Справа № 504/3694/18
Провадження № 1-кс/504/1159/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

13.10.2018 смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001548 від 11.10.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, до підозрюваного,

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Одеси,

українцю за національністю, громадянину України,

з середньою освітою, який не одружений, офіційно не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

в силу ст.89 КК України раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2018 року слідчий СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , подала до Комінтернівського районного суду Одеської області погоджене із прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001548 від 11.10.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

На обґрунтування свого клопотання слідчий послався на наступні фактичні обставини:

09 жовтня 2018 року, приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_5 перебував у кімнаті відпочинку № НОМЕР_1 , що знаходиться в готелі «Філін», що розташований за адресою: вул. Паустовського 31, с. Крижанівка, що знаходиться в межах Крижанівської сільської ради, Лиманського району, Одеської області разом з ОСОБА_7 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння її майном шляхом розбою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 з метою подолання волі потерпілої до опору, тримаючи в правій руці небезпечну бритву, яку зберігав при собі, вказуючи своїми діями на те, що він готовий застосувати небезпечну бритву для заподіяння тілесних ушкоджень, чим здійснив погрозу застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_7 почав вимагати у потерпілої належне їй майно та грошві кошти та заволодів належним потерпілій мобільним телефоном марки «lephone», імеі26793, чорного кольору, вартістю 300 грн. з sіm-карткою «Київстар» яка не представляє майнової цінності потерпілій та грошовими коштами у сумі 200 гривень.

Після чого ОСОБА_5 разом з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 500 гривень.

Кримінальне правопорушення кваліфіковано органом досудового розслідування за частиною 1 Статт я ст. 187 КК України, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

12 жовтня 2018 року слідчим СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_6 складено та погоджено прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області радником юстиції повідомлення підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яке вручено ОСОБА_5 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 .

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у клопотанні, повністю вважали доведеним обгрунтованість повідомленої підозри, послались на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:
Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зокрема, прокурор зазначив, що у підозрюваного відсутні стійкі соціальні та родинні зв`язки - не одружений, відсутнє офіційного місця роботи, що свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, характер та спосіб скоєння підозрюваним кримінального правопорушення в якому підозрюється, свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, здійснювати тиск на свідків та потерпілу по цьому ж кримінальному провадженню. Підозрюваний не має офіційного місця роботи та джерел для існування, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного насильницько-майнового злочину, за вчинення злочину пов`язаного з вживанням наркотичних виробів та відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Адвокат ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 вважали клопотання необгрунтованим, зазначили, що орган досудового розслідування не мотивував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і тому просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та вирішити питання обрання менш суворого запобіжного заходу.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов до наступних висновків:
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».
За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, що є тяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України.
В силу ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме: протоколом огляду місця події, (протокол огляду місця події від 11.10.2018) Заявою від ОСОБА_7 про вчинення відносно неї розбійного нападу ОСОБА_5 (11.10.2018)Заявою добровільно видачі мобільного телефону марки «lephone» від 11.10.2018 Протоколом допиту свідка, ОСОБА_8 , від 11.10.2018 який вході допиту зазначив, що ОСОБА_9 відав останньому мобільний телефон марки«lephone» при цьому пояснив, що даним телефоном він відкрито заволодів у ОСОБА_7 .Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 11.10.2018, яка під час допиту пояснила про те, що ОСОБА_5 погрожуючи небезпечним лезом відкрито заволодів коштами у сумі 200 гривень та мобільним телефоном марки lephone», Пояснення ОСОБА_5 , від 11.10.2018 який пояснив, що дійсно погрожуючи небезпечним лезом заволодів коштами у сумі 200 гривень та мобільним телефоном марки lephone», які належать ОСОБА_7 .

При цьому, слідчий суддя дослідивши додані до клопотання матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання свідків, письмові докази та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та отримані у порядку встановленому Кримінальним процесуальним Кодексом України.
Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь- яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст. 183 ч.2 п.4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Приймаючи до уваги кожний із доводів захисника, слідчий суддя, однак, співставляє їх із цілями та завданнями кримінального провадження.
Слідчий суддя враховує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування ОСОБА_5 не виглядає явно переконливою, інкриміноване йому кримінальне правопорушення скоєно на території Лиманського району Одеської області, однак підозрюваний має зареєстроване місце проживання в м. Одесі.

Слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний не одружений, має постійне місце перебування (проживання), неповнолітніх дітей чи утриманців не має, проте ці обставини хоча і знижують на теперішній час небезпеку переховування від правосуддя, однак не усувають її в повній мірі з наведених вище причин.

Слідчий суддя оцінює небезпеку переховування підозрюваного як мінімальну, принаймні на початковій стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що реальна небезпека чинення тиску на свідків може мати місце на початковій стадії досудового розслідування цієї справи, і може зменшитись лише з певним часом (справа Летельє проти Франції, 12369/86, 26 червня 1991 року).

Отже цей ризик слідчий суддя вважає слушним, оскільки мають бути допитані безпосередні свідки даного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя поділяє думку органу досудового розслідування про те, що існує об`єктивний ризик вчинення підозрюваним нового (іншого) кримінального правопорушення.

На необхідність наявності обгрунтованих доказів можливого вчинення підозрюваним (обвинуваченим) нового кримінального правопорушення звернув увагу Європейський Суд з прав людини у справі «Александр Макаров проти Росії», 15217/07, 12 березня 2009 року.

Слідчий суддя вважає доведеним, що ОСОБА_5 раніше вчиняв аналогічне правопорушення із застосуванням насилля, проте в силу ст.89 КК України вважається не судимим.

Отже цей ризик є доведеним і викликає об`єктивне занепокоєння.

Слідчий суддя приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя, виходячи із правил ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає можливим не обирати альтернативний запобіжний захід, і не застосовувати право визначати розмір застави, оскільки інкримінований підозрюваному злочин вчинений із застосуванням погрози насилля небезпечного до життя потерпілої.

Таким чином обрання альтернативного запобіжного заходу неможливо, принаймні на початковій стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що сторона захисту не надала обгрунтованих доказів, які б спростували наявність наведених ризиків, або істотно їх знижували.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням досліджених матеріалів справи, приймаючи до уваги обсяг процесуальних дій, які необхідно провести органам досудового слідства, враховуючи необхідність дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважає що вказаний прокурором строк тримання під вартою підозрюваного буде достатнім та розумним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 177, 178, 314-316,369-372 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , -задовольнити.
Обрати на час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21», строком на шістдесят діб.
Строк дії ухвали розпочинається негайно.
Строк тримання під вартою враховувати з 11 жовтня 2018 року 11.45 год. і завершує свою дію 09 грудня 2018 року о 11.45 год.
Ухвалу для організації її виконання направити до ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21», та до Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області для здійснення належного контролю.
Ухвала слідчого судді виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1