Справа № 627/599/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2013смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Каліберди В.А.,

при секретарі Швидкій В.В.,

з участю прокурора Яковець К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження №0000166 за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в силу ст. 89 КК України не судимого,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 А, смт. Краснокутськ, Краснокутського району Харківської області, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2, в грудні 2012 року близько 19 години, керуючись корисливими мотивами та маючи мету незаконного збагачення, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись зручними обставинами, саме тим, що за ним ніхто не спостерігає, знаходячись біля домоволодінні № 58 А по вул. Леніна в смт. Краснокутськ, Краснокутського району Харківської області, що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, шляхом вільного доступу з огорожі присадибної ділянки, здійснили крадіжку металевої сітки рабіца довжиною 10 метрів, вартістю 17 грн. за 1м., загальною вартістю 170 грн.

Після скоєння крадіжки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з місця пригоди з викраденим майном зникли, і розпорядилися ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 170 гривень.

Допитані у судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнали повністю та не заперечували факту вчинення крадіжки чужого майна за обставин, як про це вказано вище. В скоєному щиро розкаялися.

Покази ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованому їм органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме:

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особи підсудних, які не працюють, за місцем проживання характеризуються формально, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебувають.

Обставиною, яка пом'якшує покарання обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин справи, наявності пом'якшуючих обставин, ставлення обвинувачених до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинувачених, суд дійшов висновку, що їх перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши їх від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинувачених обов'язки, визначені ст. 76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

По справі потерпілим ОСОБА_3 цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати не понесені.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їм покарання за цим законом у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя В.А.Каліберда