Справа №592/2397/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11/788/1/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

засудженої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , засудженої ОСОБА_12 , на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 27 жовтня 2017 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , раніше не судиму

засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь держави судові витрати в сумі 34 316,16 грн.

Позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7 067,41 грн., моральної шкоди 100 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 51 826,62 грн., моральної шкоди 200 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3 112,67 грн., моральної шкоди 100 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_15 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь Головного фінансового управління Сумської області витрат за лікування ОСОБА_6 у сумі 36 984,74 грн., ОСОБА_14 22 643,46 грн., ОСОБА_16 10 124,01 грн., а всього 69 752,21 грн.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_12 засуджена у вчиненні такого кримінального правопорушення.

13 квітня 2009 року, близько 13 ї години, ОСОБА_12 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний № НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі напрямком «Суми Лебедин» у напрямку м. Суми, в порушення вимог 11.3 Правил дорожнього руху України, зневажила безпекою дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку, що склалась, та в районі 12 го км. допустила виїзд на зустріну смугу руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «Opel Omega», реєстраційний № НОМЕР_2 , що рухався назустріч та знаходився під керуванням ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «Volkswagen Jetta» отримали: ОСОБА_17 тяжкі тілесні ушкодження від яких вона померла у реанімаційному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_18 тяжкі тілесні ушкодження; ОСОБА_13 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження; ОСОБА_16 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а водій автомобіля марки «Opel Omega» ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 в якій ставиться питання про скасування вироку суду та ухвалення нового вироку, яким призначити ОСОБА_12 за ст. 286 ч. 2 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки та задовольнити заявлений ним позов, стягнувши з ОСОБА_12 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 74 131,33 грн. та 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_6 свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд, призначаючи ОСОБА_12 покарання не в повній мірі врахував наслідки, які настали та те, що судом не було встановлено пом`якшуючих покарання обставин.

Зазначає потерпілий й про те, що ОСОБА_12 не визнає своєї вини та протягом всього часу після дорожньо транспортної пригоди не вживала заходів по компенсації завданих нею збитків.

Апеляційні вимоги щодо цивільного позову потерпілий ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що суд не врахував, що він внаслідок дорожньо транспортної пригоди зазнав пошкоджень його автомобіль і вартість відновлювального ремонту становить 67 063,92 грн., а тому матеріальні збитки у вказаній сумі підлягають стягненню з ОСОБА_12 .

Також потерпілий зазначає, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди він також отримав тілесні ушкодження, від яких зазнав фізичної болі, душевних страждань, став інвалідом і на даний час йому важко самостійно пересуватися, а тому у відшкодування завданої моральної шкоди з ОСОБА_12 необхідно стягнути 500 000 грн., а не 100 000 грн., як визначив суд.

Також на вирок суду надійшла апеляційна скарга від прокурора, який брав участь у розгляді справи, в якій прокурор, не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_12 та юридичної кваліфікації її дій, ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з м`якістю призначеного судом покарання.

На думку прокурора, при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_12 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, із потерпілими не примирилась, протягом майже дев`яти років з моменту вчинення нею злочину не розкаялась у вчиненому, не відшкодувала завданої шкоди, тобто жодним чином не сприяла зменшенню негативних наслідків від вчинення злочину.

Зазначає прокурор й про неврахування судом у повній мірі наслідки від вчиненого, а саме, наявність значної кількості потерпілих з яких одна особа загинула та дві особи залишились інвалідами, одна з яких до теперішнього часу від отриманих тілесних ушкоджень без сторонньої допомоги не може покинути своє домоволодіння.

Посилаючись на такі обставини, прокурор ставить питання про ухвалення нового вироку, яким призначити відносно ОСОБА_12 покарання за ст. 286 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Також з вироком суду не погодилась і засуджена ОСОБА_12 . У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_12 ставить питання про скасування вироку та прийняття рішення про її виправдування або направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, чи прокурору для організації додаткового розслідування.

ОСОБА_12 обґрунтовує апеляційні вимоги тим, що кримінальна справа судом два рази справа поверталась прокурору для організації додаткового розслідування, однак, як на її думк, недоліки досудового розслідування органом досудового слідства не усунені.

Зазначає ОСОБА_12 й про помилковий висновок суду, що в момент дорожньо транспортної пригоди, автомобіль під її керуванням знаходився на зустрічній смузі руху, оскільки вказані обставини не підтвердились показаннями свідків та поясненнями експерта ОСОБА_19 .

На думку ОСОБА_12 , саме зміна полоси руху водія ОСОБА_6 й слугувала причиною настання дорожньо транспортної пригоди, а тому суд за відсутності прямих доказів щодо руху її автомобіля по зустрічній смузі не міг приймати рішення, виходячи з обставин вказаних водієм ОСОБА_6 .

Зазначає ОСОБА_12 й про те, що доказом її винуватості не можуть бути показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , чоловіка та сина померлої ОСОБА_17 , а також свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_20 , оскільки вони не були очевидцями дорожньо транспортної пригоди.

ОСОБА_12 вказує й про неврахування судом висновку транспортно трасологічної експертизи № 42, від 21 травня 2009 року, в якому в категоричній формі визначено місце зіткнення автмобілів на смузі руху автомобіля «Volkswagen Jetta», а придумана версія маневрування її автомобіля не підтверджується експертними дослідженнями, зокрема висновками № 6784/6785/12 52, від 5 серпня 2013 року, та № 128, від 15 жовтня 2009 року та інших.

На думку ОСОБА_12 , до цього часу залишився не дослідженим механізм виникнення дорожньо транспортної пригоди.

Також на вирок суду надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_10 , в якій ставиться питання про скасування вироку суду та повернення кримінальної справи на додаткове досудове розслідування з підстав неповноти, неправильності та однобічності досудового слідства, які неможливо усунути під час судового розгляду справи.

Адвокат ОСОБА_10 апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять беззаперечного доказу вини ОСОБА_12 у настанні дорожньо транспортної пригоди.

На думку захисника, істотною неповною досудового розслідування є те, що слідчий в постанові про призначення автотехнічної експертизи зазначив невірні вихідні дані щодо швидкості руху автомобілів, розташування автомобілів на дорозі, слідів гальмування на дорозі та інше і отримав висновок, який до цього часу оспорюється, а тому, для виправлення помилок слідчого в ході судового розгляду справи було призначено 8 нових експертиз, які всі є неповними та суперечливими, і як наслідок, судовий розгляд справи затяганувся більш ніж на 8 років.

Вказує адвокат й на те, що експерти висловлюють сумніви в достовірності обставин дорожньо транспортної пригоди і при дослідженні в суді всіх експертних висновків вбачається, що жодна з них не може надати однозначного висновку щодо обставин дорожньо транспортної пригоди і, як наслідок, визначитись із тим, ким саме із водіїв були допущені порушення Правил дорожнього руху, оскільки вихідні дані, зазначені в постанові слідчого про призначення експертизи є неповними, суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Захисник ОСОБА_10 вказує, що 20 вересня 2017 року в судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_19 який підтвердив свій висновок про те, що автомобіль марки «Opel Omega» під керуванням Ратушного виїхав на зустрічну смугу руху на 90 см і пояснив суду, що зміна його руху відбулася внаслідок спрямованої дії самого водія, а не внаслідок вимушених дій, щоб запобігти зіткнення, у той час як у вироку суду показання експерта викладені прямо протилежним чином, а саме, ніби водій автомобіля марки «Opel Omega» діяв вимушено, виїхавши на зустрічну смугу руху.

Також захисник зазначає й про те, що висновок суду щодо належності сліду гальмування автомобілю марки «Opel Omega» є суперечливим, оскільки експерт ОСОБА_19 в судовому засіданні висловив сумнів щодо належності слідів гальмування саме цього автомобіля, так як ніяких досліджень щодо обставин виникнення цих слідів не проводилось.

На думку захисника, поза увагою суду залишились показання ОСОБА_12 щодо того, що автомобіль «Opel Omega» з`явився на її смузі руху раптово, виїхавши позаду автомобіля «ГАЗель», який рухався із ним в одному напрямку, що стало причиною зіткнення з її автомобілем, проте зазначені обставини не спростовані судом, оскільки в ході досудового слідства вони не перевірялись.

Інший захисник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_11 також не погодився з вироком суду та подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку суду та виправдання ОСОБА_12 за ст. 286 ч. 2 КК України.

Апеляційні вимоги захисник а ОСОБА_11 обґрунтовані тим, що обвинувачення ОСОБА_12 ґрунтується на припущеннях, оскільки не були з`ясовані обставини які мають значення для встановлення механізму виникнення дорожньо транспортної пригоди, а висновки проведених експертиз є суперечливими в частині механізму настання дорожньо транспортної пригоди.

На думку захисника, матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_12 , а суд, здійснюючи судовий розгляд, перебрав на себе функцію обвинувачення по відношенню до ОСОБА_12 .

Зазначає захисник й про те, що при проведенні досудового слідства не були з`ясовані обставини, які мають суттєве значення для встановлення механізму утворення дорожньо транспортної пригоди, зокрема не були усунені розбіжності в показах ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , які керували транспортними засобами під час настання дорожньо транспортної пригоди, оскільки експертні висновки комплексної комісійної судово автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи № 6784/6785/12 52, від 5 серпня 2013 року, і додаткової комплексної комісійної судово автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи № 2061/2062, від 23 грудня 2015 року, підтверджують показання ОСОБА_12 щодо кута зіткнення транспортних засобів та слідів зафіксованих на схемі дорожньо транспортної пригоди.

Вказує захисник й на те, що судом було безпідставно відмовлено в його клопотанні про допит експертів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , пояснення яких могло б усунути розбіжності наявні в експертних висновках, зокрема, чи можливе зіткнення автомобілів згідно схематичного зображення на додатку № 2 комісійної судово автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи № 136, від 22.00.2011 року, якщо приймати до уваги покази ОСОБА_12 , а саме, в частині того, що вона перед зіткненням рухалася прямолінійно по своїй смузі руху, і кут зіткнення повинен був бути близько 144 градуси.

Зазначає адвокат й про те, що наявними в матеріалах справи доказами не встановлено, яким автомобілем та якими саме колесами, передніми чи задніми, були залишені сліди гальмування зафіксовані на схемі дорожньо транспортної пригоди, у зв`язку з чим не можливо чітко визначити розташування транспортних засобів в момент первинного контакту відносно елементів дороги.

На думку захисника ОСОБА_11 , матеріали кримінальної справи не містять доказів вини водія ОСОБА_12 , а тому є всі законні підстави для ухвалення виправдувального вироку у зв`язку з недоведеністю обвинувачення ОСОБА_12 за ст. 286 ч. 2 КК України.

Крім того, на вирок суду надійшли апеляційні скарги від потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_8 в яких ставиться питання про скасування вироку суду та повернення справи прокурору для організації додаткового розслідування.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що наявні в матеріалах справи докази, зокрема експертні дослідження мають істотні суперечності, які неможливо усунути під час судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді щодо суті вироку та апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_5 , пояснення потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 про підтримку апеляційних скарг прокурора та потерпілого ОСОБА_6 , пояснення засудженої ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_8 , думку захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про підтримку апеляційних скарг захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , засудженої ОСОБА_12 та потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_13 , перевіривши матеріали кримінального провадження та, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 323 КПК України (в ред. 1960 р.) вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Згідно до вимог ст. 327 ч. ч. 1, 2 КПК України (в ред. 1960 р.) обвинувальний вирок повинен бути судом мотивований та не може ґрунтуватися на припущеннях і суперечностях та постановлюється лише при умові, що в ході судового розгляду винуватість підсудного у вчиненні злочину доведена.

Статтею 334 ч. 1 КПК України (в ред. 1960 р.) передбачено, що в мотивувальній частині вироку наводяться обставини вчинення злочину та докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість особи з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_12 , суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався, оскільки з мотивувальної частини вироку суду вбачається, що суд, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_12 вдався лише до перерахунку доказів досліджених під час судового розгляду, посилання на правову позицію Верховного Суду України у іншій справі та постанову Пленуму Верховного Суду України, не навівши конкретних мотивів щодо того, якими доказами встановлюється винуватість ОСОБА_12 та чому суд не приймає до уваги інші докази які спростовують її винуватість.

Зі змісту вироку вбачається, що суд у вироку, перерахувавши докази по справі, в обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_12 у настанні дорожньо транспортної пригоди послався на висновок комплексної судово автотехнічної експертизи № 9 5, від 22 квітня 2011 року, згідно якого в ситуації, що склалася перед настанням дорожньо транспортної пригоди, невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо транспортної пригоди.

Колегія суддів вважає, що суд, таким чином мотивуючи свій висновок щодо винуватості ОСОБА_12 у настанні дорожньо транспортної пригоди, поклав в основу такого висновку не тільки суперечливі докази, а більш того, протилежні за своїм змістом докази. При цьому, суд не навів зовсім ніяких мотивів щодо одночасного прийняття ним суперечливих висновків експертиз в обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_12 у настанні дорожньо транспортної пригоди.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини перешкодили суду ухвалити законний вирок, у зв`язку з чим, відповідно до ст. ст. 367 ч. 1 п. 3, 370 ч. 1 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню.

Крім того, вказані порушення вимог процесуального закону призвели й до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що відповідно до ст. ст. 367 ч. 1 п. 2, 369 ч. 1 п. 3 КПК України, також є підставою для скасування вироку суду.

У своєму вироку суд, як на доказ доведеності вини ОСОБА_12 , посилаючись на висновок комплексної судово автотехнічної експертизи № 9 5, від 22 квітня 2011 року, з якого вбачається, що у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди знаходяться, як невідповідність дій водія ОСОБА_12 вимогам пункту 11.3 Правил дорожнього руху України, так і невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України (т. 2 а. с. 201 225), у той же час у вироку не навів мотивів за яких судом не приймаються до уваги вказаний висновок, зокрема щодо невідповідності дій водія ОСОБА_6 вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди.

При цьому колегія суддів враховує, що саме по собі посилання суду на правову позицію Верховного Суду України у іншій справі та постанову Пленуму Верховного Суду України, не може вважатись достатнім мотивом не прийняття до уваги висновку комплексної судово автотехнічної експертизи № 9 5, від 22 квітня 2011 року, оскільки вирок суду не містить аналізу вказаної обставини у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема й іншими висновками експертиз.

За вищевказаних обставин, виходячи з допущених судом невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, вирок суду не може вважатись законним та належить до скасування.

Скасовуючи вирок суду з наведених підстав, колегія суддів, вважає необхідним, відповідно до ст. 374 ч. 2 КПК України (в ред. 1960 р.), матеріали справи повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, при цьому колегія суддів, скасовуючи вирок суду та призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, не вирішує вимоги апеляційних скарг що обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_12 , оскільки, відповідно до ст. 374 ч. 3 КРК України (в ред. 1960 р.), апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону та покарання, так як вказані обставини повинні перевірятись судом першої інстанції про повторному судовому розгляді.

При цьому колегія суддів вважає необхідним зауважити, що при повторному судовому розгляді справи суду першої інстанції необхідно, дослідивши усі докази по справі, надати належну оцінку дослідженим доказам та, піддавши їх аналізу, навести належні мотиви щодо прийняття судом в обґрунтування своїх висновків щодо обвинувачення чи виправдування ОСОБА_12 одних доказів та спростування інших.

Керуючись п. п. 11; 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України ( в ред. 2012 р. ), ст. ст. 362; 366; 369; 370; 377 КПК України ( в ред. 1960 р. ), колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , засудженої ОСОБА_12 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 27 жовтня 2017 року, відносно ОСОБА_12 , скасувати у зв`язку з допущенням судом невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_12 за ст. 286 ч. 2 КК України повернути на новий судовий розгляд до Ковпаківського районного суду м.Суми в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4