Справа № 573/894/18
Номер провадження 1-кп/573/109/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 08 травня 2018 року за №0000204 , по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_7 , українки, громадянки України, уродженки смт. Миколаївка Білопільського району Сумської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не працюючої, одруженої, не інваліда, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 2016 року перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: «Легка розумова відсталість F70.0», раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
25 квітня 2018 року близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , помітила неподалік п`ятеро гусей, які належали ОСОБА_8 , та вирішила двох із них викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, з корисливою метою, шляхом вільного доступу, викрала двох гусей вагою по 7 кг кожен, загальною вартістю 980 грн., тим самим спричинила власнику майна, ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на вказану суму.

Викрадених гусей ОСОБА_4 принесла до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 та у подальшому вжила їх у їжу, таким чином розпорядившись викраденим.

Здійснюючи вказані дії ОСОБА_4 усвідомлювала їх суспільно небезпечний характер, передбачала настання суспільно небезпечних наслідків і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, щиро розкаялася, дала покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема підтвердила, що 25 квітня 2018 року близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи неподалік домогосподарства АДРЕСА_2 , помітила 5 гусей. Скориставшись тим, що її дії ніхто не бачить, викрала двох із них вагою по 7 кг кожен, принесла їх до себе додому та вжила у їжу. Вартість викрадених гусей не оспорювала.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останньої, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, задовільно характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 2016 року перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість F70.0», а також думку потерпілого ОСОБА_8 , викладену в адресованій суду письмовій заяві, в якій останній зазначив, що обвинувачена відшкодувала йому завдану злочином шкоду, претензій до останньої не має (а. с. 31-37).

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_4 , у судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, беручи до уваги що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище пом`якшуючі відповідальність обставини, з урахуванням особи обвинуваченої, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 заслуговує на покарання в межах санкції зазначеної частини статті, у виді штрафу.

На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Вимога додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання в межах альтернативної санкції закону про кримінальну відповідальність, суд керується висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №5 - 48к13 від 23 січня 2014 року, які в силу ст. 458 КПК України є обов`язковими.

Зокрема, у вказаній постанові Верховний Суд України висловся щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у пункті 77 рішення в справі «Довженко проти України» від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Завдана потерпілому ОСОБА_8 майнова шкода у загальному розмірі 980 грн. 00 коп., відшкодована на стадії досудового розслідування у повному обсязі (а. с. 39).

На підставі ст. 100 КПК України речові докази: гусяче пір`я залишити у матеріалах кримінального провадження (а. с. 38).

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: гусяче пір`я залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: