Справа № 214/1429/18
1-кп/214/507/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене за №0001691 від 03.07.2017 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В проваджені Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що ризики, зазначені в ухвалі Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2018 відпали, обвинувачений визнав вину у вчиненні злочину, майнової шкоди не завдано, характеризується позитивно.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання та просив змінити обраний щодо нього запобіжний захід на домашній арешт зв місцем реєстрації.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти клопотання захисника обвинуваченого, з огляду на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі, відшкодував майнову шкоду потерпілому, який в свою чергу, відмовився від позовних вимог до обвинуваченого, тому вважала за можливе змінити обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, не заперечували проти заявленого клопотання.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 та зміну обраного щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, виходячи з таких підстав.
У відповідності до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно з вимогами ч.1 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно з ч.3 ст.199 КПК України, таке клопотання має містити, окрім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Також, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, тільки в разі розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд застосовуючи відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Згідно з ч.5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Положеннями ч.ч.1-2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).
Отже, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики, завдану шкоду потерпілому відшкодував у повному обсязі, у зв`язку з чим ОСОБА_8 подав до суду заяву про залишення його цивільного позову без розгляду, жодних матеріальних чи моральних претензій до обвинувачених не має. Отже, суд виключає можливість будь-якого впливу на потерпілого з боку обвинуваченого, а також суд немає підстав вважати, що за наявності міцних соціальних зв`язків, місця реєстрації, ОСОБА_6 буде ухилятись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з цим, враховуючи складність справи, що обумовлює її тривалий судовий розгляд, суд приходить до висновку, що подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою не викликано необхідністю і запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку.
Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченим перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступені тяжкості інкримінованого йому злочину та вищенаведених судом відомостей про особу обвинуваченого.
Суд також вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені положеннями ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 202, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на домашній арешт.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 21-00 по 07-00 годин залишати місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 05 липня 2018 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1