Справа № 638/8487/18
Провадження № 1-кс/638/3462/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

Слідчого ОСОБА_3

Представника власника майна ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 поданого в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000861 від 01.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчим вказано про те, що у період часу з 16.00 год. 27.02.2018 року по 09.00 год. 28.02.2018 року невстановлена особа, перебуваючи по вул. Культури, 22-Б у м. Харкові таємно викрала фари з автомобілю «Порш Каєн», чим спричинила ОСОБА_6 майна шкоду.

Вказаний факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000861 від 01.03.2018 року, за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 о 16.00 год. 27.02.2018 року залишив свій автомобіль «Порш Каєн» д.н. НОМЕР_1 на стоянці по вул. Культури, 22-Б у м. Харкові.

28.02.2018 року потерпілий ОСОБА_6 прийшов на стоянку та виявив, що у автомобілі відсутні дві передні фари, після чого звернувся до правоохоронних поліцію.

В ході виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України, встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення ймовірно причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також встановлено що викрадені фари ОСОБА_7 пересилає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 через ТОВ «Нова Пошта» і таким чином розпоряджається викраденим майном на свій розсуд.

23.08.2018 на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.08.2018 року проведено обшук автомобілю «Toyota Avensis» , д.н. НОМЕР_2 за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Кулебівська поблизу будинку №32 в ході якого було виявлено та вилучено дерев`яну биту, ніж з рукояткою у чорному чохлі, ключі від автмобілю «Toyota Avensis», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобі на автомобіль «Toyota Avensis» , д.н. НОМЕР_2 та автомобіль «Toyota Avensis» , д.н. НОМЕР_2 .

Слідчим зазначено, що оглянуте та вилучене майно під час обшуку від 23.08.2018р саме: дерев`яну биту, ніж з рукояткою у чорному чохлі, ключі від автомобілю «Toyota Avensis», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобі на автомобіль «Toyota Avensis» , д.н. НОМЕР_2 та автомобіль «Toyota Avensis» , д.н. НОМЕР_2 є предметом, засобом, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, досудове розслідування якого здійснюється в кримінальному провадженні № 0000861 від 01.03.2018, тому вони мають значення речових доказів.

Вилучені під час обшуку предмети є предметом, засобом та знаряддям вчинення злочину, оскільки за їх допомогою вчинено злочин. Орган досудового розслідування зазначає, що на теперішній час є необхідність проведення певних слідчих (розшукових дій) з метою встановлення обставин вчинення злочину.

Слідчий в судове засідання з`явилась, клопотання підтримала в повному обсязі.

Представник власник майна заперечувала проти задоволення клопотання.

Вислухавши позиції сторін та дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно матеріалів кримінального провадження підозра у вчиненні кримінального правопорушення не пред`явлена, слідчим у клопотанні не зазначено, які саме дії процесуального характеру він має на меті проводити з вилученим транспортним засобом.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно п. 3 вказаної статті, тимчасово також може бути майно, яке є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів. У цьому випадку, за ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року позбавлення майна в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права є допустимим. При цьому Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), п. 78, вказав на те, що при вирішення питання виправданості такого втручання є необхідним підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар».

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

З досліджених слідчим суддею матеріалів, не можливо зробити висновок, яким чином вищезазначене майно може мати значення речового доказу і предмету злочину, передбаченого ч.3 185 КК України, а тому правових підстав для накладення арешту на транспортний засіб з підстав зазначених в клопотанні слідчого на таке майно немає, зокрема клопотання є невмотивованим, та викладені в ньому підстави не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно ч.1ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що по справі відсутні докази того, що зазначене вилучене майно, а саме дерев`яна бита, ніж з рукояткою у чорному чохлі, ключі від автомобілю «Toyota Avensis», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобі на автомобіль «Toyota Avensis» , д.н. НОМЕР_2 та автомобіль «Toyota Avensis» , д.н. НОМЕР_2 , є засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, зокрема, відсутні відповідні умови для зберігання транспортного засобу, а тому підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна відсутні.

За вимогами ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про те, що підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 поданого в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000861 від 01.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1