УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 420 171 000 000 001 64 від 10.02.2017, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Васильків Київської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, військовослужбовець, учасник бойових дій, який перебуває у зареєстрованому шлюбі, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2,3 ст. 307 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 06.06.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2,3 ст. 307 КК України, відповідно до якої ОСОБА_4 , діючи спільно з іншими особами незаконно виготовляв, зберігав та збував психотропну речовину амфетамін, а також інші наркотичні засоби та психотропні речовини.

Відповідно до висновку експерта від 06.06.2018 №11-2/3181, надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить психотропну речовину амфетамін загальною масою 50,921 г.

Слідчий вважає, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового слідства або суду, знищити, сховати або спотворити речі та документи, що мають значення для кримінального провадження, впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, які зазначені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник вважали висунуту ОСОБА_4 підозру необґрунтованою та зазначені стороною обвинувачення ризики відсутніми, оскільки ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, сім`ю, є військовослужбовцем. Наполягали на непричетності ОСОБА_4 до інкримінованих дій. Вважали, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 може забезпечити запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Також сторона захисту звернула увагу слідчого судді на застосування до ОСОБА_4 працівниками СУ ГУНП у м. Києві фізичного насильства з метою отримання вигідних для слідства показань. Обставини отримання тілесних ушкоджень підтверджена підозрюваним у засіданні.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши надані суду матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини»«обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 певних ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Характер інкримінованого підозрюваному злочину, який пов`язаний з виробництвом та реалізацією наркотичних засобів, також свідчить про ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки підозрюваного.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що, не дивлячись на те, що підозрюваний має сім`ю та постійне місце проживання на території Київської області, є військовослужбовцем, має міцні соціальні зв`язки, останній може вчинити дії з метою переховування.

Зазначені чинники у сукупності з покаранням, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, приводять до переконання, що ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду є реальним.

Оскільки обставини вчинення кримінальних правопорушень на теперішній час у повному обсязі не встановлені, слідчий суддя не виключає, що підозрюваний може вдатись до дій, спрямованих на спотворення, знищення чи приховування речі, що мають значення для кримінального провадження.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Однак, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, що свідчить про необхідність вирішення питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити достатні гарантії виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, вік, відсутність судимостей, перебування на військовій службі, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 менш суворий запобіжний захід.

Згідно з ч. 6 ст. 206 КПК, у разі наявності заяви особи про застосування до неї насильства під час затримання або тримання під вартою, на слідчого суддю покладений обов`язок зафіксувати таку заяву та вжити відповідних заходів реагування, передбачених цією процесуальної нормою.
Враховуючи надану підозрюваним інформацію, слідчий суддя вважає за необхідне забезпечити невідкладне судово-медичне обстеження ОСОБА_4 , а також доручити прокурору відділу прокуратури м. Києва, який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, провести дослідження фактів, викладених у заяві підозрюваного.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього такі обов`язки:

- цілодобово не залишати приміщення будинку АДРЕСА_1 ;

- прибувати за першою вимогою до слідчого СУ ГУНП у м. Києві, прокурора, слідчого судді, суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем мешкання ОСОБА_4 .
Строк дії цієї ухвали встановити по 06 серпня 2018 року включно.

Зобов`язати прокурора відділу прокуратури м. Києва вжити заходів для забезпечення невідкладного судово-медичного обстеження ОСОБА_4 .

Доручити прокурору відділу прокуратури м. Києва провести дослідження фактів, викладених у заяві ОСОБА_4 щодо застосування до нього фізичного насильства.
На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1