Постанова
Іменем України

18 липня 2018 року

м. Київ
справа № 760/26707/17
провадження № 51-5119км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника ТОВ «Автобудкомплекс-К» адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 грудня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000543, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою директора ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Автобудкомплекс-К» на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року надано дозвіл органам досудового розслідування тимчасовий доступ з можливістю вилучення об`єктів, які являються знаряддям вчинення злочину у даному кримінальному провадженні або зберегли на собі сліди його вчинення та які належать ТОВ «Автобудкомплекс-К» (), а саме до: вантажного автомобілю «MAN» (державні номери НОМЕР_1 ), причепу ( НОМЕР_2 ) з піском згідно з ТТН у кількості 34,300 кг.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 грудня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою директора ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Автобудкомплекс-К» на ухвалу слідчого судді від 01 грудня 2017 року.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник ТОВ «Автобудкомплекс-К» адвокат ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті провадження незаконна, оскільки винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме не враховано використання ТОВ «Автобудкомплекс-К» вилученого у нього автомобіля з причепом у своїй господарській діяльності.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні не підтримав доводи касаційної скарги захисника, вважав судове рішення законним та обґрунтованим.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається з матеріалів провадження, Апеляційний суд міста Києва ухвалою від 28 грудня 2017 року, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою директора ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Автобудкомплекс-К» на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року, оскільки така ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Обґрунтовуючи своє рішення, апеляційний суд зазначив, що порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, регламентовано главою 31 КПК. Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом, а у ст. 309 КПК наведено перелік таких ухвал слідчого судді. Частиною 3 ст. 309 КПК передбачено, що інші ухвали слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування не підлягають.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність.
Зацікавлена особа, що оскаржує в апеляційному порядку ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має довести, що ця ухвала є предметом апеляційного оскарження в значенні пункту 10 частини першої статті 309 КПК. Таким чином, питання про те, чи є ухвала такою, що перешкоджає зацікавленій особі здійснювати свою діяльність, є питанням прийнятності апеляційної скарги, яке вирішується судом на стадії відкриття провадження. Тому зацікавлена особа на цій стадії має довести прийнятність апеляційної скарги, тобто надати primafacie докази тим обставинам, які є суттєвими для вирішення, чи може бути ухвала слідчого судді оскаржена в апеляційному порядку.
Хоча надання таких доказів не виключає можливості того, що у разі відкриття провадження і проведення змагального розгляду ці доводи будуть спростовані іншою стороною, однак вже на стадії відкриття мають давати судді підстави вважати, що, якщо докази не будуть спростовані під час апеляційного розгляду, ухвала слідчого судді є такою, що перешкоджає нормальній діяльності господарюючого суб`єкта.

Суддя-доповідач апеляційного суду відмовив у відкритті провадження через відсутність в апеляційній скарзі жодних доказів на підтвердження будь-яких реальних перешкод, які створила оскаржена ухвала поточній діяльності юридичної особи. Таким чином, апелянт не довів, що ухвала слідчого судді є такою, що може бути оскаржена відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК.
Разом з тим, доводи касаційної скарги не спростовують вказаних висновків судді-доповідача апеляційного суду, який обґрунтовано визнав, що ТОВ «Автобудкомплекс-К», не було позбавлено можливості здійснювати свою діяльність внаслідок вилучення речей. Із таким висновком погоджується і колегія касаційного суду.
Отже, суд апеляційної інстанції, встановивши, що оспорювана ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, та відмовивши у відкритті провадження за апеляційною скаргою директора ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Автобудкомплекс-К», діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
З огляду на наведене підстави для задоволення касаційної скарги представника ТОВ «Автобудкомплекс-К» адвоката ОСОБА_6 відсутні.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 грудня 2017 року залишити без змін, а касаційну скаргу представника ТОВ «Автобудкомплекс-К» адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3