Справа № 396/1645/17
Провадження № 1-кп/396/26/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.05.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засіданнія - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, освіта загальна середня, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 , -
ОСОБА_4 спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
18 серпня 2017 року близько 22.30 год. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з подвір`ям свого домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , вступив в словесну суперечку з потерпілим ОСОБА_9 . Після нетривалої розмови з ОСОБА_9 у обвинуваченого ОСОБА_4 на грунті тривалих неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , в результаті протиправних дій останнього. В подальшому реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи обличчям до обличчя з ОСОБА_9 наніс два удари сталевим дротом довжиною 1 м 5 см, діаметром 5 мм в область тім`яної ділянки голови ОСОБА_9 . Не бажаючи припинити свої протиправні дії та незважаючи на те що ОСОБА_9 підняв свої
руки до обличчя з метою оборони обвинувачений ОСОБА_4 наніс ще три хаотичні удари сталевим дротом по лівій та правій руці та два удари в область грудної клітки та живота.
В результаті спричинених ударів потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забитої рани правої тім`яної ділянки голови, забиті рани лівого передпліччя по ліктьовій поверхні в середній та нижній третині, забита клаптева рана по тильній поверхні лівої у І міжп`ясному проміжку, забита рана в ділянці IV між пальцевого проміжку, забита рана III між пальцевому проміжку правої кисті, живота, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 141 від 28.09.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, крім цього наявні тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому основи І п`ясної кістки лівої кисті, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 141 від 28.09.2017 відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного впливу тупим (ми) предметом (ами). Пошкодження утворились від не менш 7-ми травматичних впливів. Враховуючи локалізацію та взаєморозташування виявлених тілесних ушкоджень, виникнення їх при падінні з положення стоячи виключається.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав, пояснивши що вже років з 10 має неприязні відносини з сусідом ОСОБА_10 , конфлікт виникає по 2-3 рази на рік, останній навіть погрожував йому прийти з гранатою, звертався до дільничного, але його заяв у поліції немає. Не пам`ятає в якому саме році, але траплялись випадки, коли йому обмалювали паркан синьою фарбою, потім смолою, відходами, був випадок коли кабель перерізали. Він підзрював, що це молодь шкодить та зробив на паркані саморобну сигналізацію із відра, яке прикріпив на заборі та яке падало.
18 серпня 2017 року дивився по телевізору бокс, спрацювала сигналізація, вийшовши нікого не було, потім повторно спрацювала сигналізація та вийшовши на подвір`я, взявши із собою палку, побачив що хтось стоїть біля паркану та заховався раптом, вийшовши на нього бризнули якоюсь рідиною, він чув запах бензину та на нього накинувся потерпілий ОСОБА_9 почав душити за шию. Опираючись він зробив декілька кроків назад, відчув під ногами дріт, схопив його та бив останнім навмання, так як нічого не бачив, скільки бив не знає. Бив по руках, чоловік почав втікати та на відстані близько трьох метрів перечепився і впав на землю там були сходи. Разом з ним була дружина ОСОБА_11 , яка не била потерпілого, все бачила та ходила по олію, щоб витерти фарбу. Впевнений, що ушкодження ОСОБА_12 отримав, коли впав на сходах. Повернувшись до будинку промив обличчя водою, попрохав дружину викликати поліцію.
Вважає, що ОСОБА_12 хотів його підпалити, тому і облив бензином. Бензин потрапив йому в очі і лише через 7-10 днів в нього відновився зір, зазначивши, що до лікаря за медичною допомогою не звертався.
До пояснень додав, що потерпілий з дружиною разів з двадцять провокували його на конфлікт, але він не звертався до органів поліції бо хотів уникнути сутичок.
Аналогічні пояснення надавав і слідчому поліції, чому слідчий не зазначив, що ОСОБА_12 хотів йому пошкодити виноградник фарбою не знає. Того дня були видні сліди від фарби, але ніхто не приїздив і не дивився.
Цивільний позов потерпілого визає частково, в частині завданої матеріальної шкоди на суму 1400,00 грн., понесені витрати на лікування, але збитки не відшкодовано.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , пояснила, що проти 19 серпня 2017 року вони разом з чоловіком ОСОБА_14 вийшли на подвір`я, виявили, що те, що було виставлено чоловіком сигналізацію збито, також побачила сусіда ОСОБА_15 з фарбою, у правій руці а в лівій щітка, почала на нього лаятися та обзивати негарними словами, а він у відповідь облив її чоловіка фарбою. Вона пішла до будинку по олію, щоб витерти фарбу, коли почула, що чоловік її кличе, підійшовши ближче побачила, як ОСОБА_12 душить її чоловіка за шию, чоловік відбивався декілька разів арматурою, тоді вона почала промивати чоловіку очі водою та просила ОСОБА_15 відпустити, відійшовши на декілька кроків ОСОБА_16 оступився, переципився та впав, припіднявся та сидів.
Раніше з заявами до органів поліції вони не зверталась. Коли приїхав слідчий вона розповіла про обставини, які сталися того дня, пляшку було вилучено. Вживала дії по залагодженні конфлікту із дружиною потерпілого, але його родина відмовилася від коштів сказали, що кошти є на лікування, після лікування буде одна сума, а якщо потерпілий помре стверджували про виставлення іншої суми.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , пояснила, що проживає навпроти будинку ОСОБА_18 , деякий час перебувала з сім`єю ОСОБА_18 в неприязних відносинах, на даний час стосунки налагодились. 19.08.2017 року вона побачила, що в будинку ОСОБА_18 горить світло та спостерігала через вікно на вулицю, бачила як ОСОБА_12 підійшов до хвіртки ОСОБА_18 , постукав, а коли вона вийшла на подвір`я останній вже сидів на землі зі сторони вулиці, приблизно метрів 5 від неї, тілесних ушкоджень на ньому вона не бачила, як і речей, а ОСОБА_19 в цей час кричав про допомогу. В її присутності бійки не було. До будинку повернулася о 23.30 після приїзду поліції. Не чула щоб хтось скаржився на стан здоров`я.
Свідок ОСОБА_20 , в судовому засіданні пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 доводиться їй батьком, не може з`явитись в судове засідання за станом здоров`я, який є онкохворим та вже має деякі проблеми з головою, про події того дня їй відомо зі слів батьків, що близько 23.30 години вечора зателефонувала мати та повідомила, що батька немає вдома. Город її батьків межує з городом сім`ї ОСОБА_18 , у них часто виникають сварки, Пиндики ображають її батьків. Прийшовши перша до батьків вона побачила, як на вулиці сидів батько в крові, була розбита голова, рани на тім`яній частині голови, а пізніше він втратив свідомість. Після даних подій батько тривалий час лікувався в лікарні, стан здоров`я погіршився. За весь час перебування його в лікарні до нього ніхто з сім`ї ОСОБА_18 не приходив. Вже коли батьку поліпшало зі здоров`ям, він розповів, що ОСОБА_11 збила його зніг на землю, а ОСОБА_19 бив залізним прутом.
Свідок ОСОБА_21 -дружина потерпілого в судовому засіданні пояснила, що з сім`єю ОСОБА_18 у них межують городи і вже років із три в них неприязні відносини, курі ОСОБА_18 нищать їм городину. Пам`ятає того дня, пізно вечором, її чоловік вийшов на подвір`я та довго не повертався, вона розхвилювалась, оскільки в нього хворі ноги та він не може довго ходити, зателефонувала доньці та вийшла на подвір`я його шукати. Вийшовши на вулицю побачила, що чоловік сидить біля подвір`я на вулиці, поряд багато крові, розбита голова, мокрий одяг, босоніж, черевики лежали близько 0,5 м від нього. Відразу викликали швидку, чоловіка забрали до лікарні та в туж ніч оперували. Зі слів чоловіка він вийшов до приміщення літньої кухні, але не пам`ятає як опинився на вулиці, почав просити допомоги, але відчув удари, розповідав, що ОСОБА_19 наніс йому 4 удари, а ОСОБА_11 била ногами, коли він вже лежав на землі. На даний час її чоловік тяжко хворий, стан здоров`я погіршився, раніше допомагав їй по господарству, а зараз не може, ходить лише із палицею в її супроводі та по двору, а тому не може з`явитися в судове засідання.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність через поганий стан здоров`я, представляти інтереси доучає адвокату ОСОБА_8 .
Суд ухвалив, враховуючи стан здоров`я потерпілого, що підтверджено медичними довіками про неможливість приймати участь у судових засіданнях про розгляд провадження у відсутність потерпілого за участі його представника. (а.п.199)
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім його показів та визнання нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів:
- протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_9 від 19.08.2017 року про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 (а.п. 166);
- довідкою чергового лікаря приймального відділення Новоукраїнської ЦРЛ від 19.08.2017 року, відповідно якої ОСОБА_9 звернувся в лікарню з попереднім діагнозом: черепно-мозкова травма, струс мозку, поглиблені рани голови та кістів рук (а.п. 167);
- висновком судово-медичного експерта № 141 від 28.09.2017 року відповідно до якого: згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження в вигляді: ЗЧМТ: струс головного мозку; забиті рани правої тім`яної ділянки голови, забиті рани лівого передпліччя по ліктьовій поверхні в середній та нижній третині, забита клаптева рана по тильній поверхні лівої кисті у І міжп`ясному проміжку, забита рана в ділянці IV міжпальцевого проміжку (якої кисті в медичних документах не вказано), забита рана у III міжпальцевому проміжку правої кисті по тильній та долонній поверхні, множинні забої і садна обох плеч, грудної клітки, живота, крайовий перелом основи І п`ясної кістки лівої кисті. Діагноз „ЗЧМТ: струс головного мозку" не оцінювався за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, тому що не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою, а наявна неврологічна симптоматика пов`язана з наявністю у гр. ОСОБА_9 дисциркуляторної енцефалопатії відповідно до записів у медичній документації. Згідно висновку консультативної комісії лікарів-рентгенологів КОЛ у гр. ОСОБА_9 відсутні нігтьова та середня фаланга 5 пальця правої кисті, у медичній карті стаціонарного хворого № 4745 немає записів щодо ушкодження даної ділянки.
Тілесні ушкодження в вигляді ран голови і верхніх кінцівок і перелома основи І п`ясної кістки лівої кисті утворилися внаслідок не менш семи травматичних впливів тупим (ми) предметом (ами). Встановити кількість травмуючих дій у ділянку плеч, грудної клітки та живота не представляється можливим через відсутність достатнього опису зовнішніх ушкоджень в вигляді саден. Ушкодження в вигляді крайового перелому основи І п`ясної кістки лівої кисті, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, згідно п.2.2.1, п. 2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р.№6. Ушкодження в вигляді ран голови та верхніх кінцівок відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно п. 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень". Ушкодження в вигляді саден обох плеч, грудної клітки і живота відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень".
В ушкодженнях відобразилися загальні ознаки тупих предметів, індивідуальні ознаки в ушкодженнях не відобразилися.
Враховуючи взаєморозташування тілесних ушкоджень виключається можливість утворення їх при падінні з положення стоячи. Слідів, характерних для боротьби, на тілі гр. ОСОБА_9 немає. Ушкодження в вигляді ран по ліктьовій поверхні в середній та нижній третині лівого передпліччя, по тильній поверхні лівої кисті у 1 міжп`ясному проміжку, в ділянці IV міжпальцевого проміжку (якої кисті в медичних документах не вказано), у III міжпальцевому проміжку правої кисті по тильній та долонній поверхні могли утворитися при самообороні. Локалізація ушкоджень є доступною для спричинення їх власноручно.
Гр. ОСОБА_9 перебував у Новоукраїнській ЦРЛ з приводу діагнозу „Політравма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забиті рани голови, обох кистей, с/3 і н/3 лівого передпліччя. Множинні забої і садна плеч, грудної клітки, живота", про що свідчить запис в медичній карті стаціонарного хворого Новоукраїнської ЦРЛ № 4745.
Ушкодження в вигляді крайового перелому основи І п`ясної кістки лівої кисті могло утворитися 18.08.2017 р. згідно висновку консультативної комісії лікарів- рентгенологів КОЛ. Зробити висновок щодо давності виникнення інших тілесних ушкоджень не представляється можливим через відсутність у медичній документації достатнього опису морфології ушкоджень (а.с. 169-171);
- протоколом огляду місця події від 29.09.2017 року з фототаблицями, місцем огляду є каб. №40 Новоукраїнського ВП ГУНП, в ході огляду обвинувачений ОСОБА_4 видав металевий дріт довжиною 1 м 5 см, діаметром 5 мм., з його слів саме цим стальним дротом він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 (а.с.175-177);
- постановою про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 29.09.2017 року, відповідно до якого металевий дріт довжиною 1 м5см діаметром 5 мм визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.п. 178);
Відповідно до ст.ст. 22, 93 КПК України, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, обвинувачений та сторона захисту не довели суду, що тілесні ушкодження потерпілій не наносив чи спричинені не навмисно.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що останній не заперечує щодо заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , та не визнання своєї вини, стверджуючи що діяв в стані необхідної самооборони в судовому засіданні в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України направлена на ухилення від відповідальності за скоєний злочин та покращення свого процесуального становища, так-як він розуміючи, що скоїв злочин, відносно особи похилого віку повинен нести відповідальність та відшкодовувати заподіяну шкоду.
Також суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_13 про те, що обвинуваченого було облито фарбою, оскільки відразу було викликано працівників поліції та подружжя ОСОБА_18 не звернуло увагу останніх на наявність слідів фарби на тілі обвинуваченого ОСОБА_13 , яку остання начебто витирала олією, як і на місці події пляшки з під фарби та щітки, при цьому начебто пляшку було вилучено та опечатано, але в матеріалах провадження відсутній такий речовий доказ і даючи такі показання в судовому засіданні намагаються покращити процесуальне становище обвинуваченого ОСОБА_4 .. Клопотання в порядку ст. 333 КПК України перед судом стороною захисту не заявлялося. Дії слідчого на стадії досудового слідства та підготовчого засідання не оскаржувалися.
Стороною захисту не надано суду доказів, що на обвинуваченого під час досудового розслідування чинився психологічний та фізичний тиск.
Також в показах свідка ОСОБА_13 та обвинуваченого має місце протиріччя, щодо обставин облиття начебто фарбою, свідок ОСОБА_13 стверджує, що коли вона обзивала потерпілого негарними словами, останній у відповідь облив її чоловіка фарбою, а обвинувачений ОСОБА_4 пояснював, що коли побачив, що хтось стоїть біля паркану та заховався, раптом вийшовши на нього бризнули якоюсь рідиною, їх покази також спростовуються висновком СМЕ№141 від 28.09.2017 року, відповідно до якого виникнення тілесних ушкоджень при падінні з положення стоячи виключається.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні в частині непричетності до скоєнного злочину спростовуються вище дослідженими в судовому засіданні доказами, до яких суд відноситься, як до таких, що є правдивими та відповідають фактичним обставинам справи.
До показів свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в частині причетності до заподіяння тілесних ушкоджень ногами ОСОБА_13 суд ставиться критично так як про ці обставини не повідомляли слідчого та про її причетність до заподіяння тілесних ушкоджень, з якою перебувають тривалий час у неприязних відносинах.
Суд розглядає кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення.
Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема з рішень у справі "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавентс проти Латвії" від 07.11.2002 оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.
Ст. 85 КПК України визначено, що належним є доказ, який прямо чи непрямо підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших лобствавин, які мають значення для кримінального провадження а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Суд вважає, що зауваження сторони захисту, щодо неналежності доказу дійсно має місце, так як копія виписки з стаціонарного хворого, ніким не посвідчена, яка подана представником потерпілого-адвокатом ОСОБА_8 на підтвердження цивільного позову не є належним доказом, так як начебто отримана на запит адвоката, який не приєднано до матеріалів, а крім того зазначена копія не посвідчена ні особою, яка надала, ні самим адвокатоми та оригінал не був предметом дослідження в судовому засіданні та представником потерпілого не заявлялося клопотання про дослідження в судовому засіданні.
Не є документами в розумінні ст.99 КПК України, на які посилався прокурор під час судового розгляду та доказами у справі відповідно до положень ст. 84 КПК України: витяги з ЄРДР (а.п.164, 165).
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоровя, життя і здоровя інших людей від протиправних посягань. Гарантії реалізації такого права закріплені в положеннях ч. 1 ст. 36 КК України, де зазначено, що необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Згідно з роз`ясненнями пленуму Верховного Суду України, зазначених в п. 5 постанови № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягало.
Як встановлено судом, потерпілий є особою похилого віку (80 років) та відповідно до медичних довідок, який проходив лікування з 19.08 по 11.09.2017 року (а.п.199) є хворою людиною та під час вчинення кримінального правопорушення не встановлено, що посягав на життя чи майно ОСОБА_4 , (матеріали справи не містять ні відповідних вилучення речових доказів, ні звернень до органів поліції, щодо неправомірних дій потерпілого та заподіяння тілесних ушкоджень, шляхом душіння за горло обвинуваченого, облиття бензином, як стверджує обвинувачений) та який є молодшим та явно мав перевагу над потерпілим, а також враховуючи протиріччя в показах обвинуваченого та свідка ОСОБА_22 , щодо обставин облиття фарбою обвинуваченого, тому суд не встановив дій обвинуваченого в стані необхідної оборони.
З врахуванням вище зазначеного, суд дослідив та перевірив представлені по справі докази у зазначеному вище порядку, надав їм належну оцінку в їх сукупності та приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України, так як обвинувачений спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КК України.
Обираючи вид і розмір покарання за скоєне обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує відповідно до ст.ст. 65, 67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - скоєно середньої тяжкості кримінальне правопорушення;
- Обставин, що пом`якшують та які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України, пенсіонер за віком, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, врівноважений, морально виважений, з сусідами підтримує дружні відносини, не конфліктує, одружений, що підтверджується характеристикою виданою виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради, раніше не судимий (а.п.185), на Д обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, що підтверджується довідками Новоукраїнської ЦРЛ, утриманців не має.(а.п.186-187).
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РВ з питань пробації (а.п. 60), щодо вчинення правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , вважають, що виправлення цієї особи можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Тому враховуючи зазначені обставини, суд вважає, так як обвинувачений являється пенсіонером за віком, тому враховуючи через вік та обмеження, більш м`які покарання не можуть бути призначенні до особи яка за досягненням пенсійного віку не працює та до якої не можуть бути застосоване покарання у вигляді виправних робіт та обмеження волі, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції передбаченої статтею.
З урахуванням встановлених обставин справи, принесення вибачення обвинуваченим під час розгляду членам родини потерпілого, тяжкості вчиненого злочину, та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, а також врахувавши дані про особу винуватого і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку засудженого за період кримінально-процесуального провадження, чим фактично досягнута мета покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення, тобто, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши однорічний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів
Судом роз`яснено обвинуваченому про можливість застосування ЗУ "Про амністію у 2016 році», відповідно до ст. 10 Закону амністія не застосовується до осіб, які заперчують про її застосування.
Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, на підставі ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 році».
Потерпілим ОСОБА_9 під час розгляду кримінального провадження заявлено цивільний позов про стягнення на його користь з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 6319,13 грн., та моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн.
Згідно вимогам ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи, що в судовому засіданні доведено вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що вчиненням даного кримінального правопорушенння обвинуваченим спричинено матеріальну шкоду потерпілому.
Суд вважає, що цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6319,13 грн. підлягає частковому задоволенню в розмірі 3025,48 грн., оскільки дана сума судом встановлено та підтверджено шляхом дослідження в судовому засіданні оригіналів чеків, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а саме: а.п. 83-85 оригінали всіх відображених копій на загальну суму 2531,94 грн.; а.п. 86 досліджено оригінал чеку на суму 15,00 грн.; а.п. 89 оригінал чеку на суму 1200,00 грн., але даний чек відображено повторно на а.п. 83; а.п. 90 оригінал чеку на суму 169.35 грн. та 14.88 грн.; а.п. 91 досліджено оригінал чеку на суму 294,31 грн. дана сума також відображена на товарному чеку а.п. 92, всього в судовому засіданні досліджено оригіналів чеків на підтвердження понесених матеріальних витрат потерпілого на лікування в розмірі 3025,48 грн.
Інші оригінали чеків на суму 3293,65 грн. судом не досліджено та представником потерпілого не представлено за їх відсутності, тобто понесені матеріальні витрати на лікування в даному розмірі належним чином не підтверджено, як і не підтверджено їх призначення лікарем, а тому в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6319,13 -3025.48=3293,65 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають за їх недоведеністю.
На підставі статтей 23, 1168 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї або інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.
При вирішенні позову щодо заподіяння потерпілому ОСОБА_9 моральної шкоди суд враховує характер вчиненого діяння, ступінь вини і вважає, що діями обвинуваченого потерпілому спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та понесеному фізичному болю потерпілому, який є особою похилого віку та має скарги на стан здоров`я та яких він зазнав також у зв`язку з завданими йому тіленими ушкодженнями в межах даного кримінального провадження.
Враховуючи, що в судовому засіданні доведено вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд вважає, що вчиненням даного кримінального правопорушення обвинуваченим беззаперечно спричинено моральну шкоду потерпілому, яка пов`язана із втратою нормального (звичного) способу життя та тривалого розладу здоров`я.
Однак моральна шкода, в зазначеному позивачем розмірі, суд вважає, в судовому засіданні не доведена, оскільки цивільним позивачем та його представником не доведено позбавлення здібностей або позбавлення потерпілого можливостей їх реалізації, не надано доказів на заподіяння моральної шкоди саме в розмірі заявленого позову, чому саме оцінено заподіяну шкоду у такому розмірі 30 000грн. та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, так як останній своєчасно з`являвся за кожним викликом суду.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до пп. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 матеріальні збитки в розмірі 3025 (три тисячі двадцять п`ять) грн. 48 копійок грн. та моральну шкоду в розмірі 10 (десять тисяч) грн. 00 коп.
Речові докази, після вступу вироку в закону силу, а саме:
- сталевий дріт довжиною 1м 5 см, діаметром 5 мм, який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий: ОСОБА_1