АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 серпня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року відмовлено у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 про звільнення її від відбування покарання на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі, на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» відбула 1 рік 1 місяць 3 дні із призначеного покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, а відповідно до ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі підлягають особи, які зазначені у статті 1 цього Закону, якщо вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Крім того, ОСОБА_6 була засуджена вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2015 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України її звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року останню було засуджено за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Тобто ОСОБА_6 вчинила новий злочин до повного відбуття покарання, що відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» позбавляє її права на амністію за законом 2016 року.

Засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подану нею заяву та застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році».

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_6 посилається на те, що суд необґрунтовано не застосував до неї положення ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона підпадає під дію даної норми закону. При цьому висновки суду в частині вчинення нею нового злочину до повного відбуття покарання є необґрунтованими, оскільки вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року її засуджено за вчинення злочину середньої тяжкості, а також застосовано положення ст.71 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно ст.ст. 1, 3, Закону України «Про амністію у 2016 році», який набув чинності 07.09.2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, підлягають особи визнанні винними у вчиненні умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким.
Статті 2, 5, 6, 7 вказаного закону передбачають можливість застосування амністії до осіб із статусом учасника бойових дій, до осіб, засуджених за злочини, вчинені з необережності, а також до осіб, яким призначено покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, обмеження волі та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі.
Статті 4 і 8 вказаного закону передбачають можливість звільнення від відбування покарання осіб, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання або невідбута частина покарання у яких становить менше одного року.
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст.185 КК Українидо 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2015 року, яким її засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
З огляду на те, що ОСОБА_6 не є учасником бойових дій, а остаточне покарання у виді позбавлення волі призначене їй за сукупністю вироків, одним з яких її засуджено за вчинення умисного тяжкого злочину, вона не може бути звільнена від відбування покарання на підставі ст.ст. 1, 2, 3, 5, 6, 7 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Підстав для застосування до неї положень ст.ст. 4 і 8 Закону України «Про амністію у 2016 році» також немає, оскільки на день набрання чинності цим законом вона відбула менше половини призначеного строку, а невідбута його частина перевищувала один рік позбавлення волі.
Доводи прокурора про те, що амністія може бути застосована до ОСОБА_6 в частині засудження її вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року за ч.2 ст.185 КК Українидо 1 року позбавлення волі є безпідставними, оскільки вказане покарання не було призначене до самостійного виконання, а до нього було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2015 року з призначення остаточного покарання на підставі ст.71 КК України.
Отже, виділення з остаточного покарання приєднаної частини з метою застосування амністії призведе фактично до перегляду та зміни вироку Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року в частині призначення остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, що є неприпустимим на стадії виконання вироку без апеляційного або касаційного перегляду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що до ОСОБА_6 не можуть бути застосовані положення Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_6 про звільнення її від відбування покарання на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - без змін.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3