Ухвала

26 червня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-7044 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 02 травня 2018 року,

встановила :
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Захисник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону, оскільки не навів належних доводів, які були б підставами для скасування судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції, відповідно до вимог ст. 438 КПК України.
ОСОБА_4 формально посилається на наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, однак, обґрунтовуючи в чому вони полягають, наводить доводи, що за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 409 КПК України, є підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції та, водночас, згідно зі ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Крім того, захисник у скарзі вказує про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак не наводить жодних доводів на обґрунтування зазначеного у відповідності до положень ст. 413 КПК України.
Також, ОСОБА_4 не наводить конкретних порушення закону, допущених апеляційним судом при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК України.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК України, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 02 травня 2018 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3