АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/132/2018 Категорія КК: ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006996 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з професійно-технічною світою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.07.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст.185, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20.06.2006 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ч.2 -.186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 19.06.2010 року з

Черкаської ВК № 62 по відбуттю строку покарання;

- 29.01.2016 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст.15 ч. 3 ст.185 КК країни до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком у виді 1 року 6 місяців,

- 20.12.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст.185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК

України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_10 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за який він засуджується цим вироком, та злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, за який його засуджено вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року, до 4 років позбавлення волі, остаточне покарання, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_11 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за який він засуджується цим вироком, та злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за який його засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року, до 4 років позбавлення волі, остаточне покарання, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_10 19 травня 2016 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, за передньою змовою з ОСОБА_12 , перебували за адресою: АДРЕСА_3 , з метою вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння чужим майном, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , зайшли до будинку АДРЕСА_3 , де піднявшись на четвертий поверх, обрали об`єктом свого злочинного умислу майно з квартири АДРЕСА_4 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи спільно та узгоджено між собою, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , скориставшись сприятливою навколишньою обстановкою та будучи переконаними, що сторонні особи за їх діями не спостерігають, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, незаконно проникли до квартири АДРЕСА_5 .

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, діючи згідно заздалегідь обумовленого плану, скориставшись сприятливою навколишньою обстановкою та будучи переконаними, що діють непомітно, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, повторно таємно викрали майно, що належить потерпілій ОСОБА_13 , а саме: ноутбук марки «Toshiba Satellite», моделі L55-A5234» із зарядним пристроєм, вартістю 4900 гривень; комп`ютерну мишу марки rароо» та USB адаптер до неї, вартістю 240 гривень; мобільний телефон марки «Нокіа» моделі «6300», вартістю 380 гривень; рюкзак марки «Dakine», вартістю 90 гривень, в якому знаходились грошові кошти у сумі 102 гривні, а також паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 27.10.2011 Дніпровським РУ ГУМВС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; картку платника податків на ім`я ОСОБА_14 № НОМЕР_2 , студентський квиток серія НОМЕР_3 , виданий 01.09.2013 НТУУ «КПІ» на ім`я ОСОБА_14 ; картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_4 , які матеріальної цінності не становлять; МРЗ-плеєр марки «Transcend», вартістю 180 гривень; наручний годинник марки «Чайка», вартістю 10 000 гривень; каблучку у вигляді заокруглених дуг, масою 3,315 г, вартістю 132 гривні 60 копійок; каблучку з вставкою в центральній частині виробу трьох каменів білого кольору, масою 1,997 г, вартістю 10 гривень; каблучку з вставкою в центральній частині виробу тринадцяти каменів білого кольору та одного прямокутного каменю білого кольору, масою 2,885 г, вартістю 300 гривень; каблучку з вставкою по периметру виробу каменів сіро-коричневого кольору, масою 13,042 г, вартістю 800 гривень; каблучку, центральна частина якої закручена, масою 1,355 г, вартістю 5 гривень; каблучку з вставкою в центральній частині виробу шести каменів блакитного кольору, масою 2,480 г, вартістю 5 гривень; каблучку з вставкою в центральній частині виробу десяти каменів білого кольору, масою 2,790 г, вартістю 10 гривень; каблучку з вставкою в центральній частині виробу одинадцяти каменів білого кольору, масою 6,752 г, вартістю 20 гривень; каблучку з вставкою в центральній частині виробу трьох каменів білого кольору, масою 3,311 г, вартістю 5 гривень; одну пару сережок з вставкою в кожній з сережок каменів сіро-коричневого кольору по периметру виробу, масою 2,424 г та 2.435 г, вартістю 500 гривень; сережку у вигляді заокруглених дуг, масою 2,808 г, вартістю 33 гривні 70 копійок; одну пару сережок прямокутної форми з вставкою в кожній з сережок двох каменів білого кольору, масою 2,203 г та 2,221 г, вартістю 60 гривень; одну пару сережок з вставкою в кожній з сережок п`яти каменів зеленого кольору та п`яти каменів білого кольору, масою 5,361 г та 5,596 г, вартістю 30 гривень; одну пару сережок з вставкою в кожній з сережок в центральній частині виробів трьох каменів білого кольору та однієї вставки чорного кольору на кожній, масою 2,075 г та 1,906 г, вартістю 20 гривень; сережку з вставкою в центральній частині виробу одного каменю темно-блакитного кольору та каменів білого кольору навколо нього, масою 2,913 г, вартістю 15 гривень; одну пару сережок з вставкою в кожній з сережок каменів білого кольору, масою 2,169 г та 1,975 г, вартістю 30 гривень; кольє з вставками по периметру виробу каменів світло-сірого кольору, масою 25,615 г, вартістю 60 гривень; ланцюжок, довжиною 71 см, масою 13,705 г, вартістю 548 гривень 20 копійок, з підвіскою на ньому квадратної форми з геометричним рельєфним малюнком, масою 7,909 г, вартістю 15 гривень; ланцюжок, довжиною 51 см, масою 3,228 г, вартістю 138 гривеньь 80 копійок, з підвіскою на ньому, у вигляді півмісяця зі вставками з каменів білого кольору, масою 2,679 г, вартістю 250 гривень, ланцюжок, довжиною 62 см, масою 9,116 г, вартістю 364 гривні 64 копійки, з підвіскою на ньому, прямокутної форми з вставкою двох каменів білого кольору, масою 10,017 г, вартістю 70 гривень; ланцюжок довжиною 56,5 см, масою 7,734 г, вартістю 309 гривень 36 копійок; ланцюжок, довжиною 47 см, з підвіскою, яка складається з двох частин, загальною масою 11,203 г, зальною вартістю 25 гривень; подвійний ланцюжок, з підвіскою круглої форми, загальною масою 12,527 г, загальною вартістю 30 гривень; браслет з символом «безкінечності» на центральній частині виробу та вставками з каменів білого кольору, довжиною 21,5 см, масою 2,513 г, вартістю 15 гривень; браслет, довжиною 20 см, масою 2,546 г, вартістю 101 гривня 84 копійки; підвісок з каменю темно-сірого кольору, масою 5,786 г, вартістю 30 гривень; підвісок у вигляді хреста, вартістю 49 гривень 36 копійок; підвісок у вигляді символу «Інь та Янь», масою 1,849 г, вартістю 300 гривень; предмет кубічної форми темно-сірого кольору із зображенням символів «Інь та Янь», масою 1,641 г, який матеріальної цінності не становить; фрагмент пошкодженого браслету, масою 2,546 г, вартістю 30 гривень 55 копійок; дві шпильки для волосся, загальною вартістю 8 гривень.

Після чого, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном власний розсуд, але в подальшому, були затримані працівниками поліції. Своїми діями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 20 214 гривень 05 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду і закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, винуватість ОСОБА_15 не доведена, допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону органами досудового слідства та суду, а також неправильним застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд прийняв до уваги суперечливі покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , оскільки останні є безпосередньо заінтересованими в засудженні ОСОБА_10 та ОСОБА_19 , оскільки є працівниками поліції та затримували останніх, та на підставі них виніс обвинувальний вирок. У вироку також не дається оцінка показам свідка ОСОБА_20 .

В дебатах захист наполягав на тому щоб було визнано недопустимим протокол огляду місця події від 19.05.2016р. між будинками АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , оскільки в ньому відсутнє чітке зазначення місця події, так як будинку АДРЕСА_7 не існує, що підтверджується довідкою Управління будівництва Дніпровської районної в м.Києві ДА від 08.09.2017р. № 53/220. З тих же підстав захист наполягав на недопустимості протоколу огляду речей від 24.05.2016р., протоколу огляду речей від 25.05.2016р., висновку експерта №362/тв. від 23.06.2016р., висновку експерта №262/хс від 13.06.2016р. та висновку експерта №394/тв. від 13.07.2016р. Однак судом не було надано оцінку цій обставині та незаконно визнано допустимими вищезазначені документи та покладено їх в обґрунтування обвинувачення.

Довідка від 08.07.2016р. про аналіз технічної інформації операторів рухомого Мобільного) зв`язку не містить в собі ніякої доказової бази, і тому посилання на неї у вироку є безпідставним.

Крім того, судом не надано оцінку законності затримання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , хоча в протоколах затримання не зазначено місце фактичного затримання.

Також суд безпідставно відмовив у сприянні захисту в частині забезпечення виклику свідка ОСОБА_21 , яка на досудовому слідстві надала покази, які спростовували обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Після дослідження письмових доказів, суд одразу закінчив судовий розгляд та перейшов до дебатів, не надавши обвинуваченим можливість надати покази.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 надійшла апеляційна скарга, у якій він просить вирок суду щодо ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 185 КК України скасувати і закрити кримінальне провадження в порядку, передбаченому ст. 417 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що показання потерпілої ОСОБА_13 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_22 , а також з позицією ОСОБА_11 який показав, до крадіжки в квартирі він не має відношення, а вкрадені речі йому підкинули. Він також наполягає, що в момент його фактичного затримання (13:00) при ньому не було рюкзака з вкраденими речами, а співробітники поліції мали усі можливості та зобов`язані були у належний процесуальний спосіб, за участю понятих, встановити наявність чи відсутність в нього речей.

В основу обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину покладені показання працівників поліції - свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_23 та ОСОБА_18 . На думку захисту, показання цих свідків неможливо сприйняти як щирі та об`єктивні, оскільки ці свідки прямо заінтересовані у результаті розгляду справи і мають явний обвинувальний нахил. Висловлюючи свою оцінку показанням свідків-співробітників поліції, сторона захисту наголошувала на тому, що вони повинні були затримати крадіїв безпосередньо на місці вчинення злочину а не в іншому місці на значній відстані, як це вбачається з матеріалів справи. Вони повинні були провести належні процесуальні дії за участю понятих щоб встановити, що на момент затримання в ОСОБА_11 при собі були речі з пограбованої квартири, однак цього не зробили і свідчать в суді, в тому числі, з метою уникнути відповідальності за недбалі дії.

Крім цього суд першої інстанції грубо порушив право ОСОБА_11 на захист. В ході судового слідства він відмовився давати суду показання і пояснив, що надасть їх наприкінці судового слідства.

В судовому засіданні що відбулося 28.09.2017 р., всупереч вимогам ч. 1 ст. 363 КПК України, головуючий у судовому засіданні не з`ясував у ОСОБА_11 , який бажав дати суду показання, чи бажає він доповнити судовий розгляд і чим саме, та постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів. В ході судових дебатів ОСОБА_24 заявив, що не готовий до судових дебатів, а в ході останнього слова повідомив суд, що йому немає що сказати. Таким чином, суд позбавив ОСОБА_11 права виступу у судових дебатах та донести до суду останнє слово, що є неприпустимим.

Обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду відносно нього скасувати.

Вважає, що вирок суду є необґрунтованим, винесений з численними порушеннями норм процесуального та матеріального права, його конституційних прав та свобод, за яких вирок підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд у суд першої інстанції для усунення вимог в частині їх порушення.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_10 зазначає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не доведена. Судом не взяті до уваги покази свідка ОСОБА_25 та не допитані всі свідки, зазначені у кримінальному провадженні.

Розглянувши кримінальне провадження, заслухавши суддю-доповідача, думку обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив фактичні обставини справи, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України керуючись законом оцінив зібрані у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за наявності суперечливих доказів зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначенні їм покарання вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинувачених і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, даних про особи обвинувачених, їх відношення до скоєного, фактичних обставин провадження, прийшов до законного і обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченим покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, яке відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особам обвинувачених, та буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими судом першої інстанції зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події від 19.06.2016 року, протоколом огляду речей від 20.05.2016 року, протоколом огляду місця події від 19.05.2016 року, протоколами огляду речей від 24.05.2016 року, 25.05.2016 року, висновками експерта № 2262/тр від 09.06.2016 року, № 362/тв від 23.06.2016 року, № 262/хс від 13.06.2016 року, № 394/тв. від 13.07.2016 року, довідкою від 08.07.2016 року, вихідними дзвінками з абонентських номерів 19.05.2016 року, які узгоджуються між собою та в сукупності є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні злочину.

Доводи захисників та обвинуваченого в апеляційних скаргах на необхідність скасування вироку суду та закриття кримінального провадження є необґрунтованими та не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування вироку суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невизнання обвинуваченими своєї вини під час судового розгляду та твердження останніх про їх непричетність до вчинення кримінальних правопорушень, а сторони захисту про невідповідність висновків органу досудового розслідування обставинам вчинення кримінального правопорушення, є способом захисту обвинувачених, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Посилання захисників на відсутність документального підтвердження щодо будинку АДРЕСА_7 не спростовує висновків суду щодо фактичних обставин справи та проведення огляду місця події, яке підтверджується поясненнями свідків і самих обвинувачених, істотних порушень КПК України при проведенні огляду місця події не встановлено.

Обвинуваченим належним чином були вручені пам`ятки про права та обов`язки в судовому засіданні (т. 1 а.с. 46, 47), згідно журналу судового засідання вони були їм зрозумілі. Зокрема, згідно ст. 63 Конституції України, ст. 42 КПК України обвинувачений має право нічого не говорити з приводу обвинувачення проти нього, відмовитись давати пояснення. Цими правами обвинувачений ОСОБА_11 добровільно скористався в судовому засіданні, після чого клопотань про надання йому можливості надати пояснення в судовому засіданні не заявляв.

Також не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону щодо інших прав обвинувачених при розгляді кримінального провадження, виступ в судових дебатах та з останнім словом є правом обвинувачених, від якого вони відмовились.

В судовому засіданні та в ході досудового розслідування не встановлено будь-яких доказів щодо упередженості свідків у кримінальному провадженні та наявність у них підстав для обмови обвинувачених.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції, а також підстав для закриття кримінального провадження не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, які утримаються під вартою в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_28