Справа №702/245/18
Провадження №1-кп/702/44/18
В И Р О К
І МЕНЕМ У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді: ОСОБА_1
з секретарем: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальне провадження №1-кп/702/44/18 у справі №702/245/18 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леухи Іллінецького району Вінницької області, громадянина України, місце державної реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , 13.03.2009 року постановою Іллінецького районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 296 КК України звільнений від кримінальної відповідальності внаслідок акта амністії, кримінальну справу закрито, раніше судимий: 02.09.2010 року вироком Іллінецького районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 27.12.2010 року вироком Іллінецького районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 роки 3 місяці позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.09.2010 року у виді 3 місяців позбавлення волі, остаточно призначено до відбуття покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 26.06.2013 року ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області умовно-достроково звільнений від відбування покаранння на підставі ст. 107 КК України з іспитовим строком на 7 місяців 28 днів; 18.09.2014 року вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі 69 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбуття 3 роки позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, судимість не знята та не погашена, у кримінальному провадженні за ст. 185 ч. 2 КК України
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_5 , представник Монастирищенського РС з питань пробації: не з`явилися
в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , повторно, 03 лютого 2018 року, близько 21 години 00 хвилин, з корисливою метою викрадення чужого майна та використання його в особистих цілях, шляхом вільного доступу, з території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , умисно, таємно викрав корбу криничну металеву саморобну, довжиною 2100 мм, діаметром 160 мм з прикріпленими до неї з обох сторін металевими прутами у вигляді ручки, довжиною 114 см, діаметром 28 мм, ринковою вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 15 лютого 2018 року 625,00 грн., яка належить ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду на вищевказану суму.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ " Про судоустрій і статус суддів", районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні під час судового розгляду справи будучи обвинуваченим свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та показав, що 03 лютого 2018 року він з домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 в с. Аврамівка Монастирищенського району викрав корбу криничну металеву, приблизно 2 м довжиною, яка знаходилась біля тину на подвір`ї. Коли він вчиняв крадіжку його ніхто не бачив. Викрадену корбу він мав намір здати на металобрухт, оскільки йому були потрібні кошти. Повністю погоджується з даними, які викладені в обвинувальному акті та підтверджує їх. Він щиро кається у вчиненому, потерпілий притензій до нього не має і він зробив для себе належні висновки, а саме в подальшому не буде вчиняти злочини. Не погоджується з досудовою доповіддю, оскільки він не зловживає спритними напоями, на обліку в лікаря з даного приводу не перебуває, має власне житло, працевлаштувався, отримує кошти, яких йому вистачає на прожиття. Просить суворо його не карати та не позбавляти волі.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Притензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. У вирішенні питання з приводу призначення міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду.
Представник Монастирищенського РС з питань пробації ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив.
Крім повного визнання вини ОСОБА_3 будучи обвинуваченим під час судового розгляду, його вина у вчинені кримінального злочину повністю доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового розслідування, порядок дослідження, яких визначений ухвалою суду від 16.05.2018 року у відповідності до ч.2 ст.349 КПК України, і які у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, крім показів обвинуваченого, витягу з ЄРДР від 14.02.2018 року, висновку судової товарознавчої експертизи від 15.02.2018 року, протоколу огляду предмету від 15.02.2018 року з таблицями зображень до нього, постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 15.02.2018 року, схоронної розписки від 16.02.2018 року, характеризуючих особу обвинуваченого даних, досудової доповіді про обвинуваченого, не досліджувались, оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом"якшують та обтяжують призначення покарання.
Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому суд не вбачає.
Суд відповідно до ст. 337 КПК України розглядає справу тільки лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що обвинуваченим вчинено кримінальний злочин, який Законом віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, він раніше неодноразово судимий, висновок досудової доповіді відносно обвинуваченого відповідно до якого на думку органу пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень, не можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Разом з тим, також враховує і пом`якшуючі призначення покарання обставини, його щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих призначення покарання обставин, відношення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, засудження ним власної поведінки в судовому засіданні, те, що злочином не завдано тяжких наслідків, позицію потерпілого, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має житло та державну реєстрацію місця проживання та вважає їх такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому з їх урахуванням, з урахуванням особи обвинуваченого, вважає що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України про, що зазначав в судових дебатах і прокурор.
Суд вважає, що тяжкість злочину, наявність в обвинуваченого судимостей, висновок досудової доповіді, не є достатніми підставами для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, але є достатніми обставинами для призначення обвинуваченому максимального строку покарання у виді позбавлення волі, який передбачений санкцією ч. 2 ст. 185 КК України та максимального іспитового строку.
Наявність даних обставин не може свідчити про відсутність каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, його бажання стати на шлях виправлення, а тому не може заперечувати можливість призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд призначає покарання обвинуваченому з дотриманням принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація та вважає, що призначення саме такого покарання, з урахуванням всіх вищеописаних обставин та особи обвинуваченого, є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних злочинів. Суд, підстав для застосування відносно обвинуваченого іншого виду покарання, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та ст.ст.69,69-1 КК України, не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.
Питання речових доказів у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 75-76 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку тривалістю 3(три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
1. Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
2. Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
3. Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази : корбу криничну металеву саморобну, довжиною 2100 мм, діаметром 160 мм з прикріпленими до неї з обох сторін металевими прутами у вигляді ручки, довжиною 114 см, діаметром 28 мм, яка передана на зберігання ОСОБА_5 під схоронну розписку, залишити останньому за належністю звільнивши його від схоронної розписки.
Судові витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Вручити копію вироку негайно прокурору та обвинуваченому.
Копію вироку сторони можуть отримати після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1