АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1465/18 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000786 та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000786 та застосовано до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.11.2018 року. Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і з урахуванням всіх обставин не вбачав підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Вважаючи таке рішення слідчого судді необгрунтованим, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2018 року скасувати, застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, або визначити заставу. Автор апеляційної скарги, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначає про хибність висновків щодо вмотивованості повідомлення про підозру, оскільки допитані в ході слідства свідки повідомили, що постріли здійснювали невідомі особи, більш детального опису цих осіб свідки не зазначили, та пояснили, що постріли було здійснено за межами території елеватора, а апелянт вказує, що відповідно до протоколу огляду від 11.09.2018 року ОСОБА_8 з іншими підозрюваними знаходилися саме на території елеватора, тому на його думку відсутні підстави вважати, що саме ОСОБА_8 здійснював постріли. Вважає, що протокол огляду місця події не може бути належним доказом, оскільки слідчий не звернувся до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку, та звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження наявні лише 4 довідки з лікарні щодо потерпілих, а не 7, як зазначив слідчий. Вказує на упередженість слідчого судді при розгляді клопотання, і вважає, що з досліджених відеозаписів можна дійти висновку, що ОСОБА_8 в ході вилучення працівниками поліції зброї опору їм не чинив, підкорився їхнім вимогам, що на думку апелянта свідчить про відсутність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Посилання ж на п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України вважає таким, що має формальний характер, оскільки слідчий не зазначає, які саме докази цікавлять досудове розслідування, та як ОСОБА_8 може йому зашкодити, враховуючи, що зброя та дозвіл на неї були вилучені у підозрюваного. Щодо заявленого передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику апелянт зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які заяви, пояснення чи інші докази впливу ОСОБА_8 на інших учасників. Вважає, що передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик, який заявлений слідчим є не конкретизованим, так як не вказано чи ОСОБА_8 може вчинити новий злочин чи продовжити вчинення вже розпочатого. Крім того вказує, що підозрюваний до кримінальної відповідальності раніше не притягався, судимостей не має, що на думку свідчить про відсутність цього ризику. Апелянт також зазначає про порушення органом досудового розслідування вимог ст. 184 КПК України, так як у клопотанні не відображено зв`язку між суттю підозри та наявними по справі доказами. Також посилається на те, що слідчий суддя не розглядав можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, та повідомляє, що підозрюваний має вищу освіту, постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, має хорошу репутацію та міцні соціальні зв`язки, одружений утримує неповнолітню дитину 2008 року народження, доглядає за дружиною, яка внаслідок дорожньо-транспортної події отримала значні тілесні ушкодження, в зв`язку з чим не може вести нормальний спосіб життя та доглядати за дитиною.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційної скарги. Як вбачається із матеріалів судового провадження, СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000786 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.296, ч.2 ст.206-2, ч.2 ст.345 КК України.
12 вересня 2018 року в порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_8 та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Останній підозрюється у тому, що 11.09.2018 року у період часу з 13:00 по 15:00, він за попередньою змовою, діючи спільно та в групі з ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , перебуваючи поблизу комплексу «Зерновий елеватор» розташованому за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Занки, вул. Станційна, буд. 9, з метою вчинення хуліганських дій та маючи намір на порушення громадської злагоди в суспільстві, знаходячись в громадському місці, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та виразилось у тимчасовому припиненні нормальної діяльності комплексу «Зерновий елеватор» шляхом його блокування, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, бажаючи настання їх протиправних наслідків, нехтуючи присутністю сторонніх осіб в тому числі працівників поліції, навмисно, застосовуючи вогнепальну зброю, 11.09.2018 року приблизно о 14:00, здійснили постріли у бік скупчення людей, створюючи тим самим реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою. Матеріали клопотання, на які послався слідчий, дають достатні підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування». Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.09.2018 року у ОСОБА_8 був виявлений предмет схожий на зброю та 17 патронів з різними маркуваннями, один предмет схожий на ніж та три металевих балончика. Підозрюваний, не бажаючи спростувати обставини, викладені в повідомлені про підозру, відмовився від надання свідчень на підставі ст. 63 Конституції України. Встановлені органом досудового розслідування обставини та зміст протоколу огляду місця події, відповідно до якого у всіх осіб були вилучені предмети схожі на зброю, а допитані свідки повідомили, що всі нападники були в балаклавах, свідчать про небезпідставність висновків слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, а доводи захисника з цього питання на даний час апеляційний суд вважає неспроможними. Щодо ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, колегія суддів вважає доведеними лише ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого та велику кількість підозрюваних, які у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу можуть впливати один на одного. Разом з цим, ризики, передбачені п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на переконання апеляційного суду не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий, посилаючись на те, що підозрюваний може сховати чи спотворити документи, які мають значення для кримінального провадження, не конкретизує, до яких саме необхідних слідству документів має доступ підозрюваний та які документи він може знищити; не обгрунтовано яким чином ОСОБА_8 може продовжити вчинення злочину, в якому він підозрюється, та не доведено, що підозрюваний може вчиняти інші злочини, враховуючи, що в матеріалах, наданих суду, відсутня інформація про притягнення його до кримінальної чи адміністративної відповідальності. Проте, вказане не спростовує правильність висновку слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, та в цілому встановлені обставини, а саме зухвалість дій, їх наслідки, тяжкість можливого покарання, наявність кількох потерпілих та свідків, стосовно яких можливо вчинення впливу, свідчать про неможливість в даному конкретному випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання, офіційного працевлаштування, позитивної репутації, малолітньої доньки, не спростовують правильність висновків слідчого судді. Надані апелянтом документи щодо працевлаштування підозрюваного охоронцем за день до вказаних подій не були предметом дослідження слідчим суддею, і ці обставини підлягають перевірці та оцінці в ході подальшого досудового розслідування. Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Керуючись положеннями ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні. Окрім того, слід зазначити, що доводи адвоката ОСОБА_7 є взаємовиключними, оскільки стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід. За таких обставин колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення. Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін. Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: