятого при проведенні вказаного слідчого експерименту;

- у протоколі від 09.09.2014 слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 та додатках до нього - відеозаписах, що містяться на DVD-R дисках, що є додатками до вказаного протоколу, а також на відеозаписах, що містяться на флеш-накопичувачі, наданому прокурором;

- у висновку судово-медичної експертизи № 1355 від .10.2014 на предмет встановлення наявності у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень;

- у висновку судово-медичної експертизи № 1356 від .10.2014 на предмет встановлення наявності у ОСОБА_25 тілесних ушкоджень;

- у протоколах від 09.09.2014 оглядів місць події за результатами проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_9 ;

- у висновку № 446 від 30.09.2014 комплексної судово-психологічної експертизи щодо психічного стану ОСОБА_9 ;

- у висновку № 447 від 30.09.2014 комплексної судово-психологічної експертизи щодо психічного стану ОСОБА_8 ;

- у показаннях допитаних у ході судового розгляду потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Так, у протоколі від 07.09.2014 огляду місця події - квартири АДРЕСА_5 зі схемою та фототаблицею до нього, зафіксовано факт знаходження у цій квартири трупів ОСОБА_12 та ОСОБА_15 з численними пораненнями, місця їх розташування і положення тощо, зокрема, що труп ОСОБА_12 знаходиться в одній з кімнат, а труп ОСОБА_15 - у туалеті, а також порушення загального порядку у квартирі, у тому числі відкриті шухляди меблів в одній з кімнат, численні сліди крові у коридорі, у туалеті, в кімнатах квартири, а також на кухні, сліди підошов взуття. Крім цього, під час огляду квартири з кімнати АДРЕСА_6 було вилучено сім-картку оператора мобільного зв`язку "Лайф" та чохол від мобільного телефону.

Ці відомості узгоджуються із наведеними вище обставинами, які визнаються обвинуваченими, а також з результатами проведених з їх участю слідчих експериментів, в частині характеру дій ОСОБА_8 щодо кожної з убитих, кількості та інтенсивності нанесення ним ударів ножем, а також з тим, що майно ОСОБА_12 , яким заволоділи обвинувачені, знаходилося саме у шухлядах меблів, розташованих в одній з кімнат квартири, що на місці вчинення злочину ОСОБА_9 вийняв одну з сім-карт оператора мобільного телефону, який належав ОСОБА_15 , і викинув її на місці події. Про це ж свідчить винайдення чохлу від мобільного телефону на місці події.

При цьому суд не погоджується із ствердження захисника ОСОБА_10 про недопустимість як доказів відомостей, які містяться у протоколах слідчих експериментів за участю підозрюваних, внаслідок того, що, за ствердженням ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , до них застосовувалося фізичне і психічне насильство з боку працівників правоохоронного органу, оскільки такі ствердження є голослівними і не узгоджуються з відомостями, дослідженими судом.

Зокрема, з висновків судово-медичних експертиз № 1356 від .10.2014 та № 1355 від .10.2014, вбачається, що ані у ОСОБА_25 , ані у ОСОБА_8 під час їх огляду експертом 09 вересня 2014 року, тобто після проведення із ними слідчих експериментів, жодних тілесних ушкоджень виявлено не було. До того ж, слідчі експерименти з ними проводилися за участі їх законних представників і захисників, а також соціального представника, прокурора та понятих, і, при цьому, жодних повідомлень про те, що до них застосовувалося будь-яке насильство, як фізичне, так і психічне, від підозрюваних не надходило. Таких скарг від них не надходило і після слідчих експериментів, аж до потрапляння справи до суду. З переглянутих судом відеозаписів слідчих експериментів не вбачається будь-яких ознак застосування до підозрюваних будь-якого насильства.

У сукупності, це вказує на безпідставність стверджень обвинувачених про застосування до них насильства працівниками правоохоронного органу, і що такі ствердження є обраним ними способом захисту від пред`явленого обвинувачення з метою зменшення сукупності доказової бази і уникнення кримінальної відповідальності за вчиненні ними злочини, чи принаймні зменшення обсягу доведеного обвинувачення.

Так само, суд не вважає підставою для визнання вказаних відомостей недопустимими доказами порушення органом досудового розслідування приписів ч. 3 ст. 105 КПК України і, при цьому, виходить з наступного.

Дійсно, згідно ч. 3 ст. 105 КПК України, додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Ця вимога закону забезпечує гарантію збереження і достовірності відомостей, що в них міститься. Однак, порушення цієї норми КПК України само по собі не є підставою для визнання додатків до протоколів недопустимими доказами. Визнання доказів недопустимим закон (ст. 86, 89 КПК України) пов`язує із істотними порушеннями вимог щодо порядку їх збирання, а не оформлення. У той же час, порушення вимог ч. 3 ст. 105 КПК України може бути підставою для визнання доказів, що містяться у додатках, недостовірними, якщо хтось з учасників процесу їх достовірність оспорює, і перевірити обґрунтованість доводів таких учасників процесу будь-яким іншим чином суду не видається можливим.

Ані ОСОБА_9 , ані ОСОБА_8 не заперечували того, що хід і результати проведених за їх участю слідчих експериментів, на наданих стороною обвинувачення в якості джерел доказів відеозаписах відображено достовірно. Крім цього, достовірність ходу та результатів слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 , що зафіксовано на наданих прокурором відеозаписах, в ході судового розгляду, після перегляду цих відеозаписів, підтвердив допитаний в якості свідка ОСОБА_26 , який залучався в якості понятого для участі у цьому слідчому експерименті і був присутнім від його початку та до закінчення.

З огляду на наведене, у суду відсутні жодні сумніви щодо достовірності відомостей про хід та результати проведених за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слідчих експериментів.

Крім наведеного вище, в результаті проведення слідчого експерименту із участю підозрюваного ОСОБА_9 було встановлено місця, де обвинувачені спалили штани ОСОБА_8 , які, за їх ствердженням після вбивств перебували у крові, коробки від медалей, якими вони заволоділи, а також місце, де вони намагалися приготувати гомілки курчат, які не приготували через їх непридатність до вживання.

Під час оглядів місць, указаних ОСОБА_9 , залишки спалених штанів ОСОБА_8 , коробок від викрадених медалей, а також залишки упакування від гомілок курчат та каструлю з залишками гречаної каші було виявлено і вилучено, що підтверджується відповідними протоколами від 09.09.2014.

Вказаний факт узгоджується із відомостями про обставини заволодіння майном ОСОБА_12 , як повідомленими обвинуваченими під час допиту у суді, так і з обставинами викладеними судом у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, на початку мотивувальної частини вироку.

Зі змісту висновку судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12 № 2153 від 08.10.2014 слідує, що під час його огляду експертом було виявлено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: в області голови - численних різаних та колото-різаних поранень шиї з пошкодженням магістральних судин, колото-різаної рани потиличної області голови; в області тіла та кінцівок - проникаючої колото-різаної рани грудної клітини з пошкодженням легені і правої легеневої артерії, різаної рани тильної поверхні великого пальця правої кисті, що ці тілесні ушкодження утворилися він неодноразової дії якогось плоского предмету по типу клинка ножа, що має гостро заточене лезо, обух та вістря, а також що смерть ОСОБА_12 настала від гострої крововтрати через численні колото-різані та різані рани шиї з пошкодженням магістральних сосудів.

Зі змісту висновку судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_15 № 2152 від 08.10.2014 слідує, що під час його огляду експертом було виявлено тілесні ушкодження у вигляді:

- в області голови - ножові поранення в скроневій області праворуч, потиличній і підвушній області ліворуч, в завушних областях, в лобній ділянці та на переніссі, з рановим каналом на лівій щоці;

- в області шиї - на передній поверхні шиї з рановим каналом та пошкодженням трахеї, стравоходу, по боковій поверхні шиї зліва та задній боковій поверхні праворуч з рановими каналами в м`яких тканинах (поверхневі), на боковій поверхні шиї з лівого боку з рановим каналом та пошкодженням яремної вени, на боковій поверхні шиї з лівого боку з рановим каналом та пошкодженням лівої гілки сонної артерії; на боковій поверхні шиї з рановим каналом, проникаючим у плевральну порожнину без пошкодження легені;

- в області грудної клітини - в лівій підключичній області та на межі лівої бокової поверхні шиї, лівого надпліччя і лівої підключичної області з рановими каналами та пошкодженнями лівої легені, на передній поверхні грудної клітини з рановим каналом, який пошкоджує дугу аорти, на задній поверхні грудної клітини (поверхневі);

- в області кінцівок - на зовнішній поверхні правого плеча та передпліччя з рановими каналами, які пошкоджують м`які тканини плеча та передпліччя, на 2-му пальці правої кисті.

Крім цього, згідно вказаного висновку, смерть ОСОБА_15 настала від численних, загальною кількістю не менше 35-ти, проникаючих колото-різаних поранень шиї, грудної клітини з пошкодженням великих судин шиї (яремної вени, сонної артерії та дуги аорти), що супроводжувалося зовнішньою та внутрішньою кровотечею.

Вказані вище висновки судово-медичних експертиз повністю узгоджуються із відомостями про характер дій ОСОБА_8 по відношенню до кожної з убитих, повідомлених ним під як час проведення слідчого експерименту, так і під час його допиту у суді.

З заяви від 07.09.2014 потерпілої ОСОБА_24 про добровільну видачу останньою коробки від мобільного телефону "NOKIA 200 РМ -761, що належав убитій ОСОБА_15 та фотознімку, що доданий до цієї заяви, вбачається, що цей мобільний телефон має ІМЕІ НОМЕР_1 та належав убитій ОСОБА_15 .. Ця обставина повністю узгоджується із обставинами затримання обвинувачених, повідомленими під час їх допиту у суді, а, крім цього, доводить факт наявності при них викраденого мобільного телефону ОСОБА_15 ..

На доведеність тієї обставини, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 заздалегідь, іще потрапляння ОСОБА_8 до квартири убитої, спланували вчинити саме розбійний напад на ОСОБА_12 , поєднаний із її вбивством, підтверджується сукупністю встановлених судом фактів, у тому числі повідомлених самими обвинуваченими під час їх допитів у суді.

На обґрунтованість такого ствердження сторони обвинувачення вказують у сукупності відомості про те, що ОСОБА_8 зайшов у квартиру потерпілої із ножем, у свою чергу перед тим, як прийти до квартири убитої, обвинувачені спорожнили від речей портфель ОСОБА_22 та рюкзак ОСОБА_17 , і суд вважає, що саме з метою наповнення їх у подальшому майном ОСОБА_27 , яким вони планували заволодіти в результаті нападу. При цьому, ОСОБА_17 мав при собі рукавиці, і суд вважає саме для того, щоб виконуючи свою роль у вчиненні розбійного нападу, а саме пошук та вилучення майна, не залишати у квартирі своїх відбитків пальців. Також, суд вважає, що роль вчинення вбивства ОСОБА_12 визначена обвинуваченими за попередньою змовою саме ОСОБА_8 , і дійсною метою проникнення до квартири було не набирання води, як це стверджується обвинуваченими, а вбивство і заволодіння майном. На це зокрема вказує, що цього разу до квартири, на відміну від минулого разу, пішов саме ОСОБА_8 , який мав при собі ніж. Самі ж обвинувачені стверджують, що інші, до кого вони зверталися, не давали можливості набрати їм води, яка їм була потрібна. У такому разі, було б цілком логічно (якщо б метою потрапляння до квартири дійсно було б набирання води), що до квартири ОСОБА_12 набирати воду пішов би ОСОБА_17 , якого убита раніше бачила, знала, що з нею нічого не трапилося минулого разу і, відповідно, з більшим ступенем вірогідності впустила його набрати води, а не ОСОБА_22 , якого убита раніше ніколи не бачила.

Також, на невідповідність дійсним обставинам справи версії подій вбивства ОСОБА_12 , повідомленої ОСОБА_8 , в частині причини вбивства цієї загиблої, вказує й та обставина, що, судячи з показань допитаних судом потерпілих ОСОБА_28 і ОСОБА_27 , матір останнього, в силу віку, була практично у безпорадному стані, не могла себе обслуговувати, з великим трудом пересувалася виключно у квартирі, погано чула і відразу забувала події, які щойно траплялися, тому він і найняв сусідку для догляду за матір`ю, а отже стан цієї потерпілої не дозволяв чинити ОСОБА_22 жодного опору, у тому числі покликати когось на допомогу, доки він не зникне з місця події.

Видаються суду також неспроможними ствердження ОСОБА_9 про те, що вбивство ОСОБА_29 для нього було несподіваним, і його подальші дії, після потрапляння до квартири, були обумовлені побоюванням застосування до нього насильства, небезпечного для життя, з боку ОСОБА_22 .

На неспроможність цього ствердження, у сукупності з вже наведеними вище фактами, вказує те, що, потрапивши до квартири ОСОБА_27 і побачивши її труп, він не дивлячись на це, не втік, не намагався запропонувати ОСОБА_22 принаймні залишити все так як є і піти з квартири, а, одягнувши рукавиці, став здійснювати пошук майна, яке являє собою хоч якусь цінність, а потім і їжі, та навіть після вбивства ОСОБА_22 другої жінки, продовжив збирати речі, якими планувалося заволодіти. На це ж вказує й та обставина, що, як він каже, діючи "машинально", він зняв з переданого йому ОСОБА_22 мобільного телефону ОСОБА_30 сім-картку.

Отже, дії обвинувачених, що передували вбивству ОСОБА_12 та їх дії, що слідували за вбивством, вказують на те, що вони мали попередню змову на те, що ОСОБА_8 проникне до житла ОСОБА_12 , вб`є її, після чого покличе ОСОБА_9 , який також проникне після вбивства у її житло та здійснить пошук і вилучення майна, що належить убитій та знаходиться у квартирі.

Згідно висновку комплексної судово-психологічної експертизи № 447 від 30.09.2014, ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання, слабоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав раніше та не страждає у теперішній час і у період часу, до якого належать інкриміновані йому діяння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно висновку комплексної судово-психологічної експертизи № 446 від 30.09.2014, ОСОБА_9 на хронічне психічне захворювання, слабоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав раніше та не страждає у теперішній час і у період часу, до якого належать інкриміновані йому діяння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Суд не приймає як допустимі докази відомості, що містяться у протоколах затримання обвинувачених, у тому числі факт вилучення у них під час особистого обшуку при затриманні речей, оскільки їх затримання відбулося з порушенням вимог ст. 208 КПК України, зокрема, як слідує зі змісту цих протоколів, воно відбулося 08 вересня 2014 року о 17 год. 30 хв., у той час як самі злочини мали місце близько 13 год. 00 хв. 07 вересня 2014 року.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 208 КПК України, у цьому випадку уповноважені особи правоохоронного органу мали право без ухвали слідчого судді, суду затримати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 лише у випадках якщо б їх застали під час вчинення злочину або якщо б безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на їх тілі, одязі чи місці події вказували б на те, що саме ці особи щойно вчинили злочини.
Неможливо визнати, що при затриманні обвинувачених можливо було стверджувати, що вони щойно вчинили злочин, оскільки з моменту вчинення ними злочину минуло більше доби, а отже працівники правоохоронного органу не мали законних підстав для затримання обвинувачених без ухвали слідчого судді.
За таких обставин, усі докази, отримані завдяки незаконному затриманню, у тому числі відомості про вилучення у них певного майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 87 КПК України слід визнавати недопустимим доказами і не враховувати їх як докази, відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КПК України, при ухваленні вироку.
Відповідно, як похідні від вказаних вище доказів, слід визнати недопустимими та не враховувати при ухваленні вироку відомості, що містяться у протоколах огляду речей, вилучених при затриманні у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також висновки судової трасологічної експертизи щодо відповідності вилученого під час огляду місця події сліду взуття взуттю обвинуваченого ОСОБА_8 (висновок № 226 від 07.10.2014), як і самі речі, вилучені в обвинувачених.
Також, заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_10 про неможливість враховувати як докази відомості, що містяться у протоколі № 7-к від 16.10.2014 про результаті здійснення негласної слідчої (розшукової) дій - встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, оскільки ІМЕІ та номер оператора мобільного зв`язку, за якими начебто встановлено місце знаходження телефону у даному випадку, належали ОСОБА_9 і не могли бути відомими правоохоронним органам на момент проведення цієї НСРД. Тобто ці відомості є недостовірними, що підтверджується гарантією, наданою захисником під час судового розгляду.

Не дивлячись на це, дослідивши наведені вище докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає доведеними поза розумним сумнівом обставини, викладені у формулюванні обвинувачення на початку мотивувальної частини вироку.

Інші досліджені судом докази такого висновку суду не спростовують і йому не суперечать.

Зокрема, висновки інших проведених у кримінальному провадженні експертиз не містять будь-яких відомостей, що могли б бути використані для спростування чи підтвердження зазначених вище показань обвинувачених.

Крім дій обвинувачених, наведених у формулюванні обвинувачення напочатку мотивувальної частини вироку ОСОБА_9 обвинувачувався у тому, що під час вбивства ОСОБА_12 він, за досягнутої з ОСОБА_8 домовленості, 07 вересня 2014 року, близько 13 год. 00 хв., перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 і мав саме спостерігати за подіями навколо двору та попередити ОСОБА_8 про обставини, які б могли перешкодити вчиненню останнім вбивства ОСОБА_12 , а також у тому, що, коли після вбивства ОСОБА_12 у вказану квартиру увійшла ОСОБА_15 , він спільно з ОСОБА_8 прийняв рішення вбити її і у подальшому останній, вбиваючи ОСОБА_15 , діяв за попередньою змовою із ОСОБА_9 .

Такі, вчинені за ствердженням сторони обвинувачення дії ОСОБА_9 досудовим розслідуванням кваліфіковано:

- щодо вбивства ОСОБА_12 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчинене з корисливих мотивів, групою осіб за попередньою змовою;

- за епізодом вбивства ОСОБА_15 - за п. 9, 12,13 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчинене з метою приховати вчинений злочин, особою яка раніше вчинила умисне вбивство, групою осіб за попередньою змовою.

Разом з цим, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає такою, що не знайшла свого підтвердження ту обставину, що, за задумом обвинувачених, роль ОСОБА_9 у вчиненні вбивства полягала в тому, що він, як це стверджує обвинувачення, мав спостерігати за подіями навколо двору і попередити ОСОБА_8 про обставини, які б могли перешкодити вчиненню останнім вбивства ОСОБА_12 .. Таке ствердження сторони обвинувачення по-перше є голослівним, оскільки не підтверджується жодним з доказів, досліджених судом, а по-друге не є достатнім чином конкретизованим, а саме не зазначено, яким конкретно чином таке спостереження сприяло вчиненню ОСОБА_8 вбивства.

У той же час, дії особи можуть бути кваліфіковані як дії співвиконавця вбивства лише за умови, що ці особи, або вчинювали дії, якими безпосередньо була заподіяна смерть
потерпілому, або будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями
вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого
життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала
необхідним для реалізації цього умислу.Зокрема, з урахуванням конкретних
обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють
убивство за попередньою змовою, до таких дій належать:
застосування на початку нападу насильства щодо потерпілого з метою
приведення його у безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник,
скориставшись таким станом, заподіяв потерпілому смерть; подолання
опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим
співучасником; усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації
заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно
ускладнюють це; надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює
смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства
(у вигляді порад, передачі зброї тощо); ведення спостереження за
потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед
убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію
спільного умислу тощо.
На цьому у п. 16 своєї Постанови від 07.02.2003 № 2 наголошує й Пленум Верховного Суду України.

Таких дій ОСОБА_9 у формулюванні обвинувачення, пред`явленого останньому, стороною обвинувачення не зазначено, а отже, хоча в нього і була наявною попередня домовленість із ОСОБА_8 про те, що останній вб`є ОСОБА_12 з метою заволодіння її майном, проте будь-яких конкретних дій, спрямованих на реалізацію спільного умислу, ОСОБА_9 вчинено не було, тому у його діях відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а отже і склад цього злочину.

Так само, відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, у зазначених в обвинувальному акті діях обвинуваченого ОСОБА_9 по відношенню до потерпілої ОСОБА_15 , зокрема, у пред`явленому йому обвинуваченні не зазначено будь-яких конкретних дій ОСОБА_9 , спрямованих на заподіяння смерті цій потерпілій.

Крім цього, суд вважає ствердження сторони обвинувачення про наявність в обвинувачених попередньої змови на вчинення вбивства ОСОБА_15 лише припущенням. У той час, як таку обставину обвинувачені заперечують, і їх заперечення у цій частині є логічними, стороною обвинувачення не надано достатніх доказів на спростування цього заперечення.

За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід кваліфікувати:

за епізодом вбивства і заволодіння майном ОСОБА_12 за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчинене з корисливих мотивів, та за ч. 4 ст. 187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням до житла та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений групою осіб за попередньою змовою;

- за епізодом вбивства ОСОБА_15 - за п. 9, 13 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчинене з метою приховати вчинений злочин, особою яка раніше вчинила умисне вбивство;

- за епізодом викрадення майна ОСОБА_15 як крадіжка таємне викрадення майна, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

У той же час, дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід кваліфікувати:

- за епізодом заволодіння майном ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням до житла та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений групою осіб за попередньою змовою;

- за епізодом викрадення майна ОСОБА_15 як крадіжка таємне викрадення майна, вчинена за попередньою змовою групою осіб

З огляду на викладене вище, суд вважає недоведеним ствердження сторони обвинувачення, що своїми діями ОСОБА_9 сприяв вчиненню вбивства ОСОБА_12 , а також ствердження про наявність у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попередньої змови на вчинення умисного вбивства ОСОБА_15 та, відповідно, що ОСОБА_8 , заподіюючи смерть останній, реалізовував спільний з ОСОБА_9 умисел.

За змістом п.п. 2, 3 абз. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок, крім іншого, ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад злочину, а також, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Відповідно, в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, КК України, його слід визнати невинуватим та виправдати.

У той же час, з огляду на недоведеність наявності попередньої змови обвинувачених на умисне вбивство ОСОБА_15 , а також на недоведеність вчинення ОСОБА_9 будь-яких конкретних дій, спрямованих на вбивство ОСОБА_12 , в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вбивствах, дії цього обвинуваченого слід кваліфікувати саме за п. 6 ч. 2 ст. 115 та за п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як це судом зазначено вище, а ознаку вчинення цих злочинів групою осіб за попередньою змовою слід виключити з пред`явленого йому обвинувачення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив особливо тяжкі умисні злочини, у тому числі й корисливі та такі, що спричинили смерть людей, а також умисний корисливий злочин середньої тяжкості, характер дій обвинуваченого під час вчинення злочинів та його роль у їх вчиненні, особу обвинуваченого, а саме те, що він є раніше не судимим, не працює та не навчається, характеризується виключно позитивно, як особа, що активно займалася спортом та брала активну участь у спортивних та громадських заходах населеного пункту за місцем проживання, на обліках в кримінальній міліції, службі у справах дітей та лікаря-нарколога не перебуває, виховувався у неповній сім`ї, проживав разом із матір`ю, яка має статус одинокої та якою були створені належні умови для його утримання і виховання, як обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочинів щодо осіб похилого віку, та як обставину, що пом`якшує покарання - вчинення злочинів неповнолітнім.

Крім цього, при призначенні покарання цьому обвинуваченому суд зобов`язаний дотримуватися вимог ч. 2 ст. 416 КПК України, відповідно до якої при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, а отже, оскільки вирок від 17.08.2015 Центрального районного суду м. Миколаєва з направленням справи на новий судовий розгляд ухвалою від 03.12.2015 Апеляційного суду Миколаївської області скасовано, у тому числі за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , суд не вправі призначати цьому обвинуваченому покарання:

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, більш суворе ніж у виді позбавлення волі строком на два роки;

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, більш суворе ніж у виді позбавлення волі строком на дев`ять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК України, без конфіскації майна;

- за вчинення злочину, передбаченого п.п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, більш суворе ніж у виді позбавлення волі строком на дванадцять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК України, без конфіскації майна;

- за вчинення злочину, передбаченого п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, більш суворе ніж у виді позбавлення волі строком на дванадцять років, та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних злочинів, більш суворе ніж позбавлення волі строком на чотирнадцять років.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 : за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України - покарання у виді позбавлення строком на два роки; за злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК України, без конфіскації майна; за злочин, передбачений п.п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК України, без конфіскації майна; за злочин, передбачений п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років, та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, за сукупністю вказаних вище злочинів - покарання у виді позбавлення волі строком на чотирнадцять років.

Таке покарання відповідає особі цього обвинуваченого, характеру та тяжкості вчинених ним злочинів, а також є необхідним для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив особливо тяжкий умисний злочин, а також умисний корисливий злочин середньої тяжкості, характер дій обвинуваченого під час вчинення злочинів та його роль у їх вчиненні, особу обвинуваченого, а саме те, що він є раніше не судимим, був зарахованим на перший курс денної форми навчання Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, до навчань у якому, з огляду на встановлені судом обставини, не приступив без поважних причин, характеризується посередньо, на обліках в кримінальній міліції, службі у справах дітей та лікаря-нарколога не перебуває, виховувався у неповній сім`ї, проживав разом із матір`ю та вітчимом, якими були створені належні умови для його утримання та виховання, як обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочинів щодо особи похилого віку, та як обставину, що пом`якшує покарання - вчинення злочинів неповнолітнім.

Крім цього, при призначенні покарання й цьому обвинуваченому суд також зобов`язаний дотримуватися вимог ч. 2 ст. 416 КПК України, відповідно до якої при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, а отже, оскільки вирок від 17.08.2015 Центрального районного суду м. Миколаєва з направленням справи на новий судовий розгляд ухвалою від 03.12.2015 Апеляційного суду Миколаївської області скасовано, у тому числі за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , суд не вправі призначати цьому обвинуваченому покарання:

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, більш суворе ніж у виді позбавлення волі строком на два роки;

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, більш суворе ніж у виді позбавлення волі строком на дев`ять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК України, без конфіскації майна, та, відповідно, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних злочинів, більш суворе ніж позбавлення волі строком на одинадцять років.

З урахуванням викладеного, у тому числі з урахуванням ролі цього обвинуваченого у досягнення результату спільних злочинних дій, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 : за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України - покарання у виді позбавлення строком на два роки; за злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК України, без конфіскації майна, та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, за сукупністю вказаних вище злочинів - покарання у виді позбавлення волі строком на десять років шість місяців.

Таке покарання відповідає особі цього обвинуваченого, характеру та тяжкості вчинених ним злочинів, а також є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази, що зберігаються у камері збереження доказів Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області:

- 14 СПР, що поміщенні на таблицю зображень, дактилоскопічні карти ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ручку з вхідної двері з плямами речовини бурого кольору (спец. пакет 122560); змив речовини бурого кольору з двері (конверт № 1), фрагмент шпалер з плямами речовини бурого кольору (спец. пакет № 1282064); фрагменти лінолеуму з коридору квартири зі слідами підошви, слід взуття, вилучений біля будинку АДРЕСА_6 (спец. пакети №№ 1873660, 0062868, 0062869, 0062870, 1776266, 1776267, 1776268, 1776269), чоловічі кросівки сіро-синього кольору "ТМ БОЙОТА", кеди чорно-білого кольору з написом "лі банк" (спец. пакет № 1986064; сім-картку оператора мобільного зв`язку "лайф" (спец. пакет № 1282492); виделку, вилучену з кімнати № 2 (спец. пакет № 1282066; чохол від мобільного телефону (спец. пакет № 1282065, змив з раковини (конверт №2), ніж, вилучений 07.09.2014 під час проведення огляду місця події по вул. Набережній в м. Миколаєві (пакет № 1); зразки крові, волосся, піднігтьові зрізи, майку чорного кольору та штани чорного кольору ОСОБА_15 , зразки крові, волосся, піднігтьові зрізи, сукню ОСОБА_12 ; піднігтьові зрізи ОСОБА_9 ; металеву каструлю з ручкою зі слідами гречаної каші та кришку до неї, порожню упаковку з під гомілок курчат бройлера, клаптики обгорілих штанів, обгорілу коробку червоного кольору (пакет № 1); експериментальні зразки крові ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід знищити;

- дві запонки з металу жовтого кольору, застібку для краватки з металу жовто-білого кольору, дві медалі з гравіюванням "60 лет победы в Великой отечественной войне", дві медалі з гравіюванням "65 лет победы в Великой отечественной войне", медаль з гравіюванням "двадцать лет победы в Великой отечественной войне"; медаль з гравіюванням "Ветеран труда", медаль з гравіюванням "В память о Владивостоке", медаль з гравіюванням "КрТЗ "Восход", що належали ОСОБА_12 , слід повернути її сину ОСОБА_7 ;

- ланцюжок з металу білого кольору довжиною 18 см., ланцюжок з металу білого кольору довжиною 17 см., мобільний телефон "Нокіа 200"синього кольору з ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , що належали ОСОБА_15 , а також коробку від вказаного телефону, видану у ході досудового розслідування потерпілою ОСОБА_24 , слід повернути дочці загиблої ОСОБА_15 - ОСОБА_24 ;

- мобільний телефон "НТС" (пакет № 2), що є власністю ОСОБА_8 , слід повернути останньому;

- мобільний телефон "Самсунг С 3010" з ІМЕІ: НОМЕР_4 з флеш-накопичувачем на 4 Гб (пакет № 1), а також сім-картку оператора мобільного зв`язку "Лайф" № НОМЕР_5 , що є власністю ОСОБА_9 , слід повернути останньому.

Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Наданими стороною обвинувачення довідками про вартість проведення судових експертиз у кримінальному провадженні № 0001736 документально підтверджуються процесуальні витрати на загальну суму 24 441 грн. 48 коп. на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених підлягають стягненню на користь держави по 12 220 грн. 74 коп. в рахунок відшкодування вказаних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений, що тримається під вартою засуджений до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи особи обвинувачених та встановлені під час кримінального провадження обставини, суд не вбачає підстав для зміни застосованих до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили на інші.

Вирішуючи питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування обвинуваченими призначеного їм покарання у виді позбавлення волі, суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, обвинувачені були затриманні 08 вересня 2014 року. З того часу до них безперервно застосовувалися запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до Закону України № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017, який набув чинності 21 червня 2017 року, частину 5 ст. 72 КК України викладено у такий редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».

Обвинувачені утримувалися під вартою до набрання чинності Законом України № 838-VIII від 26.11.2015, під час дії КК України у редакції після набрання чинності вказаним Законом, а також після змін, внесених Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У той же час, за приписами ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Згідно ч. 4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне при зарахуванні у строк відбування покарання обвинуваченими строку їх попереднього ув`язнення застосовувати положення ч. 5 ст. 72 КК України у редакції від 26.11.2015, відповідно до якого зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

При цьому, суд виходить з того, що як Закон України № 838-VIII від 26.11.2015, так і Закон України № 2046-VIII від 18.05.2017, є саме законами про кримінальну відповідальність, оскільки вони вносять зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, яка передбачає, у тому числі правила зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, у разі засудження особи за вчинений нею злочин і призначення їй покарання, внаслідок чого строк покарання, призначеного за вироком суду, який засудженому, що утримувався під вартою, після набрання цим вироком законної сили належить відбувати, є значно меншим, а отже правила, передбачені ч. 5 ст. 72 КК України, підпадають під визначення "інші кримінально-правові наслідки злочинного діяння", про яке йдеться у ч. 3 ст. 3 КК України.

Суд не погоджується з одною із існуючих правових позицій про те, що вказані Закони (мається на увазі Закон України № 838-VIII від 26.11.2015 і Закон України № 2046-VIII від 18.05.2017) не є законами про кримінальну відповідальність через те, що вони застосовуються не до усіх осіб, а лише до тих, до яких застосовувалося попереднє ув`язнення і яких було засуджено до покарання за вчинення злочинів. Як Кримінальний кодекс України, так і інші нормативно-правові акти України, що становлять законодавство про кримінальну відповідальність, наприклад, Закон України "Про застосування амністії", а також закони України про амністію за відповідні роки, містить безліч прикладів кримінально-правових норм, а по суті законів, віднесення яких до законів про кримінальну відповідальність ні в кого сумнівів не викликає, застосування положень яких однак пов`язано з віднесенням осіб, що вчинили суспільно-небезпечні діяння, визначені у КК України як злочини, до певних категорій і за певних умов, у тому числі пов`язаних із їх поведінкою та станом, що не мали місце на момент вчинення злочину, але на момент прийняті відповідного рішення відповідають певним критеріям. Так, наприклад, примусові заходи медичного характеру застосовуються виключно до осіб, визначених у статті 93 КК України, у тому числі до тих, що під час вчиненні злочину перебували у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку тощо. Положення ст. 69-1 КК України про неможливість призначення особі покарання більш суворого ніж дві третини максимального строку або розміру покарання, передбаченого відповідною статтею (частиною статті) КК України, закон про кримінальну відповідальність, наприклад, крім іншого, пов`язує із визнанням особи своєї вини у вчиненні злочину. Неможливість призначення покарання у виді обмеження волі, крім інших, вагітним жінкам визначено у ч. 3 ст. 56 КК України, підстави для звільнення від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років - у ст. 79 КК України, підстави для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання визначені у ст. 81 КК України, що може застосовуватися лише до тих засуджених які, крім іншого, відбуваючи призначене покарання, залучилися до праці, тощо, і таких прикладів можливо навести безліч.

Зазначена вище позиція суду, що розглядає цю справу, збігається із висновком щодо застосування вказаної норми права у подібних правовідносинах, які міститься у постанові від 13.03.2018 колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, винесеній у справі № 440/853/17. Такий висновок, що міститься у постанові Верховного Суду, відповідно до положень ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд має враховувати і враховує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на два роки;

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на дев`ять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК України, без конфіскації майна;

- за вчинення злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на дванадцять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК України, без конфіскації майна;

- за вчинення злочину, передбаченого п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі строком на дванадцять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, за сукупністю вказаних вище злочинів, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на чотирнадцять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з моменту його фактичного затримання у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, тобто з 08 вересня 2014 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції від 26.11.2015, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні у період з 08 вересня 2014 року по 09 липня 2018 року включно зарахувати у строк відбування призначеного основного покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на два роки;

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на дев`ять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК України, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, за сукупністю вказаних вище злочинів, призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на десять років шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з моменту його фактичного затримання у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, тобто з 08 вересня 2014 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції від 26.11.2015, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні у період з 08 вересня 2014 року по 09 липня 2018 року включно зарахувати у строк відбування призначеного покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів для проведення у кримінальному провадженні № 0005012 судових експертиз по 12220 (дванадцять тисяч двісті двадцять) гривень 74 копійки з кожного.

Речові докази, що зберігаються у камері збереження доказів Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області:

- 14 СПР, що поміщенні на таблицю зображень, дактилоскопічні карти ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ручку з вхідної двері з плямами речовини бурого кольору (спец. пакет 122560); змив речовини бурого кольору з двері (конверт № 1), фрагмент шпалер з плямами речовини бурого кольору (спец. пакет № 1282064); фрагменти лінолеуму з коридору квартири зі слідами підошви, слід взуття, вилучений біля будинку АДРЕСА_6 (спец. пакети №№ 1873660, 0062868, 0062869, 0062870, 1776266, 1776267, 1776268, 1776269), чоловічі кросівки сіро-синього кольору "ТМ БОЙОТА", кеди чорно-білого кольору з написом "лі банк" (спец. пакет № 1986064; сім-картку оператора мобільного зв`язку "лайф" (спец. пакет № 1282492); виделку, вилучену з кімнати № 2 (спец. пакет № 1282066; чохол від мобільного телефону (спец. пакет № 1282065, змив з раковини (конверт №2), ніж, вилучений 07.09.2014 під час проведення огляду місця події по вул. Набережній в м. Миколаєві (пакет № 1); зразки крові, волосся, піднігтьові зрізи, майку чорного кольору та штани чорного кольору ОСОБА_15 , зразки крові, волосся, піднігтьові зрізи, сукню ОСОБА_12 ; піднігтьові зрізи ОСОБА_9 ; металеву каструлю з ручкою зі слідами гречаної каші та кришку до неї, порожню упаковку з під гомілок курчат бройлера, клаптики обгорілих штанів, обгорілу коробку червоного кольору (пакет № 1); експериментальні зразки крові ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - знищити;

- дві запонки з металу жовтого кольору, застібку для краватки з металу жовто-білого кольору, дві медалі з гравіюванням "60 лет победы в Великой отечественной войне", дві медалі з гравіюванням "65 лет победы в Великой отечественной войне", медаль з гравіюванням "двадцать лет победы в Великой отечественной войне"; медаль з гравіюванням "Ветеран труда", медаль з гравіюванням "В память о Владивостоке", медаль з гравіюванням "КрТЗ "Восход", що належали ОСОБА_12 - повернути її сину ОСОБА_7 ;

- ланцюжок з металу білого кольору довжиною 18 см., ланцюжок з металу білого кольору довжиною 17 см., мобільний телефон "Нокіа 200"синього кольору з ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , що належали ОСОБА_15 , а також коробку від вказаного телефону, видану у ході досудового розслідування потерпілою ОСОБА_24 - повернути дочці загиблої ОСОБА_15 - ОСОБА_24 ;

- мобільний телефон "НТС" (пакет № 2), що є власністю ОСОБА_8 - повернути останньому;

- мобільний телефон "Самсунг С 3010" з ІМЕІ: НОМЕР_4 з флеш-накопичувачем на 4 Гб. (пакет № 1), а також сім-картку оператора мобільного зв`язку "Лайф" № НОМЕР_5 , що є власністю ОСОБА_9 - повернути останньому.

Запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, застосовані до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили - залишити попередніми.

ОСОБА_9 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України - визнати невинуватим та виправдати:

- у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, у зв`язку із недоведеністю у його діях складу цього злочину;

- у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним цього злочину.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими - у той же строк з дня отримання ними копій вироку.

Головуючий:

Судді: