Постанова

Іменем України
06 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 676/12/16-к
провадження № 51-663км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
та його представника
адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на вирок Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2017 рокута ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 13 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000910, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 125 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2017 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Залишено без розгляду цивільний позов.

Ухвалою Хмельницької області від 13 вересня 2017 року вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, за таких обставин.

Так, ОСОБА_8 5 жовтня 2015 року, приблизно о 15.30 год., перебуваючи в с. Руда Кам`янець - Подільського району Хмельницької області на земельній ділянці, що належить ОСОБА_9 , в ході словесної суперечки із ОСОБА_6 , дерев`яним руків`ям вил умисно завдав одного удару по голові останнього. Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 схопили один одного за одяг, упали на землю де, останній умисно завдав ОСОБА_6 три удари кулаком правої руки та три удари коліном по тулубу, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Виправдовуючи ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення, суд першої інстанції оцінивши в сукупності досліджені під час судового розгляду докази послався на те, що вони є сумнівними, а інших беззаперечних доказів, які б без сумніву доводили вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України стороною обвинувачення не надано. Тому суд дійшов висновку, що пред`явлене обвинувачення в судовому засіданні не доведено, а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини суд тлумачить на користь обвинуваченого.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 ставить питання про скасування постановлених судових рішень щодо ОСОБА_8 і призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону. Наголошує, що районний суд дав неправильну оцінку доказам, безпідставно визнав докази неналежними та недопустимими, що призвело до незаконності виправдання ОСОБА_8 . Стверджує, що судом не проаналізовано докази, якими підтверджується винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому злочині. Не погоджується з наведеними в ухвалі апеляційного суду висновками щодо законності вироку суду першої інстанції.

Позиції інших учасників судового провадження

Потерпілий ОСОБА_6 і його представник - адвокат ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу потерпілого та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважає касаційну скаргу потерпілого необґрунтованою та просить залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положенням ч. 1 ст. 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За змістом ч. 3 ст. 22 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Суд касаційної інстанції відповідно до вимог частини 1 ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України, не є відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суд дотримався вимог зазначеного закону.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, дав належну оцінку зібраним та дослідженим по справі доказам і дійшов правильного висновку про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У своїй касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 вказує на безпідставне виправдання ОСОБА_8 , що колегія суддів визнаєнеобґрунтованим.

Так, докази винуватості ОСОБА_8 , на які посилалась сторона обвинувачення, перевірені судом та відповідно до статей 86, 87, 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

За встановлених фактичних обставин справи суд правильно виправдав ОСОБА_8 за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується тільки умисною формою вини. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережності або у разі перевищення меж необхідної оборони, чи в стані сильного душевного хвилювання не тягне за собою кримінальної відповідальності. У зв`язку з чим доводи потерпілого про те, що діям ОСОБА_8 необхідно давати кваліфікацію згідно ст. 36 КК України, є безпідставними.

З огляду на викладене, доводи потерпілого про неправильну оцінку доказів обвинувачення, зроблену судом, не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Крім цього, при перевірці кримінального провадження встановлено, що такі ж, як і в касаційній скарзі твердження потерпілий висловлював у своїй апеляційній скарзі. Апеляційним судом при перевірці матеріалів кримінального провадження в апеляційному порядку рішення прийнято правильно. Свої висновки із цього питання суд належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив. Із даними висновками погоджується і колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено. Доводи ж касаційної скарги потерпілого практично зводяться до необхідності перевірки фактичних обставин справи.

Отже вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК України , п. 15 «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

Вирок Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2017 рокута ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 13 вересня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3