Справа №642/3599/17,
Провадження 1кп/642/125/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження № 0001568 від 15 червня 2017 року стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка, Машівського району, Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого менеджером по збуту приватного підприємства наукова-виробнича фірма «ТКС», в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2017 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 зайшов до під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_2 , де зустрів на першому поверсі свого сусіда ОСОБА_4 , з яким у нього склалися довготривалі неприязні стосунки. Коли ОСОБА_4 рухався назустріч у ОСОБА_6 на ґрунті нещодавнього побутового конфлікту виник умисел, спрямований на заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, схопив своєю лівою рукою за праве надпліччя ОСОБА_4 і наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, тим самим заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, згідно, висновку судово-медичної експертизи № 3748 ая/17 від 19 червня 2017р., у вигляді двох забитих ран обличчя, синців в періорбітальних ділянках, перелому кісток носу, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у інкримінованому злочині визнав, погодився з його кваліфікацією і показав, що на протязі п`яти років ОСОБА_4 публічно провокував його, неодноразово ображав, зокрема при упорядкуванні входу до будинку та клумби, на яку той кидав недопалки, ставив поперек автомобіль, у зв`язку з чим не могла проїхати машина з ґрунтом для облаштування парковки. 28 травня 2017 року він заїжджав у двір, де ОСОБА_4 йшов з дитиною, яку перевів на тротуар, а сам рухався по проїжджій частині, у зв`язку з чим він був вимушений їхати за ним. На прохання зійти на тротуар ОСОБА_4 його нецензурно облаяв. Ввечері 29 травня 2017 року він приїхав додому, де біля дверей на стіні було написане образливе слово і він зрозумів, що це зробив ОСОБА_4 . Тут з вікна він почув якісь крики та жіночу лайку. Він вийшов на двір, де побачив заплаканого сина, який сказав що ОСОБА_7 зробила йому зауваження, щоб він катався за будинком, а не у дворі, оскільки його син ОСОБА_8 , катаючись на самокаті, ненавмисно зачепив її ногу коли та сиділа на лавочці. Він підійшов до ОСОБА_7 і зауважив, що вона не вправі кричати на дитину і всі претензії необхідно повідомляти йому як батькові. В цей час на роликах під`їхав ОСОБА_4 , який разом з матір`ю почав нецензурно його ображати в присутності дітей, чим він був принижений, але нікого особисто не ображав, а запропонував ОСОБА_4 відійти та поговорити, однак той не реагував, тому він з дружиною і дітьми пішов геть. Приблизно через 40 хв. після 20-ї години вони повернулися, дружина запропонувала узяти теплі речі для дитини і він зайшов у під`їзд. Йому назустріч сходами йшов ОСОБА_4 , він знаходячись у вхідних дверей до під`їзду, запитав допоки той буде його провокувати і скільки він буде терпіти приниження. Але ОСОБА_4 , навмисно зачепивши своїм плечем його плече, мовчки пройшов повз нього, тому він, рефлекторно захищаючись, схватив його за передпліччя і умисно вдарив кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_4 . Після чого потерпілий вийшов з під`їзду на двір, з його носа йшла кров. Розуміючи, що скоїв правопорушення, він викликав поліцію, відразу визнав свою вину, але це було викликано образливою поведінкою потерпілого.

Крім визнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів:

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що 29.05.2017р. приблизно о 19 годині він вийшов з дітьми на прогулянку у двір та знаходився біля 6 під`їзду б. АДРЕСА_2 . В подальшому з будинку вийшла його мати ОСОБА_7 , присіла на лавку, розмовляючи з онуками і в цей час син обвинуваченого наїхав самокатом на ногу ОСОБА_7 , яка зробила дитині зауваження, що треба їздити акуратніше, але той не відреагував і поїхав далі. Приблизно через 10 хв. вийшов ОСОБА_6 та почав обурюватися з приводу зауваження його синові, мати в культурній формі відповіла, що нічого образливого не сказала. Тоді він підійшов до обвинуваченого і сказав: "годі кричати, йди додому", на що ОСОБА_6 відповів, що має претензії також і до нього, при цьому намагався завести його за будинок, щоб "переговорити" та сказав, що хоче його бачити в калюжі крові. Після словесного конфлікту вони розійшлися. Приблизно о 20 год. він заніс самокат своєї дитини на перший поверх 5 під`їзду і попрямував до дверей під`їзду, щоб вийти на вулицю. В цей час ОСОБА_6 став біля вихідних дверей і почав штовхати його в середину під`їзду, нецензурно лаявся, а коли він спробував його обійти та уникнути конфлікту, отримав від обвинуваченого удар кулаком правої руки в ніс, від чого у нього відразу пішла кров. Він вибіг на вулицю в крові, чим налякав свою малолітню дочку, яка почала плакати, а з під`їзду вийшов ОСОБА_6 , який був задоволений своїми діями. Сусіди ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 надавали йому першу медичну допомогу та викликали поліцію і швидку медичну допомогу. По приїзду поліції він написав заяву та пояснення, потім його доставили до 4-ї лікарні, де зробили рентген та наклали на два розтини шви, після чого він виїхав додому.

Свідок ОСОБА_7 показала, що 29 травня 2017р. сиділа на лавочці біля під`їзду будинку з онуком, при цьому її ноги частково знаходилися на тротуарі. В цей час син обвинуваченого наїхав самокатом на її ногу, у зв`язку з чим вона зробила йому зауваження, на яке дитина не відреагувала та поїхала далі. Згодом до неї підійшов ОСОБА_6 , який у підвищеному тоні зауважив, що вона повинна була звертатися до нього, а не робити зауваження дитині. Тут підійшов син ОСОБА_4 , який вступив в словесну перепалку з обвинуваченим, зазначивши, що має багато претензій і пропонував зайти за будинок, щоб розібратися. Після закінчення конфлікту всі розійшлися, вона пішла в квартиру, а згодом у вікно побачила сина в крові. Була викликана поліція та швидка медична допомога, яка забрала сина до лікарні. Самого удару вона не бачила, але зі слів потерпілого дізналась, що його вдарив обвинувачений, який раніше чіплявся до її сина та ображав його.

Свідок ОСОБА_12 показала, що в кінці травня 2017р. вона з дитиною гуляла у дворі свого будинку по АДРЕСА_3 , де також ОСОБА_4 зі своєю дитиною катався на роликах, а його мати сиділа на лавочці з молодшим онуком. ОСОБА_6 зробив останній докір, що тільки він може робити зауваження своїй дитині. Згодом підійшов ОСОБА_4 і вони з обвинуваченим на підвищених тонах почали розмовляти, а потім розійшлись. ОСОБА_4 пішов до під`їзду, щоб залишити там самокат, а ОСОБА_6 , мабуть, пішов слідом, бо через деякий час потерпілий вийшов вже з закривавленим носом і сказав, що його вдарив обвинувачений, який цього це заперечував.

Свідок ОСОБА_13 показала, що 29 травня 2017р. знаходилася вдома, сусідка ОСОБА_10 привела її заплаканих дітей і повідомила, що її чоловіка побили. Вона визирнула у вікно і побачила чоловіка, якому надавали первинну медичну допомогу, а потім повезли до лікарні. Наступного дня в дитсадочку у дитини був випускний, але ОСОБА_4 не міг бути присутній, оскільки його обличчя було побито і погіршився стан здоров`я. Після побиття діти та вона з чоловіком бояться виходити на вулицю. Конфлікти її чоловіка з обвинуваченим були неодноразові. ОСОБА_6 не подобалось, як чоловік ставить машину, не приймає участі в обладнанні будинку, при цьому обвинувачений ображав чоловіка.

Свідок ОСОБА_14 показав, що в кінці травня 2017р. він бачив, як до двору будинку заїжджав на автомобілі ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 з дітьми та велосипедом і самокатом йшли йому на зустріч. Обвинувачений висловлювався, що не може заїхати у двір більше години і погрожував ОСОБА_4 , що він про це пожаліє. Через день-два син обвинуваченого наїхав самокатом на ногу матері потерпілого, у зв`язку з чим та зробила йому зауваження, що треба їздити акуратніше. Після чого до жінки підійшов ОСОБА_6 , який у підвищеному тоні почав з нею сваритись, а згодом підійшов ОСОБА_4 , який також вступив в спір, при цьому обидва висловлювались нецензурно. Він підійшов, спробував їх заспокоїти і попросив розійтись, але ОСОБА_6 , знаходячись в знервованому стані, почав пропонувати ОСОБА_4 відійти за будинок, щоб «розібратися». Потім він з онуком пішов додому, а коли згодом вийшов на вулицю, то побачив потерпілого з закривавленим носом біля машини швидкої допомоги. Там же був ОСОБА_6 , який надавав пояснення поліцейському і не заперечував, що вдарив ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_15 показала, що 29 травня 2017 р. ввечері вона з чоловіком та дітьми гуляла між 5-6 під`їздами буд. АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 попросив її подивитися за його дітьми, а сам пішов заносити у під`їзд дитячі самокат та велосипед. Приблизно через 5 хвилин вийшов ОСОБА_4 , який тримався за обличчя, на якому була кров, при цьому він сказав, що його вдарив ОСОБА_6 . Потім з під`їзду вийшов обвинувачений, який не заперечував, що вдарив потерпілого, оскільки той його розлютив. Самого конфлікту вона не бачила. Вона надавала першу допомогу ОСОБА_4 , обличчя якого було в крові. Її чоловік викликав поліцію і швидку медичну допомогу, якою потерпілого відвезли до лікарні.

Свідки ОСОБА_16 і ОСОБА_17 в своїх показаннях підтвердили обставини конфлікту, який виник 29 травня 2017 р. між ОСОБА_4 , його матір`ю і ОСОБА_6 з приводу зауважень сину останнього, після чого сталася словесна перепалка між ними, в ході якої ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою, а обвинувачений нецензурно не виражався. Проте вони не були очевидцями подальшої події, що відбулася у під`їзді між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 .

Крім того, винуватість ОСОБА_6 у заподіянні ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження підтверджується документами і висновками судових експертиз.

Так, із матеріалів кримінального провадження убачається, що 29.05.2017 р. ОСОБА_4 звернувся з заявою до Холодногірського ВП (м.Харків) ГУНП в Х/О щодо вжиття заходів до ОСОБА_18 ,який 29.05.2017р. приблизно о 20 год. за адресою: вул. Беркоса, буд. 28-А наніс йому удар кулаком в обличчя (арк.74).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3748-ая/17 від 19 червня 2017 р., враховуючи данні медичної документації та комп`ютерної томографії, у ОСОБА_4 мали місце дві забиті рани обличчя, синці в періорбітальних ділянках, перелом кісток носу, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удара-стиснення та могли бути отримані не пізніш 29.05.2017 р. Синці відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, а перелом кісток носу та дві забиті рани відносяться за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень, які спричинили розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день). (п.п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.) (арк.77-78).

Зі змісту протоколу слідчого експерименту від 21.06.2017р. з участю понятих, експерта ОСОБА_19 і статиста ОСОБА_20 видно, що потерпілий ОСОБА_4 розказав та продемонстрував, як 29.05.2017р. приблизно о 20 год. 40 хв. за адресою АДРЕСА_2 він виходячи з під`їзду №5 зустрів ОСОБА_6 , який рухався йому назустріч і на відстані приблизно 80 см вхопив його лівою рукою за праве надпліччя і одночасно наніс удар кулаком правої руки в обличчя, у ділянку лівої половини носа і лівого ока (арк. 82-88).

За висновком судово-медичної експертизи № 3963-ая/17 від 05 липня 2017 р. на підставі даних слідчого експерименту та судово-медичної експертизи, виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження (дві забиті рани на обличчі, синці в періорбітальних ділянках, перелом кісток носу) утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удара-стиснення та могли бути отримані не пізніш 29.05.2017 р. за обставин, на які посилається потерпілий (арк.75-76).
В протоколі слідчого експерименту від 11.07.2017 р. зафіксовано як підозрюваний ОСОБА_6 розказав та показав місце за адресою: АДРЕСА_2 , де 29.05.2017 р. між ним та ОСОБА_21 і ОСОБА_22 стався словесний конфлікт з приводу зроблених ними зауважень його сину. Після чого, ОСОБА_6 показав під`їзд, в якому він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 і на статисті продемонстрував, як лівою рукою взяв за його плече, а правою рукою наніс удар в обличчя (арк. 89-95).

Таким чином, оцінивши відповідно до вимог ст. 94 КПК всі докази в їх сукупності, достатності і взаємозв`язку, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_4 .
При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він в силу ст.89 КК України не має судимості, одружений, працює менеджером, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має двох малолітніх дітей: ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. При цьому суд бере до уваги офіційні характеристики щодо обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає активне сприяння розкриттю злочину тайого щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, виходячи із загальних засад призначення покарання відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, зазначені обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин які його обтяжують, дані про особу обвинуваченого, те, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий та вважає, що ОСОБА_6 повинен відбувати покарання в умовах ізоляції у виді арешту.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 заявлено клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі п. в) ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" у зв`язку з тим, що він має малолітніх дітей ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до положень ч.2 ст.86 КК України, ч.1 ст.1, ч.2 ст.3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", в редакції Закону від 27.02.2014р., особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання законом про амністію. Встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, ухвалює обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

За змістом п. в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII, який набрав законної сили 07.09.2017р. звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, осіб визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України особи, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей - інвалідів та/або повнолітнього сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ст. 13 дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст.10 Закону питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Враховуючи те, що обвинувачений не має судимості, відповідно до ст.12 КК України обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, має двох малолітніх дітей ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно яких він не позбавлений батьківських прав, тому ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання на підставі п. в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов ОСОБА_4 на суму 70 000 грн. 00 коп. (20000,00 грн. матеріальної шкоди та 50000,00 грн. моральної шкоди) підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст.1195 ЦК України, з урахуванням наданих доказів про сплату платних послуг КЗОЗ ХОБСМЕ 326 грн. 97 коп. та поштового відправлення 15 грн. 00 коп. з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 належить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 341 грн. 97 коп.

Вимоги щодо стягнення коштів за медичні препарати і обстеження, надану правову допомогу, а також переміщення на таксі загальною сумою 9000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження таких витрат. Вимоги про стягнення 11000 грн. вартості можливого в подальшому оперативного лікування (хірургічної операції) не підлягає задоволенню, оскільки така медична допомога особі не надавалася, затрати на лікування позивачем фактично не понесені, тому не можуть бути відшкодованими. Крім того, довідка центру пластичної хірургії, на які посилається позивач, має консультативний і рекомендаційний характер, тому не може бути взята судом до уваги за відсутності відповідного експертного висновку, оскільки також не є доказом понесених позивачем реальних збитків.

Вимоги про стягнення з ОСОБА_6 50000 грн. моральної шкоди підлягає частковому задоволенню відповідно до вимог ст.1168 ЦК України. Проте, враховуючи вимоги ст. 23 ЦК України щодо розумності і справедливості та приймаючи до уваги характер і тяжкість завданих винним тілесних ушкоджень позивачу, на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 5000 грн., враховуючи страждання та переживання внаслідок спричинення відповідачем тілесних ушкоджень потерпілому, який був позбавлений звичного способу життя, змушений тривалий час звертатися до медичних установ, не мав можливості приймати участь у важливих для сім`ї заходах. Інших доказів, які б свідчили про більш значну моральну шкоду, цивільним позивачем не надано.

Речові докази та процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді у арешту на строк три місяці.

На підставі ч. 2 ст.86 КК України та пункту в) статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" - звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 341 грн. 97 коп. на відшкодування матеріальної шкоди і 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 5341 грн. 97 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1