АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1209/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 640/1512/18 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000101 від 15.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263 КК України , -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000101 від 15.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263 КК України.

Накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_8 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони її відчуження та розпорядження до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді та скасувати ухвалу. Розгляд справи росив проводити за його участю та участю адвоката ОСОБА_7 .

В обґрунтування зазначив, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, оскільки судом ні він, ні його захисник не були повідомлені про розгляд вказаного клопотання. В арештованій квартирі проживають справжні власники, а саме рідний брат з дружиною та малолітнім сином. Копія ухвали про арешт майна була йому вручена 30 травня 2018. Просив поновити строк на оскарження і розглядати справу за його участю та адвоката.

Вислухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та адвоката, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що старшим слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000101 від 15.01.2018 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263 КК України.

02.02.2018 у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 було затримано за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

14.05.2018 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 02.02.2018 та повідомлено про нову підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263 КК України.

21.05.2018 старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, а саме квартиру, яка належить підозрюваному ОСОБА_8 на праві приватної власності, з метою вилучення, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі вказаного майна та його відчуження. Зазначила, що під час досудового розслідування встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_8 та іншого підозрюваного ОСОБА_10 мався корисливий мотив, ними вчинено дії направлені на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , у зв`язку з чим просила накласти арешт на квартиру, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000101 від 15.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263 КК України.

Накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_8 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони її відчуження та розпорядження до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно ОСОБА_8 , суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим було доведено наявність вважати, що скоєно кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 187, п.п 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263 КК України, 14.05.2018 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у їх вчиненні. Слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а також наявність підстав вважати, що накладення арешту на вказане в клопотанні майно підозрюваного забезпечить в подальшому конфіскацію майна як виду покарання.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість в подальшому конфіскації майна як виду покарання, наслідків арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Зазначення підозрюваним в апеляційній скарзі іншого власника квартири спростовано матеріалами справи. Саме підозрюваний є власником квартири, на яку слідим суддею накладений арешт. Посилання у скарзі ОСОБА_8 на те, що його родичі фактично проживають у належній йому квартирі, зробили там ремонт, чим значно збільшили вартість квартири, сплачують комунальні платежі не мають правового значення для вирішення питання про арешт належної підозрюваному квартири. Відповідно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок ухвали слідчого судді про задоволення клопотання слідчого.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст.392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-

Судді-