02.08.2018
справа № 642/3151/18
провадження № 1кп/642/594/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання про застосування заходів медичного характеру по кримінальному провадженні внесеному №0000710 від 20.03.2018 року, що надійшов з Харківської місцевої прокуратури №1 у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, одруженого, із вищою освітою, офіційно не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
19.03.2018 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у під`їзді за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті неприязних стосунків почав дзвонити у квартиру АДРЕСА_2 , де мешкає потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тримаючи у руках сокиру. Після того, як ОСОБА_6 , відчинила двері своєї квартири ОСОБА_7 , тричі замахнувся на неї сокирою, а після відкинув сокиру у бік та штовхнувши ОСОБА_6 , увірвавшись до квартири потерпілої почав бігати по кімнатах. Далі ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно підійшов до потерпілої ОСОБА_6 , та наніс їй три удари в обличчя, що прийшлись потерпілій в область носу та правої вилиці. В результаті ударів нанесених ОСОБА_7 , потерпіла втратила рівновагу та присіла на підлогу, та в результаті удару ОСОБА_7 , у потерпілої відкрилась носова кровотеча. При цьому ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_6 , ще один удар ногою в область потиличної частини голови з права та ще один удар ногою в область обличчя, а саме в область верхньої губи. Після чого, ОСОБА_7 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник зайшовши до своєї квартири.

Внаслідок злочинних дій громадянина ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-2180-ая/18 від 20.03.2018 року судово-медичного експерта ХОБСМЕ ОСОБА_6 , 1963 р.н., було заподіяно такі тілесні ушкодження, як закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку з забитими ранами та синцями на обличчі, відкритий перелам кісток носа зі зміщенням, перелом правої виличної кістки, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удару-стиснення та могли бути отримані не пізніше 19.03.2018.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №09-2180-ая/18 від 20.03.2018 судово-медичного експерта ХОБСМЕ за ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку з забитими ранами, перелом кісток носу відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше як 3 тижні (21 день), (згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №09-2180-ая/18 від 20.03.2018 судово-медичного експерта ХОБСМЕ за ступенем тяжкості синці відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів згідно п.п. 2.3.2.Б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №09-2180-ая/18 від 20.03.2018 судово-медичного експерта ХОБСМЕ за ступенем тяжкості перлом правої виличної кістки відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) згідно (п.п.2. 2. 1а, б, в і 2.2.2. «Правил судово-медичного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.).

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила обставини спричинення їй діями ОСОБА_7 тілесних ушкоджень викладені в клопотанні прокурора.

Свідок ОСОБА_8 також підтвердила обставини викладені в клопотанні прокурора оскільки сама була очевидцем цих подій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, а саме умисне нанесення середньої тяжкості тілесних шкоджень, що не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні клопотання про застосування заходів медичного характеру підтримав, так як ОСОБА_7 потребує лікування.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.122 КК України підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні наступними доказами:
- протоколом огляду місця події від 19.03.2018 року;

- висновком судово-імунологічного дослідження речових доказів №14/685-Дм/18 від 26.04.2018;

- висновком судово-медичної експертизи № 09-2180/2018 від 05.05.2018;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_6 , та експерта ХОБСМЕ від 03.05.2018;

- висновком судово-медичної експертизи № 09-2292/2018 від 05.05.2018;

Згідно ст.ст. 3, 28 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність,недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «G.v.France», п. 39 «Halilovic v.Bosnia and Herzegovina» п.18 почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.03.2018 року знаходиться на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Харківській обласній психіатричній лікарні №3» за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46 в психіатричному відділенні №7 первинного психологічного епізоду.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 15.05.2018 призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу. Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №413 від 18.05.2018 КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3» психічний стан ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неоднозначний. Для рішення усіх експертних запитань ОСОБА_7 , потребує динамічного спостереження та обстеження в умовах стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

26.06.2018 року ОСОБА_7 , було проведено стаціонарну судово-психіатричну експертизу. Відповідно до висновку стаціонарної судово - психіатричної експертизи № 505 від 26.06.2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає кримінальне правопорушення, ОСОБА_7 , перебував в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_7 , відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Згідно ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч.1ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Враховуючи, що ОСОБА_7 за своїм психічним станом і характером вчиненого ним кримінального правопорушення потребує застосування примусових заходів медичного характеру в примусовому порядку, оскільки вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч.1 ст.185 КК України у стані неосудності, а відтак до нього згідно вимог ст. ст.512, 513 КПК України та ст. 93, 94 КК України, слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Згідно вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати можуть бути стягнуті лише з обвинуваченого у разі ухвалення щодо нього обвинувального вироку.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 93,94 КК України, ст.ст. 369, 371-372, 503, 512, 513 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні з звичайним наглядом, у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Виконання ухвали доручити Холодногірському ВП ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена згідно із ст. 395 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Ленінського районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1