АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 23 квітня 2018 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,5 ст. 185, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та змінено останньому з 27 березня 2018 року запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року у справі № 752/27487/17, з тримання під вартою на домашній арешт на певний період доби, що полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 23 години до 7 години строком до 22 травня 2018 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено обставини, зазначені у частині третій ст. 199 КПК України, а саме обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, та прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора та застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт на певний період доби, що полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_6 залишати житло з 23 години до 7 години, що обумовлено сімейним та майновим станом підозрюваного.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року, постановити нову ухвалу, якою продовжити застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528 600 грн.

Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою.

Зазначає, що ОСОБА_6 , який на час вчинення злочину був працівником правоохоронних органів, та маючи відповідні зв`язки може незаконно впливати на свідків та потерпілих, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_6 , який на час вчинення злочину був працівником правоохоронного органу - Солом`янського УП ГУНП в м. Києві, користуючись своїм службовим становищем, зможе як безпосередньо, так із залученням колег по роботі, знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, впливати на інших учасників кримінального провадження, схиляючи їх до певної поведінки та надання вигідних для себе показань, а також маючи досвід роботи та обсяг знайомств у правоохоронних органах, намагатиметься незаконно протидіяти слідству.

Також, на переконання прокурора, враховуючи ступінь тяжкості злочинів та санкції вказаних статей, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливого тяжкого кримінального правопорушення, метою яких було незаконне збагачення які передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення відбування покарання.

Як стверджує сторона обвинувачення, лише продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків та забезпечить дієвість вказаного кримінального провадження. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, прокуратурою міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 22 червня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000796, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 5 ст. 185, ч. 2 ст. 364 ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 368 КК України.
25 січня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у таємному викраденні чужого майна, вчиненому організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, та у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб використанням службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, із можливістю внесення застави в розмірі 1 762 000 грн.
Постановою заступника прокурора міста Києва від 14 березня 2018 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців.
21 березня 2018 року слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку дії застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 2 місяці, визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528 600 грн.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено та змінено ОСОБА_6 з 27 березня 2018 року запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року у справі № 752/27487/17, з тримання під вартою на домашній арешт на певний період доби, що полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 23 години до 7 години строком до 22 травня 2018 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухані думки прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів,прокурором не доведено обставини, зазначені у частині третій ст. 199 КПК України, а саме обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт на певний період доби, що полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_6 залишати житло з 23 години до 7 години, що обумовлено сімейним та майновим станом підозрюваного, зможе унеможливити виникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечити належне виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є безпідставними.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є надуманими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Твердження прокурора про те, що лише продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків та забезпечить дієвість вказаного кримінального провадження, є непереконливими з урахуванням відсутності у матеріалах кримінального провадження даних про неналежну поведінку підозрюваного. Не надано таких даних прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та змінено останньому з 27 березня 2018 року запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року у справі № 752/27487/17, з тримання під вартою на домашній арешт на певний період доби, що полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 23 години до 7 години строком до 22 травня 2018 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 195 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2033/2018 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1