Справа № 523/3666/18
Провадження №1-кп/523/654/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000226 від 05.02.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Сарата Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, зі слів перебуває у цивільному шлюбі та має малолітню дитину 2016 року народження, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з відомостями УІТ ГУНП в Одеській області раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а також цивільний позов зазначеної потерпілої до вказаного підсудного «Про відшкодування шкоди», -

В С Т А Н О В И В:
04.02.2018 року, приблизно о 04:20 годин, підсудний ОСОБА_6 , знаходячись на території станції технічного обслуговування по вул.Балківська 5 в м.Одесі, діючи умисно й з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, сів за кермо автомобіля «Peugeot 206», 2001 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на підставі довіреності №2037 від 05.11.2016 року потерпілій ОСОБА_4 , за допомогою ключів привів у дію й виїхав зі станції техобслуговування у невідомому напрямку, залишивши таким чином її територію та заволодівши зазначеним транспортним засобом.

Підсудний ОСОБА_6 свою провину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченню, - визнав повністю і будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні, а також фактичні обставини вчиненого ним злочину.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_6 у скоєнні ним інкримінованого злочину, фактичні обставини якого підсудним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось у повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, вияснивши правильність розуміння підсудним ОСОБА_6 та іншими учасниками судового розгляду змісту вказаних обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин інкримінованого вказаному підсудному злочину в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, а тому дії зазначеного підсудного вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.289 КК України.

Так, з огляду на ч.1 ст.289 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою настає за незаконне заволодіння транспортним засобом, а за п.1 примітки до цієї ж статті закону, під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєне ним відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, а також судом враховується стан здоров`я підсудного та його особа зі слів перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, страждає на хворобу серця і не працевлаштований, має місце реєстрації і фактичного проживання на території Одеської області, де характеризується позитивно, на обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» не перебуває та згідно з відомостями УІТ ГУНП в Одеській області до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Відповідно ж до ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_4 шкоди, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується і суд, не встановлено.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робі, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового злочину і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_6 , суд доходить висновку про те, що покарання останньому має бути призначено в межах санкції ч.1 ст.289 КК України, яке серед іншого, передбачає покарання у виді обмеження волі, а оскільки виправлення підсудного й попередження вчинення ним нових злочинів можливе без його тримання в умовах кримінально-виконавчої установи відкритого типу, останній підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України та з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до підсудного ОСОБА_6 «Про відшкодування шкоди», суд виходить з того, що на початковій стадії судового розгляду кримінального провадження вказаною потерпілою до суду подано письмову заяву від 22.06.2018 року про залишення її позову без розгляду, в зв`язку з відшкодуванням зазначеним підсудним завданої шкоди у повному обсязі, проти задоволення якої не заперечував жодний учасник провадження.

Втім, за ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд залишає цивільний позов без розгляду у випадку подання позивачем до початку судового розгляду по суті заяви про залишення позову без розгляду.

За таких обставин та приймаючи до уваги законодавчо врегульовані підстави залишення цивільного позову у кримінальному провадженні без розгляду, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до підсудного ОСОБА_6 «Про відшкодування шкоди», слід залишити без розгляду, у зв`язку з поданою вказаним позивачем заявою від 22.06.2018 року.

Речові докази у кримінальному провадженні ДВД диск із записом, який зберігається в матеріалах досудового розслідування, - підлягає подальшому зберіганню в цих матеріалах, а автомобіль «Peugeot 206», 2001 року випуску, сірого кольору, на литовській реєстрації НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який переданий під розписку потерпілій ОСОБА_4 , - належить вважати повернутим за належністю вказаній особі.

Керуючись ст.ст.100, 127-129, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, ст.ст.257 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, призначивши покарання у виді обмеженні волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.ч.1, 3, 4 ст.75, ч.ч.1, 2 ст.76 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначений засуджений не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання і роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_6 , за місцем його проживання, покласти на Біляївський районний сектор з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Згідно зі ст.ст.127-129 КПК України, ст.257 ЦПК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 «Про відшкодування шкоди», пред`явлений у кримінальному провадженні №0000226 від 05.02.2018 року, - залишити без розгляду.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні - ДВД диск із записом, який зберігається в матеріалах досудового розслідування, - продовжити зберігати в цих матеріалах, а автомобіль «Peugeot 206», 2001 року випуску, сірого кольору, на литовській реєстрації НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який переданий під розписку потерпілій ОСОБА_4 , - вважати повернутим за належністю вказаній особі.

Копії вироку надати для відома заінтересованим особам та направити для виконання до Біляївського районного сектору з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1