Справа 1412/6443/12
Номер провадження 1-в/487/252/13
Ухвала
Іменем України
09.12.2013 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва в складі:
Головуючого судді Бобрової І.В.,
за участю секретаря Табунщик К.С.,
прокурора Хомік І.І.,
представника КВІ ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Миколаєві, подання начальника Корабельного МВ КВІ УДПтС України в Миколаївській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, засудженого 20.12.2012 р. Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та обовязками, встановленими відповідно до ст. 76 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Вироком Заводського районного суду судом міста Миколаєва від 20 грудня 2012 року ОСОБА_2 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та обовязками, встановленими відповідно до ст. 76 КК України.
Начальник Корабельного МВ КВІ УДПтС України в Миколаївській області 25.11.2013 року звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_2, посилаючись на те, що за час перебування на обліку КВІ останній зарекомендував себе з посередньої сторони: під час іспитового декілька разів 12.02.2013 року, 23.04.2013 року, 14.05.2013 року, 22.10.2013 року, 12.11.2013 року не зявлявся у інспекцію для реєстрації без поважної причини, в наслідок чого, неодноразово попереджався про відповідальність за ухилення від виконання обовязків, покладених на нього судом. Поважність причин неявки на реєстрацію ОСОБА_2 нічим не підтверджує.
В судовому засіданні представник КВІ подання підтримав.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечував.
Засуджений ОСОБА_2 в судовому засіданні просив не скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки він не навмисно не зявлявся на реєстрацію в КВІ.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника КВІ, думку прокурора, вважає, що в задоволенні подання слід відмовити.
Так з матеріалів справи вбачається що вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 грудня 2012 року ОСОБА_2 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та обовязками, згідно ст. 76 КК України зобовязано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Відповідно до вимог ст.408-2 КПК України, скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком суду відповідно до статей 75 і 104 КК України, здійснюється суддею районного суду за місцем проживання засудженого за поданням органу виконання покарання.
Згідно ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обовязки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Приписами п.6.9. Розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 року N 270/1560, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 січня 2004 року за N 16/8615, встановлено, що після затримання засудженої особи (установлення місцезнаходження) працівник інспекції з'ясовує всі обставини і причини залишення нею постійного місця проживання або неприбуття до обраного місця проживання і, впевнившись, що мало місце ухилення від відбування покарання, надсилає до суду подання та матеріали для вирішення питання про направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.
Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обовязків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобовязаний зясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обовязки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника Корабельного міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції державного департаменту України з питань виконання покарань в Миколаївській області, який просить подання задовольнити, думку прокурора, засудженого, вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, оскільки засуджений під час іспитового строку до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, достатніх доказів на підтвердження порушень, допущених засудженим в частині умисної неявки на реєстрацію в органи КВІ не надано. До того ж з матеріалів справи вбачається, що неявка ОСОБА_2 до органів КВІ на реєстрацію мала несистематичний характер.
Отже, в судовому засіданні не встановлено доказів, які б свідчили про небажання засудженого стати на шлях виправлення, що може бути підставою скасування іспитового строку та направлення для відбуття призначеного покарання.
Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,-
В поданні начальника Корабельного МВ КВІ УДПтС України в Миколаївській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом 7 діб з дня проголошення.
Суддя підпис ОСОБА_3
суддя