Справа № 440/1659/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/417/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Буського районного суду Львівської області від 23.03.2018р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білогіря Білогірського району Хмельницької області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000551 від 24.09.2017р.,

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Буського районного суду Львівської області від 23.03.2018р. ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

На підставі вимог ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту проголошення даного вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення із 24.09.2017р. до 22.01.2018р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Заставу у розмірі 35 240 грн., внесену громадянином ОСОБА_10 за ОСОБА_7 , згідно квитанції ПАТ «Кредобанк» за номером №ПН346 від 22.01.2018р., постановлено повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Постановлено скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 25.09.2017р. у кримінальному провадженні № 0000551 від 24.09.2017р.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 у дохід держави 684 грн. 50 коп. витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

З моменту вступу цього вироку у законну силу, постановлено скасувати раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_7 , 23.09.2017р. приблизно о 23 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, знаходячись на території господарства ОСОБА_11 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження вікна у приміщенні житлового будинку, незаконно проник у середину приміщення. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел та перебуваючи у середині будинку, ОСОБА_7 зібрав та склав біля вхідних дверей будинку речі, з метою подальшого їх таємного викрадення, які належать ОСОБА_12 , а саме: металеву м`ясорубку ГОСТ 402583-83 вартістю 328,95 грн., міксер марки «Philips» вартістю 674,10 грн., пристрій для вимірювання артеріального тиску «SPHYGMOMANOMETER» вартістю 289,80 грн., дві коврові накидки на м`яке крісло коричневого кольору розміром 138x65 см. вартістю 860 грн., наволочку білого кольору розміром 118x58 см. вартістю 51 грн., наволочку білого кольору розміром 68x68 см. вартістю 43 грн., коврову накидку на диван коричневого кольору розміром 183х136 см. вартістю 1 431 грн., накидку на диван коричневого кольору розміром 190x135 см. вартістю 995 грн., банний рушник світло-рожевого кольору вартістю 52 грн., банний рушник світло-зеленого кольору із написом на етикетці «Ярослав» розміром 50х90 см. вартістю 31 грн., банний рушник з кольоровими вертикальними смужками розміром 200x140 см. вартістю 95 грн., рушник зеленого кольору «Cosmoss» розміром 85x45 см. вартістю 28 грн., два покривала із візерунками зеленого кольору розміром 195x135 см. кожне вартістю 427,46 грн., наволочку білого кольору із візерунками голубого кольору розміром 75x75 см. вартістю 65 грн., одіяло біло-голубого кольору із візерунками розміром 207x165 см. вартістю 1475 грн., які у подальшому мав на меті викрасти. Однак, свого злочинного умислу до кінця обвинувачений довести не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як на місці вчинення правопорушення був виявлений ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , чим своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 намагався заволодіти майном потерпілої ОСОБА_12 на загальну суму 6 846,31 грн.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та вірність кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. У решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що суд першої інстанції у порушення вимого ч.2 ст.50, ч.2 ст.65, ст. 75 КК України не надав належної оцінки всім обставинам, які мають значення для призначення покарання та звільнення ОСОБА_7 від його відбування.

Зазначає, що суд, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не зазначив у вироку, які з наведених обставин справи та дані про особу дають підстави стверджувати про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства з відповідним контролем за ним. Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не надав об`єктивної оцінки даним, що характеризують особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та іншим обставинам справи. Зокрема, не взято до уваги той факт, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, у тому числі вчинених з проникненням у житло чи інше приміщення.

Окрім того, ОСОБА_7 раніше судимий Білогірським районним судом Хмельницької області від 27.01.2010р. за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, та звільнений 26.07.2013р. з виправної колонії по відбуттю покарання. Однак, суд першої інстанції при призначенні покарання прийшов до помилкового висновку, зазначивши у вироку, що при врахуванні особи ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України судимості немає.

Покликається на те, що поза увагою суду залишився той факт, що негативні наслідки не настали лише тому, що обвинувачений не довів злочин до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

Вказує, що в оскаржуваному вироку відсутні дані, які б свідчили про наявність врахованої судом такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття. При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_7 востаннє судимий 21.07.2015р. Буським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Зазначає, що факт вчинення ОСОБА_7 , у короткий термін після закінчення іспитового строку, нового злочину свідчить не лише про відсутність щирого каяття, а й про стійке небажання виправити ситуацію, припинити вчиняти корисливі злочини проти власності.

Окрім цього, судом як пом`якшуючу покарання обставину було враховано те, що ОСОБА_7 на час розгляду кримінального провадження працевлаштувався, разом з тим, відповідних підтверджуючих документів цьому факту суду не представлено.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 просить залишити оскаржуваний вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування покликається на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку. Зазначає, що суд першої інстанції належним чином врахував обставини, які мають значення для призначення покарання та звільнення ОСОБА_7 від його відбування. Вказує, що обвинувачений примирився з потерпілою, в силу ст. 89 КК України не судимий, проживає разом із співмешканкою та мають на утриманні двоє малолітніх дітей. На даний час ОСОБА_7 прийнятий на роботу, де зарекомендував себе дисциплінованим та відповідальним працівником. Окрім цього, обвинувачений допомагає матері, яка є інвалідом 1 групи.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив таку задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора та зазначили про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за наведених у вироку суду обставинах, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На переконання апеляційного суду, призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі відповідає вимогам ст. 65 КК України і таке в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
На переконання колегії суддів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу ОСОБА_7 , який відповідно до ст. 89 КК України вважається не судимим, влаштувався на роботу до ФОП ОСОБА_18 де характеризується позитивно, проживає у с. Чішки Буського району Львівської області разом із співжителькою ОСОБА_19 , які мають на утриманні двоє малолітніх дітей: ОСОБА_20 , 2014 р.н. та ОСОБА_21 , 2015 р.н., допомагає матері, які є інвалідом 1 групи, позицію потерпілої про відсутність до обвинуваченого претензій майнового та матеріального характеру, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також, позитивну поведінку обвинуваченого ОСОБА_22 після його звільнення з-під варти, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства та звільнив його від відбування покарання з випробовуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені положеннями ст. 76 КК України, при цьому належним чином мотивувавши прийняте рішення.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Буського районного суду Львівської області від 23.03.2018р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3