Справа № 344/6026/18
Провадження № 11-сс/779/179/2018
Категорія ст. 173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) представника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 07 травня 2018 року про накладення арешту на грошові кошти у кримінальному провадженні № 0000111 від 29.05.2013 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 204 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 07 травня 2018 року задовольнено клопотання старшого слідчого Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 , яке погоджене з прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене відповідно до протоколу обшуку від 06.05.2018 року, а саме: грошові кошти в сумі 990 Євро; грошові кошти в сумі 975 доларів США; грошові кошти в сумі 10 фунтів стерлінгів; грошові кошти в сумі 835 450 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим доведено наявність підстав вважати, що речі, які вилучені 06.05.2018 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в сумі 990 Євро; грошові кошти в сумі 975 доларів США; грошові кошти в сумі 10 фунтів стерлінгів; грошові кошти в сумі 835 450 грн., є речовими доказами у кримінальному провадженні та мають статус тимчасово вилученого майна, а тому виникла необхідність у накладені на них арешту з метою уникнення втрати, зникнення чи пошкодження даного майна до з`ясування всіх обставин кримінального провадження, а також довів, що накладення арешту на майно необхідне з метою запобіганням ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав АС, в якій покликається на її незаконність, необґрунтованість, оскільки дана ухвала винесена без достатніх на це підстав та з суттєвими порушеннями норм КПК, а тому підлягає скасуванню.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження даної ухвали, ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідшого Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 , яке погоджене з прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна, а саме : грошових коштів.

Так, у відповідності до п. 2 ч. 3 ст.395 КПК, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, тому строк на апеляційне оскарження пропущено не було.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник, або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення представника ОСОБА_8 , який підтримав подану АС, просить ухвалу слідчого судді скасувати; пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечив доводи поданої АС, просить ухвалу слідчого судді залишити без задоволення; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Івано-Франківського міського суду, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону при постановленні даної ухвали слідчий суддя дотримався в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 ст. 170 КПК передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею в повній мірі дотримані. З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000111 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК. Також, як вбачається з матеріалів вказаного провадження, 06.05.2018 року було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою : АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено грошові кошти в сумі 990 Євро; грошові кошти в сумі 975 доларів США; грошові кошти в сумі 10 фунтів стерлінгів; грошові кошти в сумі 835 450 грн.

Згідно постанови про визнання речових доказів, вилучених під час санкціонованого обшуку - майно, а саме: грошові кошти в сумі 990 Євро; грошові кошти в сумі 975 доларів США; грошові кошти в сумі 10 фунтів стерлінгів; грошові кошти в сумі 835 450 грн, визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000111.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Слідчим суддею зроблений правильний висновок, про те, що у органів досудового розслідування виникла необхідність у накладені на тимчосове вилучене майно, з метою уникнення втрати, зникнення чи пошкодження даного майна до з`ясування всіх обставин кримінального провадження, а також довів, що накладення арешту на тимчасово вилучене майно необхідне з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчим суддею доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні. Зазначені в АС доводи та підстави, за яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не ґрунтуються на законі і не можуть слугувати для її задоволення. Порушень вимог КПК, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а АС без задоволення. На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 07 травня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000111 від 29.05.2013 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 204 КК - без змін. Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5