Справа № 191/3436/17
№ 1-кп/183/399/18
В И Р О К
іменем України
07 травня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001495 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2002 року народження, працюючого монтером колії Іларіонівської колійної машинної станції РФ «Придніпровська залізниця ПАТ «Українська залізниця», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
31 липня 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_5 знаходився поблизу двору домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій умисел, в цей же день близько 17 години 35 хвилин, ОСОБА_5 , з мотивів особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у виді заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_10 , невстановленим колючо-ріжучим предметом з шириною клинка на рівні поринулої частини не більш 10 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною біля 1,3 мм, наніс ОСОБА_10 один тичковий колотий удар в напрямку зліва направо та дещо знизу догори, спереду назад в ділянку переднє - бокової поверхні шиї зліва, заподіявши ОСОБА_10 колото-різане поранення шиї, яке супроводжувалось пошкодженням великих судин шиї зліва (ліва яремна вена).

Виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення свого умислу на вбивство ОСОБА_10 до кінця, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, а потерпілий ОСОБА_10 з отриманим пораненням з метою отримання допомоги вирушив до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де помер через незначний проміжок часу від крововтрати. Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в період часу з 17.00 години до 19.00 години внаслідок колото-різаного поранення шиї, яке супроводжувалось пошкодженням великих судин шиї зліва (ліва яремна вена), та призвело до масивної зовнішньої кровотечі, розвитку недокрів`я внутрішніх органів.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні та заявлений до нього потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов не визнав. Показав, що 31.07.2017 року він приїхав із с. Зайцеве на роботу в смт. Іларіонове на електричці приблизно о 15.00 годині щоб наступного ранку вийти на роботу. Відвідав профспілку за місцем своєї роботи де просив матеріальної допомоги на лікування своєї дочки, яка перебувала в лікарні з хворобою легенів, але йому фактично відмовили, оскільки запропонували лише 100 гривень чи труну або ж розглянути його звернення пізніше після надання ним відповідних документів. Його це сильно обурило. Згодом, приблизно о 16.00 годині біля кафе «Шанель», що поблизу залізничного вокзалу, він зустрів ОСОБА_11 , з яким разом працював, і з ним вони зайшли до вказаного кафе, сіли за стіл, і він почав розповідати ОСОБА_11 про свої сімейні проблеми, в тому числі щодо потреби у грошах на лікування його дочки та відмову профспілки в наданні допомоги. Вони пили квас. Неподалік від них за столом сидів потерпілий ОСОБА_10 та ще один чоловік, вживали горілку. Ці чоловіки почали робити йому зауваження з приводу його голосної розмови та нецензурних висловів, ображали його, з цього приводу між ним та тими двома чоловіками виникла сварка та бійка, в ході якої його вдарили декілька разів. Через деякий час цей конфлікт був припинений, вони з ОСОБА_11 залишили кафе, ОСОБА_11 пішов додому, а він до банкомата зняти грошей, придбати цигарок. Ті двоє чоловіків, з якими виник конфлікт, залишились в кафе. Після цього він вирушив додому до ОСОБА_11 на АДРЕСА_2 , оскільки вони домовились там згодом зустрітися, поспілкуватися. Коли він прийшов до домоволодіння ОСОБА_11 , той вийшов до нього в шортах чи трусах, з голим торсом, вони стояли біля двору ОСОБА_11 і розмовляли. Через деякий час, приблизно через годину після подій в кафе «Шанель», він побачив ОСОБА_10 , який йшов по цій же вулиці, і останній знову почав його чіпляти та ображати, підбіг до нього зі словами «ну що ти сепар» і намагався його знову вдарити, розмахував ногами. В цей час ОСОБА_11 стояв між ними і намагався заспокоїти ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_10 в черговий раз намагався його вдарити ногою через ОСОБА_11 , він схопив його ногу і підняв, через що ОСОБА_10 і ОСОБА_11 впали ОСОБА_10 на спину, а ОСОБА_11 поруч на лівий бік. В цей час він побачив бризки крові з шиї ОСОБА_10 , а в руках останнього ніж з чорною ручкою. Після цього він злякався і швидко пішов в бік залізничного вокзалу на роботу, а ОСОБА_10 встав та побіг в інший бік. Доповнив, що предмет, схожий на ніж, бачив в руках ОСОБА_10 ще під час шарпанини біля будинку ОСОБА_11 , а потім, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 впали в лівій руці ОСОБА_10 . Припускає, що ОСОБА_10 міг випадково при падінні сам себе поранити тим ножем. Він не знав, що ОСОБА_10 проживає поряд з ОСОБА_11 , бачив його лише в той день. Того дня він алкоголь не вживав, з ним була маленька сумка з документами, телефоном і маленьким розкладним ножем, але все залишилось на місці. Телефон йому розбили ще в кафе. В той день його затримала поліція на роботі в гуртожитку.

Не зважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- витягом з кримінального провадження № 0001495 від 01.08.2017 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2017 року було внесено відомості за заявою ОСОБА_7 про те, що 31.07.2017 року приблизно о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись по вул. Гоголя в смт. Іларіонове Синельниківського району, біля домоволодіння №14, умисно наніс ОСОБА_10 один удар ножем в область шиї зліва, від якого потерпілий ОСОБА_10 помер внаслідок крововтрати (т.1 а.с.130);

- рапортом помічника чергового Синельниківського ВП про те, що 31.07.2017 року о 17:59 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_12 про те, що 31.07.2017 року о 17:57 за адресою: АДРЕСА_3 , чоловік ОСОБА_13 прийшов додому з порізаним горлом, що підтверджує те, що потерпіла ОСОБА_7 31.07.2017 року повідомила правоохоронні органи про виявлені нею тілесні ушкодження ОСОБА_10 на шиї (т.1 а.с.134);

- протоколом огляду місця події від 31.07.2017 року з фототаблицею до нього, згідно якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_2 , виявлено труп ОСОБА_10 , який знаходився в сидячому положенні біля будинку на лаві, в якого виявлена рана на передній бічній поверхні шиї зліва по передньому краю грудинно-ключичної м`язи; на подвір`ї, на трупі та біля трупу виявлено сліди РБК, схожого на кров, на поверхні ґрунтової дороги вул. Гоголя від домоволодіння АДРЕСА_4 виявлена слідова доріжка з плям РБК; біля двору №14 виявлено на ділянці ґрунту з травою плями РБК та фрагмент каменю з нашаруванням РБК, цигарки з жовтим фільтром покриті шаром РБК; паркан подвір`я №14 на висоті близько 1,1 м над рівнем ґрунту має забруднення РБК у виді мазку розміром близько 7х2 см; під час огляду вилучено футболку та шорти з трупу, цигарки, камінь з РБК, що підтверджує настання смерті ОСОБА_10 31.07.2017 року за місцем його проживання по АДРЕСА_2 , наявність у трупа поранення шиї, наявність слідів РБК біля домоволодіння АДРЕСА_2 та дорогою до домоволодіння АДРЕСА_3 (т.1 а.с.136-145);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 236 від 01.08.2017 року, згідно з яким смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 на власному подвір`ї за місцем його проживання у зв`язку з недокрів`ям внутрішніх органів, викликаним травмою зовнішньої яремної вени, пошкодженої в результаті нападу з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження, що підтверджує настання смерті ОСОБА_10 за місцем його проживання по АДРЕСА_2 , внаслідок недокрів`я внутрішніх органів, викликаним травмою шиї з використанням гострого предмету (т.1 а.с.156);

- висновком експерта № 236 від 24.08.2017 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено: смерть ОСОБА_10 настала внаслідок колото-різаного поранення шиї, яке супроводжувалось пошкодженням великих судин шиї зліва (ліва яремна вена), що привело до масивної зовнішньої кровотечі, розвитку недокрів`я внутрішніх органів. Дане колото-різане пошкодження проникає у порожнину гортані, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу і додатковими методами дослідження. Враховуючи ознаки розвитку трупних плям (при дозованому навантаженні на них динамометром із зусиллям 2 кг/кВ см на протязі 3-х секунд блідніють і відновлюються за 8-10 хвилини (09.00 годин 01.08.2017 року), можливо припустити, що смерть його настала за 14-16 годин до моменту експертизи трупа у морзі, тобто у період часу з 17.00 години до 19.00 години 31.07.2017 року. При судово-медичній експертизі трупу виявлено тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення переднє-бокової поверхні шиї зліва, з пошкодженням лівої яремної вени, яке проникає у порожнину гортані. Встановлене на трупі тілесне пошкодження заподіяне плоским колючо-ріжучим предметом з шириною клинка на рівні поринулої частини не більш 10 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною біля 1,3 мм, яке могло виникнути від одноразової дії вище зазначеного предмету, є прижиттєве, заподіяне незадовго до наступу смерті, знаходиться у прямому причинному зв`язку з наступом смерті, і стосовно до живих осіб відповідає категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Враховуючі розташування рани (ліва переднє-бокова поверхня шиї), напрямок ранового каналу (спереду назад, зліва направо, знизу вгору), можливо припустити, що в момент спричинення тілесного пошкодження потерпілий знаходився у вертикальному положенні обличчям до нападника. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 2,12%, що стосовно до живих осіб відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння; не виявлені метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти. При судово-імунологічному дослідженні зразка крові з трупа встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А. За життя хворів на алкогольну кардіоміопатію; що підтверджує причину і час настання смерті ОСОБА_10 , локалізацію, тяжкість, механізм і знаряддя спричинення йому тілесного ушкодження (т.1 а.с.157-161);

- заявою ОСОБА_11 від 02.08.2017 року, згідно з якою останній надає співробітникам поліції свою спідню білизну (труси) темно-синього кольору зі слідами РБК для проведення експертних досліджень; протоколом огляду предмету від 02.08.2017 року з фототаблицею до нього, згідно якого було оглянуто та вилучено чоловічі труси, які надані для огляду ОСОБА_11 , на яких виявлено на резинці сліди РБК схожі на кров (т.1 а.с.166-168);

- висновком експерта № 1093 від 14.08.2017 року, відповідно до якого при дослідженні зразка крові ОСОБА_5 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що свідчить про те, що на місці події та на одязі потерпілого виявлена кров, яка походить не від ОСОБА_5 , а може походити від потерпілого ОСОБА_10 враховуючи групову характеристику його крові (т.1 а.с.179,180);

- висновком експерта № 1094 від 16.08.2017 року, відповідно до якого на представленому для дослідження камені, який вилучено в ході огляду місця події біля домоволодіння АДРЕСА_2 , встановлено наявність крові людини, групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, а тому, враховуючи групову приналежність крові осіб, що проходять по справі, не виключається можливість походження даних слідів крові на камені від потерпілого ОСОБА_10 . При цьому, сліди крові на камені не можуть походити від підозрюваного ОСОБА_5 , що підтверджує, що місцем заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які призвели до крововтрати, є ділянка поблизу двору домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с.184-186);

- висновком експерта № 1095 від 16.08.2017 року, відповідно до якого на представлених для дослідження футболці, шортах з потерпілого ОСОБА_10 встановлено наявність крові людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, а тому, враховуючи групову приналежність крові осіб, що проходять по справі, не виключається можливість походження даних слідів крові на футболці і шортах від потерпілого ОСОБА_10 . При цьому, сліди крові на футболці і шортах не можуть походити від підозрюваного ОСОБА_5 , що підтверджує заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які призвели до крововтрати (т.1 а.с.187-190);

- постановою від 01.09.2017 року, згідно якої було визнано речовими доказами: камінь зі слідами РБК, вилучений поблизу двору домоволодіння по АДРЕСА_2 ; шорти сірого кольору зі слідами РБК, футболку рожевого кольору зі слідами РБК, в які був одягнений при огляді труп ОСОБА_10 ; одяг ОСОБА_5 , вилучений під час його затримання (футболка, чорного кольору, штани спортивні сірого кольору, кросівки чорного кольору); спідню білизну чоловічі труси, які вилучено у свідка ОСОБА_11 ; зразки крові ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , які передані на зберігання до камери схову Синельниківського ВП (т.1 а.с.193,194);

- висновком експерта № 1169 від 21.08.2017 року, відповідно до якого при дослідженні зразка крові ОСОБА_11 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що свідчить про те, що на місці події та на одязі потерпілого виявлена кров, яка походить не від ОСОБА_11 , а може походити від потерпілого ОСОБА_10 враховуючи групову характеристику його крові (т.1 а.с.195,196);

- висновком експерта № 1170 від 29.08.2017 року, відповідно до якого на представлених для дослідження трусах, вилучених у свідка ОСОБА_11 , встановлено наявність крові людини, при визначенні групової приналежності крові виявлено антиген В та ізогемаглютинін анти-А, що не виключає можливості походження цих слідів від особи (осіб) групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. Враховуючи групову приналежність крові осіб, що проходять по справі, не виключається можливість походження даних слідів крові на трусах від потерпілого ОСОБА_10 , оскільки виявлені групові властивості слідів крові співпадають з груповою характеристикою його крові. Сліди крові на трусах не можуть походити від підозрюваного ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_11 , оскільки виявлені групові властивості слідів крові не співпадають з груповою характеристикою їх крові, що свідчить про те, що на трусах, вилучених у ОСОБА_11 , виявлена кров, яка походить не від ОСОБА_11 і не від ОСОБА_5 , а може походити від потерпілого ОСОБА_10 враховуючи групову характеристику його крові (т.1 а.с.197-199);

- висновком судово-психіатричного експерта № 187 від 21.09.2017 року, відповідно до якого за результатами комплексної судової психолого-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. ОСОБА_5 у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Іспитований під час криміналу в стані фізіологічного афекту не перебував, що підтверджує осудність обвинуваченого ОСОБА_5 і його здатність бути суб`єктом інкримінованого йому злочину (т.1 а.с.204-207).
Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується також показаннями потерпілої та свідків, допитаних в судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що із загиблим ОСОБА_10 проживала без реєстрації шлюбу однією сім`єю з серпня 2010 року. 31.07.2017 року вона була вдома, коли приблизно о 17.00 годині в будинок забіг її чоловік ОСОБА_10 , тримався за шию, звідки бризками йшла кров. Вона запитала хто це зробив, на що ОСОБА_10 відповів, що « ОСОБА_14 знає». ОСОБА_10 бігав по будинку тримаючись за шию ніби в шоці, а вона цим часом викликала швидку і поліцію. Через деякий час він помер. Перед смертю за 5-10 хвилин до них прийшов ОСОБА_15 і сказав, що знає, хто це зробив. На руках і одязі ОСОБА_9 крові вона не бачила. Після приходу ОСОБА_11 до їх будинку ОСОБА_10 прожив близько 15-20 хвилин. Через декілька днів ОСОБА_9 говорив їй, що це не він зробив ОСОБА_10 , але він бачив як все було. Чи говорив він, хто саме це зробив, вона не пам`ятає. Просила призначити ОСОБА_5 максимальне покарання. Цивільний позов підтримала, оскільки понесла матеріальні збитки на поховання ОСОБА_10 , і через смерть близької людини перенесла душевні страждання;

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що приблизно 01.08.2017 року приблизно о 16.00 годині він приїхав на вокзал в смт. Іларіонове, проходив біля кафе «Шанель», і в цей час його хтось покликав. З кафе вийшли ОСОБА_5 з ОСОБА_16 і позвали його в кафе. Він зайшов з ними в кафе, де вони разом сіли за столик, розмовляли. Поруч за столом сидів ОСОБА_10 з ОСОБА_17 . ОСОБА_5 запитав у нього, чи знає він цих хлопців, на що він відповів, що так, знає. ОСОБА_5 сказав йому, що у нього з цими хлопцями виник конфлікт. Потім до них підійшов ОСОБА_17 і вдарив ОСОБА_5 рукою, від чого той впав. Їх почали розтягувати, а ОСОБА_17 ще раз вдарив ОСОБА_5 , їх розтягли. Потім він, ОСОБА_5 і ОСОБА_18 вийшли на вулицю, і розійшлися по домівках. Вдома, тільки він сів вечеряти, його сестра ОСОБА_19 сказала, що прийшов якийсь чоловік. Він вийшов, то був ОСОБА_5 , вони присіли біля його двору, почали розмовляти, палити цигарки, він заспокоював ОСОБА_5 . Потім по вулиці мимо них йшов ОСОБА_10 , який підійшов до них і почав з ними знову говорити про конфлікт, який виник в кафе біля вокзалу. Говорив в основному з ОСОБА_5 . Під час розмови ОСОБА_10 сказав щось образливе ОСОБА_5 , останній встав і в цей момент він відчув, як йому на спину щось вилилось тепле. В цей момент він сидів і подумав, що когось з чоловіків вирвало. Він встав, побачив як ОСОБА_10 тримається за шию звідки ллється кров, та побіг додому. В цей час ОСОБА_5 витер об траву ніж, і пішов в бік вокзалу. Він запитав в ОСОБА_5 : «Що ти зробив?», на що останній відповів: «Все нормально». Потім він відмився від крові і пішов до дому ОСОБА_10 . Останній сидів за будинком на лавці, він ще був живий, його дружина кричала. Він в шоці вийшов на вулицю, зателефонував прорабу ОСОБА_20 , який з ОСОБА_5 працював, і розповів про все. Той сказав, що ОСОБА_5 сидить на кухні п`є чай. Потім приїхала швидка. Також доповнив, що в кафе ОСОБА_10 був випивший, нікого не бив, лише приймав участь в конфлікті, хотів вдарити ОСОБА_5 , але промахнувся. ОСОБА_5 пив пиво в кафе, але не багато, п`яним не був. Коли ОСОБА_10 підійшов до них біля його дому, він ОСОБА_5 говорив, що в нього горе помер син, а ОСОБА_5 йому сказав, що у нього донька хвора, треба гроші, а на роботі не допомогли. Одразу після конфлікту біля його дому між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на руках і одязі ОСОБА_5 він крові не бачив, в руках останнього він бачив невеликий ніж. Бійки між ОСОБА_10 і ОСОБА_5 не було, спроб нанести удар між ними не бачив. Ножа у ОСОБА_10 не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що вона проживає по АДРЕСА_2 зі своїм братом ОСОБА_11 . Влітку 2017 року близько 17.00 години, точної дати не пам`ятає, брат прийшов додому, сів за стіл поїсти, як до нього прийшов якийсь чоловік. ОСОБА_11 вийшов на вулицю до цього чоловіка в одних трусах. Хвилин через 5-10 брат забіг в будинок, спина і труси у нього були в крові, говорив, що ОСОБА_21 , мабуть, зарізав ОСОБА_22 ». Вона вискочила за двір, побачила як в бік вокзалу йде чоловік, який приходив до ОСОБА_11 . Біля двору, на заборі, хвіртці була кров. Чула як ОСОБА_11 телефонував своєму начальнику і говорив йому, що ОСОБА_5 , мабуть, вбив чоловіка, і що його потрібно затримати;

- показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що приблизно восени 2017 року, точної дати не пам`ятає, після обіду він разом з ОСОБА_10 зайшли до кафе «Шанель» в смт. Іларіонове, де взяли горілку і випивали. Поруч за столиком сидів ОСОБА_5 . ОСОБА_10 зробив ОСОБА_5 зауваження з приводу нецензурної лайки, і з цього приводу між ними виникла словесна сварка. Потім прийшов ОСОБА_11 . Знову сварка виникла з приводу нецензурної лайки ОСОБА_5 в їх бік, почалася штовханина. Потім ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ще один чоловік пішли з кафе, а він з ОСОБА_10 залишились в кафе ще на деякий час, а потім розійшлися по домівках. Також доповнив, що в кафе він штовхнув ОСОБА_5 в груди, але той не впав. ОСОБА_10 лише зробив ОСОБА_5 зауваження. Один одного вони не били.

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Отже, дослідивши та проаналізувавши наведені вище докази, суд вважає, що вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи один одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджують вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Судом також перевірено версію обвинуваченого, яку він висловив в своїх показаннях. Доводи обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочину спростовуються дослідженими судом доказами. Так, показання ОСОБА_5 фактично спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_19 та потерпілої ОСОБА_7 щодо обставин події, приходу додому ОСОБА_10 з пораненням шиї та про його слова перед смертю, а в сукупності з висновками проведеної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_5 (№ 187 від 21.09.2017 року), останній виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості, а також вказаним висновком визначено, що поведінка ОСОБА_5 під час інкримінованого йому діяння була активною і усвідомлюваною протягом усієї кримінальної ситуації. Зважаючи на те, що ОСОБА_5 є збудливою особистістю, для якого конфліктна взаємодія це звичний стереотип поведінки, який не призвів до зриву психічної діяльності під час події, суд до показань обвинуваченого ставиться критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами по справі, і розцінює позицію обвинуваченого як обрану лінію захисту і намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Крім того, показання обвинуваченого щодо спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 в день події 31.07.2017 року, спростовуються висновком експерта № 288 від 01.08.2017 року, згідно якого при судово-медичній експертизі 01.08.2017 року у ОСОБА_5 будь-яких тілесних пошкоджень у вигляді синців, саден шкіри, ран по строкам, що відносяться до 31.07.2017 року не встановлено (т.1 а.с.163,164).

З огляду на зазначене, суд вважає, що доводи обвинуваченого не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду і спростовуються іншими доказами по справі, які в своїй сукупності і взаємозв`язку доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину.

Судом не встановлено порушень вимог кримінально-процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому, за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_5 , суд вважає доведеною його вину в інкримінованому злочині.

Отже, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, і його дії за пред`явленим обвинуваченням слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_5 як вчинені з прямим умислом суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у винного умислу на вбивство треба виходити з сукупності всіх обставин справи і брати до уваги ті з них, які можуть свідчити про бажання чи свідоме допущення винним смерті потерпілого. При цьому, перш за все, треба враховувати спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію спричинених тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Про умисел на позбавлення життя свідчить умисне нанесення пошкоджень у життєво важливі органи потерпілого, в результаті чого настає його смерть.

Так, досліджені судом докази свідчать про те, що 31.07.2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 приблизно о 16.00 годині відбувся конфлікт в кафе «Шанель» в смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, на ґрунті якого у ОСОБА_5 виникли неприязні відносини до ОСОБА_10 . Згодом в цей же день приблизно о 17.30 години біля будинку свідка ОСОБА_11 конфлікт між ними повторився, в ході якого ОСОБА_5 з мотивів особистої неприязні наніс ОСОБА_10 удар колючо-ріжучим предметом в шию, що призвело до пошкодження великих судин шиї зліва (лівої яремної вени) та подальшої смерті потерпілого. Так, судом встановлено, що потерпілому було нанесено обвинуваченим удар колючо-ріжучим предметом в шию, тобто у життєво важливий орган людини і з достатньою силою, про що свідчить характер і тяжкість пошкоджень, які згідно висновку експерта відносяться до тяжких як небезпечні для життя. Також, судом береться до уваги поведінка обвинуваченого, який згідно показань свідка ОСОБА_11 , після нанесення удару потерпілому витер знаряддя вчинення злочину від крові об траву і спокійно пішов геть, та не намагався надати допомогу потерпілому. Отже, вказані обставини в своїй сукупності, а саме характер, локалізація і тяжкість тілесних ушкоджень, знаряддя вчинення злочину, поведінка обвинуваченого до і після вчинення злочину, переконливо свідчать саме про наявність у ОСОБА_5 наміру (прямого умислу) на позбавлення життя ОСОБА_10 .

В судовому засіданні також були досліджені:

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 60 від 01.08.2017 року о 13.10 годині, згідно якого в ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено (т.1 а.с.165);

- висновок експерта № 1096 від 16.08.2017 року, відповідно до якого на речах підозрюваного ОСОБА_5 , що надані для дослідження (чоловіча футболка, спортивні штани, кросівки), наявність крові не встановлено (т.1 а.с.181-183);

- протокол огляду місця події від 31.07.2017 року з фото таблицею до нього, згідно якого було оглянуто спортивну сумку чорного кольору в приміщенні «червоного кутка» (їдальні) вахтових бригад, яка розташована на території Іларіонівської колійної машинної станції, яка належить ОСОБА_5 , і в якій виявлено і вилучено ніж в чохлі загальною довжиною близько 16 см, довжиною леза 70 мм, товщина леза 2,3 мм, ширина леза 17 мм за слідами РБК (т.1 а.с.147,148);

- висновок експерта № 1042 від 30.08.2017 року, відповідно до якого на представленому для дослідження розкладному ножі, вилученому з особистої сумки ОСОБА_5 31.07.2017 року, наявності крові не встановлено; при цитологічному дослідженні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені (т.1 а.с.191,192);

- постанова від 11.09.2017 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, а саме розкладного ножа в чорному чохлі, який знаходився в чоловічій сумці належній ОСОБА_5 , вилученого 31.07.2017 року в приміщенні їдальні вахтових бригад, яка розташована на території Іларіонівської колійної машинної станції, зі слідами речовини бурого кольору, та відібраних біологічних зразків зрізів країв нігтьових пластин з пальців обох рук ОСОБА_5 , які поміщені в два окремі паперові конверти (т.1 а.с.200,201).

Однак, надані докази хоча і є допустимими, однак на переконання суду не є належними, оскільки не підтверджують наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, тобто не мають доказового значення у даній справі.

Також, суд прийшов до висновку, що в ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт того, що ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_10 тілесне ушкодження саме належним йому розкладним ножем як це зазначено в обвинувальному акті. Стороною обвинувачення суду не надано належних, допустимих і достатніх доказів, що вилучений у ОСОБА_5 розкладний ніж був використаний ним як знаряддя злочину. Так, згідно висновку експерта № 1042 від 30.08.2017 року, на ньому наявності крові, клітин з ядрами та мікрочасток тканин людини не знайдені, а будь-які інші докази (висновки експерта, протоколи тощо) про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 були спричинені саме ножем, вилученим у ОСОБА_5 , чи іншим ножем, суду не надано. З огляду на зазначене, суд вважає встановленим спосіб вчинення злочину як нанесення ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 удару плоским колючо-ріжучим предметом з шириною клинка на рівні поринулої частини не більш 10 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною біля 1,3 мм, тобто відповідно до висновку судово-медичного експерта. Саме лише показання свідка ОСОБА_11 про те, що він бачив в руках ОСОБА_5 ніж не можуть бути достатнім доказом використання ОСОБА_5 саме ножа в якості знаряддя вчинення злочину за відсутністю інших доказів, які б це підтверджували і давали можливість суду ідентифікувати саме вказаний вище ніж як знаряддя вчинення злочину.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті людини, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, раніше не судимий, за місцем проживання і роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи обвинуваченого, та беручи до уваги позицію потерпілої, яка просила суворо покарати обвинуваченого, суд не знаходить підстав для призначення йому покарання із застосуванням положень ст. ст. 69, 75 КК України, і вважає, що покарання обвинуваченому за вчинений злочин повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, суд не знаходить підстав для призначення як мінімального, так і максимального покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 115 КК України, і вважає, що покарання слід призначити відповідно до вимог ст. 65 КК України. Таке покарання, на переконання суду, буде відповідати обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, а також є справедливим.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Період попереднього ув`язнення ОСОБА_5 необхідно зарахувати в строк призначеного йому покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

У даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 38 170,00 гривень та моральної шкоди в сумі 600 000,00 гривень.

Позов обґрунтований тим, що потерпіла у зв`язку із смертю свого чоловіка (співмешканця) ОСОБА_10 понесла матеріальних збитків, пов`язаних з його похованням, поминальними обідами, встановленням пам`ятника. Також, потерпіла пережила душевні страждання, пов`язані із смертю чоловіка, який був для неї єдиною опорою в житті, оскільки після передчасної смерті її єдиного сина, ОСОБА_10 залишався для неї однією у світі людиною, в якій вона бачила сенс свого життя. З ОСОБА_10 вона тривалий час проживала однієї сім`ю, у них склалися добрі стосунки, вони планували своє майбутнє разом. Його раптова смерть від злочинних дій ОСОБА_5 спричинила їй глибокі душевні страждання, від яких вона не може оговтатись і до цього дня.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_7 цивільний позов суд приходить до наступних висновків. Надаючи оцінку позовним вимогам ОСОБА_7 , суд виходить з того, що останньою надані копії платіжних документів, які підтверджують понесені потерпілою витрати: 01.08.2017 року у розмірі 13 170,00 гривень на поховання і у розмірі 6 500,00 гривень на комплексний поминальний обід; 08.08.2017 року у розмірі 2 000,00 гривень на комплексний поминальний обід; 08.09.2017 року у розмірі 2 000,00 гривень на комплексний поминальний обід і у розмірі 14 500,00 гривень на виготовлення пам`ятника, його доставку і встановлення. Всього на суму 38 170,00 гривень. До позову додано документи, які підтверджують вказані витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Отже, ОСОБА_7 має право на відшкодування понесених нею витрат, пов`язаних з похованням ОСОБА_10 та спорудженням надгробного пам`ятника у розмірі 38 170,00 гривень. Тому, позов в цій частині слід задовольнити повністю.

Щодо моральної шкоди, то в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Надаючи оцінку позовним вимогам ОСОБА_7 щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що відповідно до приписів ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обстави, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю особи, мають чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі), діти (усиновлені), а також особи, які проживали з нею однією сім`єю.

Суд вважає доведеним факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_7 , яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправним заподіянням смерті ОСОБА_10 , з яким вона проживала однією сім`єю (т.1 а.с.78,79). Суд також враховує характер та обсяг душевних та психічних страждань потерпілої, завданих внаслідок злочину, характер немайнових втрат і порушення нормальних життєвих зв`язків.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує роз`яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги всі обставини у справі, суд оцінює моральну шкоду, спричинену потерпілій, в сумі 300 000 гривень.

Таким чином, оскільки вина ОСОБА_5 у протиправному умисному заподіянні смерті ОСОБА_10 судом встановлена, з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 слід стягнути спричинену матеріальну і моральну шкоду у вказаних вище розмірах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання з 31 липня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.07.2017 року до 07.05.2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 38 170 (тридцять вісім тисяч сто сімдесят) гривень 00 копійок, та 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речові докази: камінь зі слідами РБК, вилучений поблизу двору домоволодіння по АДРЕСА_2 ; шорти сірого кольору зі слідами РБК, футболку рожевого кольору зі слідами РБК, в які був одягнений при огляді труп ОСОБА_10 ; одяг ОСОБА_5 , вилучений під час його затримання (футболка, чорного кольору, штани спортивні сірого кольору, кросівки чорного кольору); спідню білизну чоловічі труси, які вилучено у свідка ОСОБА_11 ; зразки крові ОСОБА_5 та ОСОБА_11 в паперових конвертах; розкладний ніж в чорному чохлі, який знаходився в чоловічій сумці належній ОСОБА_5 , вилучений 31.07.2017 року в приміщенні їдальні вахтових бригад, яка розташована на території Іларіонівської колійної машинної станції, зі слідами РБК; зрізи країв нігтьових пластин з пальців обох рук ОСОБА_5 в паперових конвертах, які зберігаються в камері схову Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2