Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3092/17
Провадження № 1-КП/758/356/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2018 року Подільський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0000034, яке надійшло від прокурора ОСОБА_4 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка, Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, маючого малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 19.10.2016 року Подільським районним судом міста Києва за ст. 309 ч. 1 КК України, до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

у ОСОБА_5 який будучи раніше судимим 19.10.2016 року Подільським районним судом міста Києва за ст. 309 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі та звільненим від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік в невстановлений час, в невстановленому місці виник умисел на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у приміщення.
Реалізуючи цей свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у приміщення діючи з корисливих мотивів ОСОБА_5 05.01.2017 року біля 02:00 год. перебуваючи біля території ремонтних робіт водопостачання будинків, що за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом злому навісного замка на дверях проник до приміщення вагончику, звідки таємно викрав пилку циркулярну ручну торгової марки «Bosh» модель «PKSS 55A» вартість якої згідно висновку експерта №82тв від 31.01.2017 становить 1599 гривень 67 копійок та кутову шліфувальну машину торгової марки «Hitachi» модель «G13SS» вартість якої згідно висновку експерта №82тв від 31.01.2017 становить 668 гривень 97 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 2268 гривень 64 копійок. Однак 05.01.2017 року о 02:20 год. був затриманий з викраденим майном працівниками патрульної поліції міста Києва.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України не визнав та пояснив, що викрадення майна, яке йому інкримінують слідчі він не вчиняв. 05.01.2017 року вночі він повертався до дому від друзів. В цей час до нього підійшли дві наглядно знайомі особи, прізвищ, яких він не знає та попросили закласти у ломбард будівельний інструмент, який їм належить, на, що він погодився. Вказані громадяни надали йому сумку, в якій були пилка «Bosh» та шліфувальна машинка «Hitachi». В той час, як він на таксі їхав у ломбард його зупинили працівники поліції, які почали з`ясовувати про належність цих речей і подальшому вилучили їх. 05.01.2017 року він не міг учинити вказаної крадіжки майна, оскільки в той час був у свого знайомого, зокрема, був у останнього десь до 1.45 год.. Підтвердив, що дійсно працівники поліції вилучили в сумці, з якою він був вказаний інструмент, однак його він не викрадав.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України повністю підтверджується наступними дослідженими у суді доказами, зокрема.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який у суді повідомив, що до цих подій він ОСОБА_5 не знав, підстав обмовляти останнього в нього немає. Він працює в будівельній організації. 05.01.2017 року йому зателефонував його підлеглий та повідомив, що вагончик, який належить їх організації та розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де вони проводили ремонтні роботи відкритий. У зв`язку із цим він приїхав до вказаного будівельного вагончика та виявив, що з нього зникли наступні будівельні інструменти: пилка циркулярна ручна торгової марки «Bosh» та кутова шліфувальна машина торгової марки «Hitachi». Хто їх викрав йому не відомо, однак наголошував, що цей вагончик замикався на замок і крадій зламавши замок, проник до приміщення даного вагончику і викрав вказаний інструмент. У подальшому йому повернули даний викрадений інструмент у робочому стані.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який у суді повідомив, що до цих подій він ані потерпілого, ані обвинуваченого не знав, підстав обмовляти немає. Він працює інспектором патрульної поліції м.Києва. 04.01.2017 року він заступив на чергування по житловому масиву «Виноградар», що у Подільському районі м.Києва. 05.01.2017 приблизно о 2 годині ночі вони отримали виклик від чергового про те, що вчиняється крадіжка з будівельного майданчику. Після цього вони приїхали на місце вчинення злочину і виявили пошкодження у будівельному вагончику, який знаходився на будівельному майданчику, який розташований у м.Києві на вул., Межовій, 39, а саме зірвані замки на дверях вагончика. У подальшому вони отримали повідомлення, що рухається автомобіль, який вирішили зупинити, оскільки були підозри, що водій керує автомобілем у нетверезому стані. Далі було зупинено автомобіль, в якому було двоє осіб. Водія він не пам`ятає, а пасажиром цього автомобіля був ОСОБА_5 . У останнього при собі була сумка. На їх прохання ОСОБА_5 продемонстрував вміст сумки і вони побачили, що в ній електроінструмент. На їх запитання, кому належить цей інструмент ОСОБА_5 впевнено повідомив, що це його інструмент і везе він його закладати у ломбард. У подальшому представники слідчо-оперативної групи, які здійснювали виклик до будівельного майданчику, де було вчинено крадіжку направили їм на додаток «Вайбер» відбиток сліду, який ті вилучили поруч із будівельним майданчиком, де було вчинено крадіжку і він помітив, що то був слід від взуття торгової марки «Адідас». Після цього він звернув увагу, що й ОСОБА_5 був взутий у кросівки торгової марки «Адідас». У зв`язку із цим було прийнято рішення доставити ОСОБА_5 до відділення поліції для подальшого з`ясування обставин і у подальшому з ОСОБА_5 працювала слідчо-оперативна група.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який у суді повідомив, що до цих подій він ані потерпілого, ані обвинуваченого не знав, підстав обмовляти немає. 05.01.2017 року його було запрошено в якості понятого при проведенні певної дії, які проводили працівники поліції, а саме вилучення електроінструментів. Зокрема, у його присутності із сумки, яка була у ОСОБА_5 було вилучено електроінструмент і останній пояснював працівникам поліції, що це його інструмент. Після проведення цієї слідчої дії ОСОБА_5 відмовився підписувати протокол, не пояснивши причин. Свідок акцентував увагу суду на тому, що при проведенні цієї слідчої дії був присутній ще один понятий, якого він не знав. ОСОБА_5 був спокійний, ознак побиття на ньому він не бачив.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який у суді повідомив, що до цих подій він ані потерпілого, ані обвинуваченого не знав, підстав обмовляти нікого немає. ОСОБА_5 декілька разів бачив, однак особисто з ним не знайомий. Серед іншого він займається тим, що збирає вторинну сировину (пляшки, макулатуру та інше) і здає їх до відповідних пунктів. 05.01.2017 року вночі він ходив у районі житлового масиву «Виноградар» та шукав вторсировину. В процесі цього він бачив, як ОСОБА_5 вилазив із території будівельного майданчику, а саме перелазив паркан. Освітлення було гарне і він добре розгледів обличчя ОСОБА_5 . Точну адресу цього будівельного майданчику він не знає, однак орієнтується, що той знаходиться на вулиці Межовій та проспекті Правди у м.Києві, оскільки він досить великий. При собі в той час ОСОБА_5 мав будівельний мішок, в якому щось було. Ці події були 05.01.2017 року приблизно о 2.00 год. ночі. Що саме було у мішку він не знає.

Показаннями свідка ОСОБА_11 (докази сторони захисту), який у суді повідомив, що до цих подій він потерпілого не знав, а обвинуваченого знав з яким нормальні стосунки, підстав обмовляти нікого немає. ОСОБА_5 є його сусідом. 05.01.2017 року приблизно о 1.30-2.00 год. ночі він провів свою дівчину і бачив ОСОБА_5 , який стояв біля їх під`їзду. У подальшому він їхав у ліфті із ОСОБА_5 . Під час поїздки він звернув увагу, що у ОСОБА_5 є електроінструмент і він у нього запитав, навіщо йому цей інструмент, також поцікавився чи не бажає він робити ремонт. На це ОСОБА_5 нічого не відповів.

Показаннями свідка ОСОБА_12 (докази сторони захисту), яка у суді повідомила, що до цих подій вона потерпілого не знала, а обвинуваченого знала з яким нормальні товариські стосунки, підстав обмовляти нікого немає. 5 січня 2016 року вона бачила ОСОБА_5 , який був у них в гостях. Приблизно о 1 годині ночі вже 6 січня 2016 року ОСОБА_5 пішов від них до дому. У ту ніч приблизно о 4 годині коли ОСОБА_5 пішов від них він їй зателефонував та повідомив, що він у поліції і просив привезти взуття, що вона і зробила.

Суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_12 вказала суду інші дати, аніж ті, що є предметом судового дослідження, зокрема, з показань цього свідка можна зробити висновок, що ОСОБА_5 був у неї в гостях увечері 5 січня 2016 року і пішов 6 січня 2016 року. Однак, згідно обвинувачення орган досудового слідства інкримінує ОСОБА_5 учинення крадіжки 5 січня 2017 року.

Отже, суд вважає, що свідок ОСОБА_12 повідомила обставини, які були в інший день та рік, який не є предметом судового дослідження або переплутала дату та рік, коли відбувались ці події. Однак навіть, якщо свідок повідомляла про події, які мали місце у ніч із 04.01.по 05.01.2017 року, то вони ніяким чином не спростовують обвинувачення інкриміноване ОСОБА_5 , оскільки пішовши від ОСОБА_12 обвинувачений мав реальну можливість учинити таємне викрадення майна, оскільки як з`ясував суд у цього свідка від місця проживання ОСОБА_12 і до місця вчинення злочину невелика відстань.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України також підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.01.2017 р., з якого вбачається, що у цей день слідчий прийняв від ОСОБА_7 який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, повідомив, що невідома особа таємно викрала із металевого контейнеру, який розташовувався за адресою: АДРЕСА_3 та дві сокири.

Протоколом огляду місця події від 05.01.2017 р., з якого вбачається, що було оглянуто приміщення вагончику, з якого ОСОБА_5 таємно викрав інкриміноване йому майно. Під час огляду перед дверима, які ведуть до даного вагончика виявлено та вилучено слід від взуття.

Протоколом огляду місця події від 05.01.2017 р., з якого вбачається, що було оглянуто приміщення ТВМ №2, де знаходився ОСОБА_5 . Останній добровільно видав працівникам поліції кросівки чорного кольору.

Висновком експерта №118/тр від 24.01.2017 року, згідно якого слід взуття, який сфотографований під час огляду місця події проведеного 05.01.2017 р залишений взуттям по типу наданого взуття на ліву ногу, яке вилучене у ОСОБА_5 .

Висновком експерта №82 від 31.01.2017 року, згідно якого вартість викраденого ОСОБА_5 майна становить: пилки циркулярної ручної торгової марки «Bosh» модель «PKSS 55A» - 1599 гривень 67 копійок та кутової шліфувальної машини торгової марки «Hitachi» модель «G13SS» - 668 гривень 97 копійок.

Протоколом огляду предметів від 02.12.2017 року, згідно якого було оглянуто вилучені у ОСОБА_5 циркулярну ручну пилку торгової марки «Bosh» шліфувальну машину «Hitachi», які добровільно видав ОСОБА_5 працівникам поліції і, які він напередодні таємно викрав.

Речовими доказами, зокрема, циркулярною ручною пилкою торгової марки «Bosh», шліфувальною машиною «Hitachi», які таємно викрав ОСОБА_5 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , що не він вчинив інкриміноване викрадення чужого майна перевірялися судом і не знайшли свого підтвердження.

Зокрема, допитаний у суді свідок ОСОБА_10 підтвердив, що бачив 05.01.2017 року о 2 годині ночі ОСОБА_5 , який із мішком вилазив із території будівельного майданчику, з якого й було вчинено інкриміновану ОСОБА_5 крадіжку. Свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що в момент, коли вони 05.01.2017 року зупинили автомобіль в якому був ОСОБА_5 останній повідомляв працівникам поліції, що ці інструменти, які як у подальшому з`ясувалося і були викрадені, належать йому, а не будь-яким іншим стороннім особам.

Твердження ОСОБА_5 про те, що вказані інструменти йому надали наглядно знайомі особи і попросили здати їх до ломбарду не знайшли свого підтвердження у суді, оскільки сторона захисту не забезпечила цих осіб для допиту у суді для підтвердження цих обставин і не вказала будь-яких анкетних даних цих осіб для того щоб суд викликав їх для допиту. У зв`язку із цим суд робить висновок, що ці обставини були повідомлені суду ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_5 , у яких той заперечує свою причетність до вчинення інкримінованого таємного викрадення майна, оскільки ці його показання повністю спростовані показаннями потерпілого та свідків, з яких убачається, що саме ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення вказаного майна, яке в нього було вилучене та іншими доказами по справі. Ці показання потерпілого та свідків повністю узгоджуються з іншими дослідженими по справі доказами та на думку суду є достовірними.

Суд вважає, що надані у суді ці показання обвинуваченим ОСОБА_5 з метою уникнення або пом`якшення кримінальної відповідальності.

Не підлягає задоволенню на думку суду клопотання захисника ОСОБА_6 , заявлене ним під час судового розгляду, про визнання протоколу огляду місця події від 05.01.2017 року недопустим доказом, оскільки цей огляд був проведений без участі понятих.

Як убачається з ч.ч.1,2 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У ст.223 КПК України передбачені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Зокрема, у ч.7 цієї статті передбачено, що обов`язкова участь понятих при наступних слідчих діях: пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляд трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчий експеримент, освідування особи. У всіх інших випадках поняті можуть бути запрошені для участі в слідчих діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Отже, провівши огляд місця події від 05.01.2017 року без участі понятих слідчий ОСОБА_13 не порушив вимоги КПК України, оскільки вважав це за не потрібне, а тому цей доказ визнається судом належним та допустимим.

Також не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту про те, що фактично у розпорядженні слідчого були кросівки обвинуваченого ОСОБА_5 і він міг ними залишити слід на місці вчинення злочину, тим самим додатково звинувативши обвинуваченого. Будь-яких доказів на підтвердження цих доводів захист суду не надав. Не встановив їх і суд під час судового розгляду. Крім цього, суд звертає увагу, що не на користь цього доводу захисту свідчить наступне.

Як видно з матеріалів кримінального провадження 05.01.2017 року у період із 3.30-3.50 год. слідчим було проведено огляд місця події і вилучено 1 слід від взуття «Адідас», який залишився на снігу. Вилучення ж кросівок у ОСОБА_5 відбулося вже після цього, зокрема, у період із 5.00-5.20 год.

Отже, суд вважає, що вказана обставина виключає можливість слідчого скористатися вилученим у ОСОБА_5 кросівком і поставити слід біля місця вчинення злочину, як припускає сторона захисту, оскільки слід від взуття на місці вчинення злочину був раніше вилучений аніж сам кросівок.

Окрім цього, були спростовані прокурором у суді твердження обвинуваченого, що йому не відкривались докази сторони обвинувачення. Як убачається з наданого та дослідженого судом протоколу 23.02.2017 року ОСОБА_5 слідчий надав 1 том матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.

Оцінюючи у сукупності всі вищенадані та досліджені у судовому засіданні докази, які на думку суду є належними та допустимими суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в приміщення, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , згідно п.1 ч.1 ст.67 КК України судом визнається рецидив злочинів.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, учинив новий злочин невдовзі після визначення іспитового строку, встановленого за вироком суду, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та небажання ставати на шлях виправлення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, суд вважає, що виправить обвинуваченого лише ізоляція від суспільства та тривале відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання передбачений санкцією ч.3 ст. 185 КК України, на думку суду, зможе виправити ОСОБА_5 та попередити вчинення ним нових злочинів.

Також оскільки ОСОБА_5 учинив злочин у період іспитового строку, встановленого за вироком Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року при визначенні остаточного покарання суд ураховує вимоги ст.71 КК України та вважає за необхідне повністю приєднати йому невідбуте покарання за цим вироком.

З огляду на відсутність підстав, що пом`якшують особу обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, підстав для застосування щодо нього ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про зарахування у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 час його перебування під вартою під час попереднього ув`язнення, суд проаналізував правові висновки, які зроблені в рішеннях Верховного Суду з цього питання.
Так, суд вивчив правові позиції, висловлені в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 759/19973/15-к про тлумачення принципу заборони зворотної дії закону, який «іншим чином погіршує становище особи» та принципу прямої дії закону, та який вважав, що згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-V111 від 26 листопада 2015 року) зараховується у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення до 20 червня 2017 року включно, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до вступу вироку в законну силу включно, рахується час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (в редакції Закону України №2046-V111 від 18 липня 2017 року).
Судом також вивчено, що відповідно до висновків щодо правозастосування, які містяться у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року в справі № 440/853/17 та від 29 березня 2018 року № 552/1164/17, у випадку, коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, яким погіршуватиметься становище цієї особи.
Оцінивши всі докази в їх сукупності, беручи до уваги, що діяння, яке пред`явлено обвинуваченому ОСОБА_5 вчинене 05.01.2017 року та за станом на 20 червня 2017 року він мав право на застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, йому необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту взяття під варту та до дня набрання вироком законної сили у строк покарання, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
При цьому суд виходить з наступного.
Так, ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За вказаною нормою у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено у такій редакції:
"Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені права та свободи людини і громадянина мають своє відображення у положеннях ст. 5 КК України. Так, ч. 2 цієї статті передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.
Конституційний Суд України у своїх Рішеннях наголошує, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності. Зазначені положення дають змогу говорити про межі зворотної дії закону про кримінальну відповідність у часі. Межами дії закону про кримінальну відповідність у часі визнаються початковий та кінцевий моменти певного проміжку часу вчинення злочину, протягом якого мають місце кримінально-правові відносини в результаті дії того самого закону про кримінальну відповідальність (Рішення КСУ від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандату, Рішення КСУ від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, Рішення КСУ від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).
Кримінально-правові відносини - це специфічний вид суспільних відносин, які виникають між державною і особою у зв`язку із вчиненням останньою кримінального правопорушення. Вони виникають з моменту вчинення особою злочину і закінчуються в момент набуття обвинувальним вироком законної сили. Попереднє ув`язнення, в свою чергу, є складовою частиною кримінально-правових відносин.
Отже, із урахуванням наведеного Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ є таким, що іншим чином погіршує становище особи, а тому не може розповсюджуватися на кримінально-правові відносини, які виникли до набрання ним чинності, навіть за умови, якщо вони ще існують на момент набуття ним чинності.

Суд також вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів.

Питання долі речових доказів вирішити, згідно ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року у виді 1 року позбавлення волі остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 23.02.2017 року.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-V111 від 26 листопада 2015 року) зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 час попереднього ув`язнення з 23 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили включно, якщо запобіжний захід не буде змінено, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за залучення експертів у розмірі 2464 грн. 48 коп.

Згідно ст.100 КПК України речові докази, зокрема, циркулярну ручну пилку торгової марки «Bosh» та шліфувальну машину «Hitachi», які таємно викрав ОСОБА_5 і зберігаються у потерпілого ОСОБА_7 повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 у той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1