справа № 216/2640/15-к

ВИРОК
іменем України
20 червня 2018 року
м. Кривий Ріг
Цен трально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:
головуючий - суддя ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, проживає АДРЕСА_1 , громадянин України, працюючого ТОВ "Майнин" на посаді зварювальника, освіта середня-спеціальна, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого в силу вимог ст. 89 КК України,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця сел. М-Заводське, Апостоловського району Дніпропетровської області, проживає АДРЕСА_2 , громадянин України, непрацюючого, освіта середня, одруженого, інваліда ІІ групи, раніше судимого:
- 12.12.1975 року, Апостоловським районний судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі. Згідно ст.. 45 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 07.07.1976 року, Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 206, ч. 1 ст. 101, ч. 3 ст. 222, ч. 2 ст. 190, ст.. 42 КК України (1960 року) до 6 років позбавлення волі. Згідно ст. 45 КК України невідбутий строк покарання 2 роки, приєднаний до вироку від 12.12.1975 року та призначено покарання 8 років позбавлення волі. Звільнився 25.04.1984 року по відбуттю строку покарання;
- 18.12.1984 року, Апостоловським районний судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 229-6, ст. 299-4, ст. 42 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі. Звільнився 03.10.1989 року по відбуттю строку покарання;
- 15.02.1991 року, Апостоловським районний судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) до 4 років позбавлення волі;
- 18.10.1991 року, Микитовським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 222, ст. 43 КК України (1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 30.12.1995 року по відбуттю строку покарання;
- 21.01.1997 року, Апостоловським районний судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 229-6 КК України (1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 24.03.1999 року;
- 20.06.2000 року Апостоловським районним судом Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 229-1, ст.. 44 КК України (1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ст. 45 КК України від відбування покарання звільнився з іспитовим строком 2 роки;
- 08.02.2001 року Апостоловським районний судом Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі. Згідно ст.. 43 КК України частково приєднано 1 рік за вироком від 20.06.2000 року та призначено до відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільнився 20.02.2014 року умовно-достроково на не відбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 10 днів;
- 26.04.2005 року Довгинцівським районним судом м. Кривогу Рогу, Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 10.02.2007 року по відбуттю строку покарання;
- 11.07.2007 року Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно ст.. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;
- 20.04.2009 року Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ст. 162 ч. 1, ст. 186 ч. 2, ст. 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 3 місяці за вироком Апостоловського райсуду від 11.07.2007 року і призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 08.05.2014 року по відбуттю строку покарання,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
потерпіла ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11
в с т а н о в и в:
04.03.2015 року у денний час доби ОСОБА_5 разом з раніше йому малознайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , знаходились за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . та довідавшись від ОСОБА_12 про те, що по АДРЕСА_3 проживає літня жінка ОСОБА_8 , в якої наявні грошові кошти та цінності, останні вступили у злочинний зговір, направлений на проникнення до приміщення квартири АДРЕСА_4 , у якій проживає ОСОБА_8 маючи на меті заволодіти майном останньої. Після чого приблизно о 17.00 годині цього ж дня всі разом прибули до вказаної квартири. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 біля квартири АДРЕСА_4 ., підійшли до вхідних дверей вказаної квартири, постукали у двері після чого вхідні двері в квартиру їм відчинила ОСОБА_8 .. Одразу після цього ОСОБА_5 , з метою проникнення до приміщення квартири штовхнув потерпілу ОСОБА_8 у ділянку грудної клітини, фактично відштовхнув її від вхідних дверей в середину приміщення квартири, при цьому без дозволу потерпілої проник до її житла, де наніс ОСОБА_8 удар кулаком правої руки у ділянку лівої частини її обличчя, внаслідок якого остання згідно висновку судово-медичної експертизи №452 від 10.03.2015 року отримала тілесні ушкодження у вигляді ділянки забою м`яких тканин в проекції тіла лівої виличної кістки, синець у зовнішнього краю верхньої повіки лівого ока, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Згідно вказаної експертизи потерпілій ОСОБА_8 було завдано не менше 1-го прикладення фізичної сили травмуючим предметом у ліву половину обличчя.
Вслід за ОСОБА_5 до квартири зайшли ОСОБА_6 та ОСОБА_12 прослідкувавши в середину квартири. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_5 , висловлюючи погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_8 , а саме погрожуючи позбавити її життя став вимагати у неї грошові кошти та цінності, які в неї є, тим самим подавив можливу волю до опору з боку потерпілої. Реально сприймаючи погрози ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_8 , отримавши удари від останнього, будучи похилого віку, і не в змозі протистояти переважаючому у фізичному розвитку ОСОБА_5 та його спільників ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , побоюючись за своє життя та здоров`я видала останнім належне їй майно, а саме: грошові кошти в сумі 360 гривень; срібне кільце 925 проби вагою 3 грами, вартістю 500 гривень; срібне кільце 925 проби вагою 2,5 грамів, вартістю 600 гривень. Своїми діями обвинувачені заподіяли ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1460 гривень.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочини, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, який кваліфікується як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло.
В цей же день 04.03.2015 року, приблизно о 17.00 год., потерпіла ОСОБА_8 з свого мобільного телефону, перебуваючи в вбиральні квартири, покликала на допомогу свого онука ОСОБА_9 , який 04.03.2015 року о 17.25 годині прибув до квартири АДРЕСА_4 та зайшов до її приміщення, в якій знаходились ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .
В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на погрозу застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, відносно потерпілого ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном. Реалізуючи вищевказаний злочинний намір ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , підійшов ззаду до ОСОБА_9 та приставив до його спини палець руки, видаючи його за ймовірну зброю та висловив погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_9 , а саме погрожував позбавити його життя та став вимагати видати йому грошові кошти та цінності які в нього є, тим самим подавив можливу волю до опору з боку потерпілого. Реально сприймаючи погрози ОСОБА_5 , боячись за своє життя та здоров`я ОСОБА_9 видав належні йому грошові кошти в сумі 120 гривень. Таким чином, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 120 гривень.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
Обвинувачений ОСОБА_6 04.03.2015 року, у денний час доби, разом з раніше йому знайомою ОСОБА_12 та малознайомим ОСОБА_5 , знаходячись по місцю проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , довідавшись від ОСОБА_12 про те, що по АДРЕСА_3 проживає літня жінка ОСОБА_8 , в якої наявні грошові кошти та цінності, вступили у злочинний зговір, направлений на проникнення до приміщення квартири АДРЕСА_4 , у якій проживає ОСОБА_8 , маючи на меті заволодіти майном останньої. Після чого приблизно о 17.00 годині, цього ж дня, всі разом прибули до вказаної квартири. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 біля квартири АДРЕСА_4 ., підійшли до вхідних дверей вказаної квартири, постукали у двері після чого вхідні двері в квартиру їм відчинила ОСОБА_8 .. Одразу після цього ОСОБА_5 , з метою проникнення до приміщення квартири штовхнув потерпілу ОСОБА_8 у ділянку грудної клітини, фактично відштовхнув її від вхідних дверей в середину приміщення квартири, при цьому без дозволу потерпілої проник до її житла, де наніс ОСОБА_8 удар кулаком правої руки у ділянку лівої частини її обличчя.
Вслід за ОСОБА_5 до квартири зайшли ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , які бачили, як ОСОБА_5 наносив удар ОСОБА_8 та словесною погрозою застосування до ОСОБА_8 насильства небезпечного для життя чи здоров`я, а саме погрозу позбавлення її життя, став вимагати видати їм грошові кошти та цінності які в неї є, тим самим подавив можливу волю до опору з боку потерпілої. Після цього ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_8 , отримавши удар кулаком правої руки від ОСОБА_5 , будучи особою похилого віку, реально сприйняла словесну погрозу останнього щодо застосування до неї насильства небезпечного для життя та здоров`я не могла протистояти їх фізичній перевазі, разом із ОСОБА_12 стали самостійно шукати майно потерпілої в приміщенні квартири, маючи на меті заволодіти таким майном. В цей же час потерпла ОСОБА_8 видала останнім належне їй майно, а саме: грошові кошти в сумі 360 гривень; срібне кільце 925 проби вагою 3 грами, вартістю 500 гривень; срібне кільце 925 проби вагою 2,5 грамів, вартістю 600 гривень. Такими діями обвинувачені заподіяли ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1460 гривень.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 187 КК України не визнав та зазначив, що ним було вчинене кримінальне діяння відповідальність за яке передбачена ст. 186 КК України. При цьому суду пояснив, що 04.03.2015 року у денний час доби він повертався з роботи. На зупинці громадського транспорту «Червоне», яка знаходиться в м. Кривий Ріг, до нього підійшла жінка, на цей час йому не знайома, і яка як згодом з`ясувалось була ОСОБА_12 , та запитала як проїхати на вул. Леніна до магазину АТБ. Разом з ОСОБА_12 був інший невідомий на цей час йому чоловік, - ОСОБА_6 . Оскільки, за необхідною їм адресою можна було доїхати тим же автобусом, яким повертається з роботи ОСОБА_5 , він порекомендував ОСОБА_12 сісти в цей же автобус. Вже під час проїзду у автобусі він познайомився з ОСОБА_12 та вони обмінялись номерами мобільних телефонів. Після цього він вийшов на необхідній йому зупинці громадського транспорту та пішов додому. Десь за одну годину йому зателефонувала ОСОБА_12 та попросилась побути в нього разом з ОСОБА_6 , доки не прибуде електричка на якій вона повинна поїхати додому в м. Апостолово. На що ОСОБА_5 дав свою згоду, за деякий час ОСОБА_12 з ОСОБА_6 приїхали до нього де він пригостив їх чаєм.
Під час розмови ОСОБА_12 розповіла, що їздила до своєї родички, в якої повинна була забрати борг, однак останньої по місцю проживання не виявилось. Кошти їй були потрібні для того щоб купити подарунок на день народження синові. Після цього попросила його, враховуючи те, що погано орієнтується в м. Кривому Розі, показати як доїхати до ОСОБА_8 , з якою на цей час він не був знайомий. ОСОБА_5 на вказане прохання погодився та поїхав разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_6 до місця проживання потерпілої ОСОБА_8 на АДРЕСА_5 . Прибувши до визначеного місця ОСОБА_6 зважаючи на те, що пересувається з допомогою палиці, залишився внизу, а він з ОСОБА_12 піднявся до квартири АДРЕСА_6 . ОСОБА_12 постукала в двері квартири і їх відчинила потерпіла ОСОБА_8 та одразу ж сказала, «Ти знову з бомжем прийшла», що його обурило і він штовхнув потерпілу правою рукою в грудну клітку, при цьому була присутня ОСОБА_12 , більше фізичної сили до потерпілої не застосовував та жодних погроз на її адресу не висловлював. При цьому зазначає, що у потерпілої в руці була палиця, якою вона могла вдаритись коли він її штовхнув. Після цього потерпіла спитала, що вони роблять та чи потрібні їм гроші на, що почула ствердну відповідь та як наслідок передала йому конверт в якому були кошти, суми коштів він повідомити не може оскільки не перераховував, також йому не було відомо яку саме суму заборгувала потерпіла ОСОБА_12 та чи покривала сума яка була в надано конверті борг йому невідомо. Вказаний конверт з грошима поклав на полицю шафи, що стояла в коридорі квартири. В момент коли отримував конверт з грішми до квартири зайшов ОСОБА_6 та разом з ОСОБА_12 прослідували в середину квартири потерпілої. Після цього він пройшов в кухню квартири потерпілої де закурив сигарету, інші обвинувачені перебували в інших кімнатах квартири. ОСОБА_8 в цей час зайшла до вбиральні. В середину приміщення квартири потерпіла їх не запрошувала, з якою метою він зайшов в середини квартири та для чого залишався там на протязі близько 20 хв., повідомити не може. Крім цього йому не відомо, що робили інші обвинувачені в квартирі, в той час коли він перебував на кухні, оскільки їх не бачив. Двері в квартиру він не зачиняв, хто їх зачинив йому невідомо, своє обличчя від потерпілої не приховував.
Через деякий час після того, як обвинувачені зайшли в квартиру потерпілої, туди прийшов її онук ОСОБА_9 , який є особою міцної статури та значно молодший за нього у віці, вказаний чоловік зупинився в коридорі та почав розмову з ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які в цей час перебували в спальній кімнаті. Зважаючи на фізичну перевагу потерпілого ОСОБА_9 , побоюючись застосування фізичної сили від останнього він, підійшовши до нього з заду, поклав йому руку на плече та сказав не застосовувати ніяких силових дій, оскільки вони прийшли за отриманням боргу та зараз підуть. Після цього ОСОБА_9 дав йому 120 гривень, які мав при собі, вказані кошти ОСОБА_5 поклав на пуфик, що стояв в вітальній кімнаті, при цьому він не повідомляв ОСОБА_9 яку суму коштів винна ОСОБА_8 . За декілька хвилин після цього в приміщення квартири зайшли працівники поліції, в цей час він перебував в великій кімнаті квартири, разом з ним був ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 , ОСОБА_12 перебувала в спальні, що вона там робила йому невідомо.
Крім цього зазначає, що під час проведення слідчих дій повністю себе оговорював перед працівниками поліції повідомляючи їх, що прийшов в квартиру потерпілої маючи на меті пограбувати її, при цьому такі покази давав добровільно без жодного стороннього тиску. Пред`явлений до нього цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди не визнає, оскільки жодні речі у потерпілої не було викрадено, щодо задоволення позовних вимог в частині моральної шкоди, покладається на розсуд суду, щодо вчиненого просить вибачення у потерпілих.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не визнав, зазначив, що ним було вчинене злочин який підпадає під ознаки діяння передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України. В судовому засідання пояснив, що 04.03.2015 року приїхав в м. Кривий Ріг, маючи намір потрапити в лікарню для огляду, однак в такий день в медичну установу він спізнився. Разом з тим в цей день в м. Кривий Ріг він зустрівся з раніше йому знайомою ОСОБА_12 , яка запропонувала поїхати до потерпілої ОСОБА_8 щоб забрати у неї гроші, які в неї залишила її подруга на прізвище ОСОБА_13 , яка в цей час працювала в ОСОБА_8 . Приїхавши до ОСОБА_8 , ОСОБА_12 зайшла в квартиру останньої, а він залишився стояти на сходовій клітці, біля квартири де проживає потерпіла. В квартирі потерпілої ОСОБА_12 перебувала десь 10-15 хв., після чого вийшла та повідомила, що грошей не забрала, оскільки ОСОБА_13 їх не залишила.
Одразу ж після цього, вони пішли на зупинку громадського транспорту щоб доїхати до залізничного вокзалу, маючи намір на електричці доїхати додому в м. Апостолово. На зупинці громадського транспорту ОСОБА_12 зустріла ОСОБА_5 та спитала в нього як можна доїхати до залізничного вокзалу на, що останній запропонував сісти в цю ж маршрутку на яку чекає він, оскільки нею можна доїхати у потрібне їм місце. Вже в маршрутці ОСОБА_12 познайомилась з ОСОБА_5 . Згодом, усі троє, вийшли з маршрутки на зупинці громадського транспорту неподалік місця проживання ОСОБА_5 , де останній запропонував прийти до нього додому, щоб він міг залишити там свою сумку, з якою їхав з роботи і після цього він покаже як можна пройти до залізничного вокзалу. На вказану пропозицію ОСОБА_5 , вони погодились та пішли до місця його проживання, де попили чаю та після цього вирішили знову поїхати до ОСОБА_8 , маючи намір забрати борг. З якою метою ОСОБА_5 їхав з ними йому не відомо.
Прибувши до будинку де проживає ОСОБА_8 , він залишився в під`їзді будинку на першому поверсі, оскільки має хворі ноги та йому важко підніматись по сходах. Десь за 15-20 хв., зважаючи на те, що ОСОБА_12 довго не повертається він піднявся на другий поверх, запитати коли вони поїдуть додому, та зайшов в квартиру потерпілої ОСОБА_8 , двері в яку були відчинені, в цей час ОСОБА_5 розмовляв з ОСОБА_8 , знаходячись між коридором та кухнею квартири, а ОСОБА_12 була у спальній кімнаті, він також зайшов в спальню. Розмови ОСОБА_5 з потерпілою він не чув і йому не відомо чи повернула ОСОБА_8 борг. Також пояснив, що потерпіла ОСОБА_8 дала йому два срібних персні, оскільки йому не було відомо для чого такі персні були передані йому, він кинув їх на диван в великій кімнати. Десь через 20 хв., з того моменту як ОСОБА_5 та ОСОБА_12 зайшли в квартиру потерпілої туди прибули працівники поліції, які затримали їх усіх в квартирі потерпілої. Поданий до нього цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди не визнає, так як не викрадав жодних речей у потерпілої, щодо задоволення позовних вимог в частині моральної шкоди, покладається на розсуд суду, відносно вчиненого просить вибачення у потерпілої.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованих їм злочинів, вина останніх повністю доводиться дослідженими в ході судового слідства доказами, а саме:
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 04.03.2015 року приблизно о 15.00 годині до неї додому за адресою: АДРЕСА_3 прийшла раніше знайома їй ОСОБА_14 , поряд з нею був раніше їй незнайомий чоловік ( ОСОБА_6 ), якого ОСОБА_12 представила своїм батьком, якого вона забрала з лікарні. Після того як вона відчинила двері, то ОСОБА_6 спираючись на палицю, без відповідного запрошення, зайшов у квартиру. Оскільки даний чоловік був їй незнайомим вона взявши його за руку та вивела з квартири, слідом за ним вийшла і ОСОБА_12 .
В цей же день, близько 17.00 годині вона почула якийсь галас на сходовому майданчику під`їзду. Так як в цей день повинні були принести газети, вона вирішила, що це прийшла листоноша. Не дивлячись у вічко дверей, вона відчинила вхідні двері своєї квартири, та побачила на сходовій клітці обвинувачених, раніше їй незнайомого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .
Як тільки вона відчинила вхідні двері, то ОСОБА_5 штовхнув її рукою у ділянку грудної клітини, поштовх був відчутний тому вона відступилась назад в середину квартири. Після цього в квартиру зайшла ОСОБА_12 та ОСОБА_6 . ОСОБА_5 закрив вхідні двері, після чого з значною силою наніс їй, кулаком правої руки близько п`яти шести ударів у ділянку обличчя ліворуч, від завданих ударів вона не впала, оскілки через незначну площу коридору оперлась до стіни, і однією рукою спиралась на свою тростину. Скільки саме він завдав ударів вона точно вказати не може, оскільки була шокована вказаними подіями. Вона почала питати що їм від неї треба, чи не потрібні їм гроші, на що почула ствердну відповідь ОСОБА_5 , при цьому він сказав, якщо вона не віддасть грошей, то вони її вб`ють. Вона злякалась, за своє життя тому дістала з шафи, яка розміщена в коридорі, паперовий конверт у якому знаходились належні їй грошові кошти в сумі приблизно 200 гривень та передала їх ОСОБА_5 , який повідомив що цих коштів замало. Після цього з своєї сумки дістала гаманець, в якому було близько 170 гривень та також віддала його ОСОБА_5 . Усі надані кошти забрав ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_12 і ОСОБА_6 , бачили як її бив та погрожував фізичною розправою, підсудний ОСОБА_5 .
Після отримання коштів, ОСОБА_5 силоміць заштовхав її до спальної кімнати, де перебували інші обвинувачені по справі. Після цього на прохання потерпілої, її відпустили до вбиральні, при цьому з зовнішньої сторони ОСОБА_5 тримав двері вбиральні. Маючи при собі мобільний телефон вона зателефонувала своєму онукові ОСОБА_9 та повідомила про те, що її грабують. Після цього вона також зателефонувала працівникам міліції, та повідомила про пограбування. За деякий час вона почула як хтось відкриває вхідні двері у квартиру, однак з туалету не виходила, оскільки побоювалась за своє життя. Разом з цим почула голос свого онука, який запитав у обвинувачених хто вони такі і що роблять в квартирі, більше розмови вона не чула. Через деякий час вийшла з туалету, на цей час двері якого уже не притримував обвинувачений, та побачила, що її онук сидить на кріслі в вітальній кімнаті, а ОСОБА_5 тримає руки онука за спиною та вимагає в нього гроші. Інші обвинувачені знаходились у спальній кімнаті та викидали одяг та білизну з її шафи. В цей час її онук повернувся до неї та сказав віддати обвинуваченим два персні, що вона і зробила. Вказані персні забрав ОСОБА_6 та поніс їх до ОСОБА_5 , при цьому запитав у неї де є шкатулка з дорогоцінними прикрасами.
Згодом вона почула, що на сходовій клітці є якісь люди та зважаючи на те, що вона очікувала приїзд працівників поліції, відкрила двері в квартиру та побачила десь 8-9 працівників міліції, які зайшли у приміщення квартири, та почала розповідати їм про скоєний у відношенні неї злочин. При цьому обвинувачені пробували створити враження, що злочинцем є її онук. За вказаним фактом вона написала письмову заяву в поліцію, та письмове пояснення. Порядок речей у кімнатах квартири, в наслідок даних подій, був порушений. Речі з шаф були на підлозі. На наступний день після вказаної події, в відповідній медичній установі, вона зняла побої.
Крім цього зазначила, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_6 не застосовували до неї фізичної сили та не погрожували, однак вони бачили як її бив ОСОБА_5 та погрожував фізичною розправою, разом з тим вважає, що в пересування квартирою її ніхто не обмежував після того як вона вийшла з туалету.
Просить задоволити у повному обсязі поданий нею цивільний позов в розмірі 165 800 грн. завданої їй матеріальної шкоди, з яких 5000 грн. витрати на лікування та 160 000 грн. шкода завдана в наслідок викрадення майна, вказує, що слідчим їй було повернуто викрадені 380 гривень. А також, просить стягнути 500 000 грн. моральної шкоди, яку вона зазнала в зв`язку з заподіянням стосовно неї кримінального правопорушення. Зазначає, що тривалий час вимушена ходити до правоохоронних органів та суду, відстоювати порушені права, під час вчинення злочину пережила жахливі миті, коли обвинувачені застосували до неї фізичну силу, після цього постійно побоюється за себе, що завдає їй моральних страждань.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що 04.03.2015 року коли він знаходився вдома по АДРЕСА_7 , близько 17.19 годин йому на його мобільний номер телефону зі свого мобільного номеру телефону зателефонувала його бабуся - ОСОБА_8 , яка повідомила, що її грабують. Тоді він відразу ж зрозумів, що з бабусею щось сталось, та вирушив до неї. Приблизно о 17.25 годині він прийшов до квартири бабусі, та своїм ключем відчинив вхідні двері, які були зачинені на замок. Після чого він пройшов у приміщення коридору, зачинивши при цьому за собою двері. Коли він знаходився у коридорі, то помітив, що незнайома йому жінка ( ОСОБА_12 ), разом з незнайомим йому чоловіком ( ОСОБА_6 ) знаходились у спальній кімнаті, яка розташована прямо по коридору, та викидали з шафи бабусин одяг. Він спитав у вказаних осіб, що вони роблять у його бабусі вдома, в цей час до нього ззаду підійшов ще один раніше незнайомий чоловік, який приставив до його спини якийсь предмет, що це було він не бачив, та сказав, що він повернувся з АТО, він нічого не боїться та у випадку необхідності вб`є його. Він злякався, та розуміючи, що вказаний чоловік може його вбити вів себе спокійно, вважав, що до його спини приставлено вогнепальну зброю. Незнайома жінка разом з іншим чоловіком, які знаходились у спальній кімнаті не звертали на них уваги, та продовжували перебирати бабусині речі. Після чого, чоловік який погрожував йому вбивством, наказав йому спокійно пройти разом з ним у вітальню, на що він погодився, та вони удвох пройшли у вітальню, при цьому його обличчя він не бачив, так як він знаходився позаду нього. Пройшовши у вітальню, ОСОБА_5 наказав йому присісти на крісло, що він і зробив. Після чого, продовжуючи тримати невідомий предмет біля його спини ззаду, підсудний наказав йому віддати грошові кошти, що він і зробив діставши свій гаманець, та віддав ОСОБА_5 близько 120 гривень, які були в нього. При цьому ОСОБА_5 повідомив, що вказаних грошей замало та попросив переконати бабусю віддати цінні речі. Після цього у коридорі він побачив бабусю, якій сказав віддати їм цінності. Вона підійшла до шафи яка розташована у коридорі, та взяла з неї дві срібні каблучки, які у неї забрав ОСОБА_6 . Через декілька хвилин до квартири зайшли працівники міліції, після чого ОСОБА_5 забрав з його спини невідомий йому предмет, та сів на пуфик поряд з ним, в цей час він вперше побачив його обличчя, крім цього на пуфику згодом було виявлено гроші та якийсь ланцюжок. Також у вітальню зайшов ОСОБА_6 та сів на диван, який розташований у вітальні. При цьому зазначає, що ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_12 йому не погрожували та не застосовували фізичної сили до нього однак бачили як з ним поводився ОСОБА_5 , на обличчі бабусі з лівої сторони було видно синці, хто їх спричинив йому невідомо.
Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_15 пояснила, що на момент вчинення кримінального правопорушення вона працювала в поліції СКР Центрально-Міського РВ КМУ. 04.03.2015 року приблизно о 16.30 годині в зв`язку з надходження, на телефон 102, повідомлення про вчення злочину, вона разом із іншими працівниками поліції прибула за адресою АДРЕСА_3 . Двері в приміщення квартири їм відкрила потерпіла ОСОБА_8 , на лівій частині обличчя якої було видно почервоніння і яка повідомила, що її грабують. Зайшовши в квартиру побачили, що в вітальні такої квартири перебуває три чоловіка, згодом у спальній кімнати було виявлено ОСОБА_12 . Потерпілий ОСОБА_9 сидів у кріслі в вітальній кімнаті, на дивані цієї ж кімнати сидів ОСОБА_6 поруч перебував ОСОБА_5 , який згодом присів на пуфик, що був у вітальній кімнаті. Речі у спальні та вітальні були розкидані, на дивані було виявлено дві срібні каблучки які лежали біля телевізора, який також був на дивані. Також в кімнаті були виявлені грошові кошти, точної суми вона не пам`ятає. Що саме було виявлено в спальній кімнаті вона також не пам`ятає. На запитання працівників поліції, що обвинуваченні роблять в чужій квартирі, останні відповідали, що прийшли пограбувати потерпілу.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що 04.03.2015 року на пульт поліції поступили повідомлення про вчення злочину, оскільки він був працівником поліції тому разом із іншими працівниками поліції прибув на вказаний виклик, за адресою АДРЕСА_3 . Двері в приміщення квартири їм відкрила потерпіла ОСОБА_8 , на лівій частині обличчя якої було видно почервоніння і яка повідомила, що до неї в квартиру ввірвались чужі люди та побили її. Зайшовши в квартиру побачили, що при вході у вітальню стоїть ОСОБА_5 , поруч на кріслі сидів потерпілий ОСОБА_9 та підсудний ОСОБА_6 . Спочатку ОСОБА_5 повідомив, що без будь-яких намірів зайшли до ОСОБА_8 , однак згодом сказав, що насправді вони прийшли до потерпілої з наміром її пограбувати. На пуфику на яке присів ОСОБА_5 було виявлено гроші, ланцюжок та шоколадку. Більше нічого повідомити не може оскільки не пам`ятає.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив що на момент вчинення кримінального правопорушення, яке відбулось в березні 2015 року, більш точної дати він не пам`ятає, працював в поліції, в зв`язку з надходження повідомлення про вчення злочину, він разом із іншими працівниками поліції прибув по місцю мешканню потерпілої ОСОБА_8 . Двері в приміщення квартири їм відкрила потерпіла ОСОБА_8 , на обличчі якої було видно почервоніння і яка повідомила, що її грабують. Зайшовши в квартиру побачили, що в вітальні на дивані сидить ОСОБА_6 поруч нього перебував ОСОБА_5 , згодом з спальної кімнати вийшла ОСОБА_12 . Коли ОСОБА_5 піднявся з пуфику то на пуфику з`явились гроші, точної суми коштів він не пам`ятає. Також вказує, що обвинувачені спочатку повідомили, що прийшли до потерпілої в гості, однак згодом зізналися, що насправді прийшли до неї з наміром пограбувати. Більше розповісти про обставини даної події він не може, оскільки більше нічого не пам`ятає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що працює соціальним працівником та обслуговує потерпілу ОСОБА_8 . Про обставини вчинення злочину 04.03.2015 року їй відомо зі слів потерпілої, свідком вказаної події вона не була, однак після вчинення злочину вона відвідувала ОСОБА_8 та бачила, що в неї на обличчі були ознаки побиття та були синяки на руці, речі у кімнатах були розкидані.
- протоколом огляду від 04.03.2015 року та фото таблицею до нього, в якому відображено обстановку в середині квартири по АДРЕСА_3 , під час огляду кімнати №1, в які порушено порядок речей, на пуфику зеленого кольору було виявлено ключ сірого кольору, грошові кошти в сумі 360 грн. та дві шоколадки «Світоч», на дивані кімнати знаходився телевізор «Sharp», від`єднаний від електромережі, поруч телевізора знаходяться дві жіночі каблучки сірого кольору, на дерев`яному столі поруч з вазою знаходились грошові кошти в сумі 120 грн.. У кімнаті № 2 порядок речей у кімнаті порушений. Виявлені під час огляду кошти, дві жіночі каблучки сірого кольору, підвіска жовтого кольору, були вилучені (т. 1 а. с. 8-12), та згідно постанови про визнання речових доказів від 06.03.2016 року такі речі були визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження (т. 1 а. с. 29-30);
- висновком експерта №452 від 05.03.2015 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_8 було виявлені легкі тілесні ушкодження, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів. Такі тілесні ушкодження могли виникнути 04.03.2015 року та були завдані в наслідок не менше одного прикладення фізичної сили травмуючим предметом (можливо в наслідок удару кулаками) у ліву половину обличчя (т. 1 а. с. 41-41);
- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 17.04.2015 року, у ході якого потерпіла ОСОБА_8 показала та пояснила як ОСОБА_5 рукою заштовхнув її у приміщення квартири та наносив їй удари рукою в ділянку обличчя, вимагаючи при цьому від неї кошти та погрожуючи вбивством. Зазначила, що при цьому були присутні ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , також згідно такого протоколу описала ті ж обставини про які повідомила під час допиту в судовому засіданні (т. а. с. 47-50);
- висновком експерта №803 від 24.04.2015 року, відповідно до якого тілесні ушкодження які виявлені у ОСОБА_8 могли утворитися за обставин описаних потерпілою у слідчому експерименті (т. 1 а. с.57-58);
- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 17.04.2015 року, у ході якого свідок ОСОБА_15 розповіла про обставини, які відбувались в квартирі АДРЕСА_4 , свідком яких вона стала 04.03.2015 року (т. 1, а. с. 65-67);
- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблиця до нього від 17.04.2015 року, у ході якого свідок ОСОБА_17 розповів про обставини, свідком яких він став 04.03.2015 року в приміщені квартирі АДРЕСА_4 (т. 1, а. с. 70-72);
- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблиця до нього від 17.04.2015 року, у ході якого свідок ОСОБА_19 розповів про обставини, свідком яких він став 04.03.2015 року в приміщені квартирі АДРЕСА_4 (т. 1, а. с. 73-77);
- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 24.04.2015 року, у ході якого потерпілий ОСОБА_9 розповів про події які мали місце 04.03.2015 року, в приміщені квартирі АДРЕСА_4 , в яку він зайшов після телефонного дзвінка його бабусі яка повідомила, що її грабують. Після цього як зайшов в квартиру побачив у спальній кімнаті ОСОБА_6 та ОСОБА_12 які перебирали речі бабусі, в цей момент до нього ззаду підійшов невідомий чоловік ( ОСОБА_5 ) який пристав йому до спини невідомий предмет, наказав підняти руки та вести себе спокійно інакше він його вб`є, також він повідомив, що приїхав з зони АТО і йому все одно кого вбивати, інші обвинувачені в цей час знаходились в спальні та фактично не звертали на них уваги. Після того як на вимогу ОСОБА_5 потерпілий віддав йому гаманець з грішми, останній повідомив, що цього за мало і йому необхідні цінності, в іншому випадку вони їх уб`ють. Погрози вбивством потерпілий сприймав як реальні. Крім цього вказав, що після приходу працівників поліції ОСОБА_5 відійшов від нього та присів на пуфик, на якому нічого не було, вставши з пуфика на ньому залишились грошові кошти, дві плитки шоколаду та підв`язка з металу жовтого кольору. В момент приходу працівників поліції ОСОБА_6 сидів на дивані в вітальні, на якому перебував телевізор, що стояв не на своєму місці, після того як ОСОБА_6 піднявся з дивану на ньому залишилось два срібним кільця( т. 2, а. с. 14-16);
Оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають. Такі докази підтверджують факт вчинення обвинуваченими за спільної участі групою осіб інкримінованих їм кримінальних злочинів.
При цьому суд критично ставиться до показів обвинувачених в частині невизнання ними вини у вчиненні злочину передбаченого ст. 187 КК України та визнання вини у вчинені злочину передбаченого ст. 186 КК України, оскільки вважає їхню позицію суперечливою та непослідовною. З наданих ними пояснень фактично вбачається, що останні не вчиняли жодного злочину, прийшли забрати до потерпілої борг, нічого не вимагали, не погрожували та не примушували віддавати гроші чи цінності, фактично своїми поясненнями заперечують факт вчення будь-якого кримінального правопорушення при цьому погоджуються з тим, що вчинили злочин передбачений ст. 186 КК України. Крім цього, останні не можуть пояснити з якою метою повторно, після того як не змогли забрати в ОСОБА_8 кошти які повинна була залишити знайома ОСОБА_12 , по спливу незначного часу, в цей же день, знову повернулись до неї за вказаним боргом. Для чого заходили в приміщення квартири без дозволу власника та чому тривалий час перебували в такій квартирі. Також в судовому засіданні зазначили, що під час досудового розслідування давали зізнавальні покази оговорюючи себе без будь-якого тиску з боку правоохоронних органів, чому це робили пояснити не можуть. Покази ОСОБА_5 стосовно того, що він показував іншим підсудним дорогу до ОСОБА_8 , оскільки останні погано орієнтуються в місті, також не заслуговують на увагу, оскільки перед цим ОСОБА_12 та ОСОБА_6 самостійно знайшли дорогу до потерпілої, отже вказаний маршрут їм був відомий.
Крім цього покази ОСОБА_6 різняться від показів ОСОБА_5 , зокрема ОСОБА_5 зазначив, що йому зателефонувала ОСОБА_12 та він запросив їх до себе, а ОСОБА_6 вказав, що вийшовши з маршрутки вони прослідували в гості до ОСОБА_5 . Також суд вважає, що покази ОСОБА_5 , - отримані від ОСОБА_8 в конверті гроші поклав на тумбу в коридорі, а кошти надані ОСОБА_9 залишив на пуфику в вітальні, не відповідають наявним обставинам справи, оскільки згідно протоколу огляду можна зробити висновок, що гроші отримані від ОСОБА_8 знаходились на пуфику а кошти отримані від ОСОБА_9 перебували на столі у вітальній кімнаті.
Покази підсудних, що ОСОБА_6 не був присутнім коли ОСОБА_5 та ОСОБА_12 заходили в квартиру потерпілої, суд вважає спростовуються послідовними показами потерпілої наданими під час допиту в судовому засіданні, а також даними оформленими в протоколі проведення слідчого експерименту, в яких потерпіла зазначає, що ОСОБА_6 бачив як ОСОБА_5 наносив їй удари та чув його погрози, що свідчить про те, що дії підсудних були спільними, скеровані на досягнення єдиного злочинного результату.
Тому, пояснення обвинувачених в частині невизнання вини у вчинені злочину передбаченого ст. 187 КК України, суд вважає наданими з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований їм злочин.
Разом з цим з досліджених в ході судового розгляду обставин вбачається, що стороною обвинувачення не враховано те, що під час погроз фізичною розправою потерпілому ОСОБА_9 з метою отримання від потерпілого коштів, підсудний ОСОБА_6 був при цьому присутній, що жодним чином не вплинуло на поведінку останнього і що свідчить про те, що останній був фактичним співвиконавцем злочину по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 . Однак зважаючи на приписи ст. 337 КПК України, суд не може вийти за межі висунутого обвинувачення.
Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення доведено повністю, та його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло та ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій. Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло.
Обставин, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинувачених, судом не встановлено.
Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених, судом також не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, характер та тяжкість вчиненого ним злочину, спосіб вчинення, обстановку та форму участі у вчиненні злочину, особу обвинуваченого, який на обліку лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, по місцю роботи та приживання характеризується позитивно, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, в межах санкцій ч. 2 та ч. 3 ст. 187 КК України з застосуванням ст. 70 КК України, визначивши остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд також враховує, характер, тяжкість та спосіб вчинення ним злочину, обстановку та форму участі у вчиненні злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посереднє, є інвалідом ІІ групи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував, а тому суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, йому необхідно призначити покарання у межах санкції статті ч. 3 ст. 187 КК України.
Розглядаючи цивільні позови потерпілих сторін ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У відповідності до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1167 ч. 1 ЦК України визначено, що моральна шкода завдана фізичній особі відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.
Як встановлено під час судового розгляду потерпілими по справі жодним чином не доведено факт спричинення їм матеріальної шкоди, усі речі які в наслідок злочинних дій обвинувачених були вилучені у потерпілих, згодом були повернуті законним власникам. Щодо дорогоцінностей, які на думку потерпілої ОСОБА_8 були в неї викрадені підсудними, вказана обставина не підтверджується жодними дослідженими в ході судового розгляду доказами, крім цього потерпілою не надано суду жодних підтверджень про наявність в неї відповідного майна та вартість такого майна, також суду не надано доказів які б підвереджували витрати, які понесла потерпіла ОСОБА_8 на лікування. Потерпілий ОСОБА_9 не зазначив у чому полягає спричинена йому матеріальна шкода. За вказаних обставин в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 щодо стягнення з обвинувачених на їх користь моральної шкоди, суд вважає підлягає частковому задоволенню, зважаючи на те, що ОСОБА_8 зазнала тяжких переживань в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї підсудних, крім цього в неї порушився звичайний ритм життя, оскільки змушена була значний час проводити в органах поліції та суді. Позов потерпілого ОСОБА_9 , щодо стягнення моральної шкоди, який в наслідок протиправних дій щодо нього з боку ОСОБА_5 , зазнав тяжких переживань також підлягає частковому задоволенню. При визначенні розміру стягнення моральної шкоди, яка підлягає з обвинувачених, суд враховує і поведінку самих обвинувачених під час вчення злочину, тому вважає за доцільне стягнути з обвинувачених завдану моральну шкоду в різних розмірах.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підсудних, слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме 04 березня 2015 року.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 04 березня 2015 року по 20 червня 2017 року, включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, а саме 04 березня 2015 року.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 04 березня 2015 року по 20 червня 2017 року, включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позову ОСОБА_9 , - задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на корись ОСОБА_9 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.
Речові докази грошові кошти в сумі 360 грн., два срібних жіночих кільця 925 проби, дві плитки шоколаду "Світоч", підвіска з металу жовтого кольору, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , вважати повернутими законному власнику.
Речові докази грошові кошти в сумі 120 грн. які передані на зберіганні у потерпілому ОСОБА_9 , вважати повернутими законному власнику
Речові докази: одну пару тканинних рукавичок чорного кольору та одну пару одноразових медичних рукавичок, які зберігаються у камері схову Центрально-Міського РВ КМУ знищити.
На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити засудженим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження які не були присутні в судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2