15.08.2018 Справа № 469/1127/17
1-кп/469/23/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2018 року смт. Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , громадянки України, освіта середня технічна, удови, утриманців не має, працює продавцем ПП Мономах, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_5
потерпілий - ОСОБА_6
законний представник неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_7
обвинувачена - ОСОБА_4 .
Суд визнає доведеним, що ОСОБА_4 17 липня 2017 року о 10.00 год., перебуваючи в кафе Кокос на території готелю Крістал за адресою: с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, проспект Курортний, 31, зайшовши до приміщення туалету, виявила на підвіконні мобільний телефон марки Sigma моделі X-TREME PQ 24, після чого, реалізуючи раптово виниклий умисел на заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала вказаний мобільний телефон, вартість якого складає 4085,00 грн., з сім-карткою мобільного оператора МТС вартістю 25,00 грн, які належать ОСОБА_6 .
З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 4110,00 грн..
Обвинувачена у судовому засіданні свою винуватість не визнала, пояснивши, що вважала телефон загубленим.
Зазначені обставини підтверджені такими доказами :
- показаннями обвинуваченої про те, що вона, прибираючи територію кафе ПП ОСОБА_8 , зайшла до туалету, де на підвіконні на висоті 1.70 м. виявила телефон, який вимкнувся у неї в руках, та вона поклала телефон до себе в сумку і вийшла з туалету та продовжила прибирання території; перед початком прибирання вона двічі підходила до туалету, але там було зайнято; через годину у неї погіршився стан здоров"я та вона з дозволу ОСОБА_7 поїхала додому, а телефон поклала до пакету, щоб не зіпсувався, та по дорозі до маршрутки викинула у сміття у комишах, бо він їй не був потрібен, та забула про нього. Коли повернулась і довідалась про пошуки телефону, повідомила ОСОБА_7 про те, що саме вона взяла телефон. Зазвичай люди, які щось губили у туалеті, підходили до неї і питали про загублене майно, так як лише вона там працює, тому обвинувачена розраховувала, що власник телефона до неї звернеться, протягом її перебування на базі відпочинку та вдома ніхто не звертався;
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив суду, що телефон йому придбав батько приблизно за місяць до викрадення приблизно за 4000,00 грн., телефон був заряджений, так як він вранці розмовляв по ньому. Вранці 17 липня 2018 року потерпілий приблизно з 10.30 год. до 11.00 год. снідав у кафе Кокос, при цьому телефоном не користувався, після чого пішов до туалету, де знаходився декілька хвилин. Вийшовши надвір, потерпілий приблизно через 10 хвилин виявив пропажу телефону, після чого пішов у туалет, припускаючи, що міг автоматично залишити його на підвіконні, оскільки був одягнений у шорти і боявся, що телефон впаде і розіб"ється, але там нічого не знайшов. Тому одного з офіціантів він запросив зателефонувати на свій телефон, який знаходився поза зоною зв`язку, тоді потерпілий викликав працівників поліції. Повернутий йому телефон мав достатній рівень заряду;
- показаннями законного представника потерпілого ОСОБА_7 , допитаної як свідка, про те, що її син ОСОБА_6 о 10.30 год. передзвонив їй з чужого номера та повідомив, що пропав телефон; о 13.30 год. вона повернулась на базу відпочинку, обвинувачена підійшла до неї та відпросилась з роботи у зв"язку з поганим станом здоров"я, повернулась через 2-3 дні. О 14.30 год. вони викликали поліцію та, коли переглядали того ж дня камери спостереження, побачили, що до туалету після її сина зайшли жінка з дитиною, а після неї - обвинувачена, яка швидко з нього вийшла, щось приховуючи. Загублені речі зазвичай працівники залишали у касира кафе, про виявлення телефону ОСОБА_4 свідка не повідомила, а її телефону у ОСОБА_7 не було, так як обвинувачена не у її прямому підпорядкуванні;
- даними, що містяться у заяві потерпілого про вчинене кримінальне правопорушення, щодо зникнення належного йому телефону з 09.40 год. по 10.40 год. 17 липня 2017 року у приміщенні кафе "Кокос" (а.с.78);
- даними протоколу огляду місця події від 17 липня 2017 року з фототаблицею (а.с.79-81), з якого вбачається, що місцем події є кафе "Кокос" в с.Коблеве;
- даними протоколу огляду ділянки місцевості від 19 липня 2017 року з фототаблицею (а.с.82-85), складеного за участю ОСОБА_4 , щодо місця виявлення телефону, яким є смітник біля бази відпочинку Валерія в с.Коблеве по проспекту Курортному; телефон знаходився у поліетиленовому пакеті під частиною шиферного листа та після увімкнення перебував у працездатному стані;
- даними протоколу проведення слідчого експеримента від 20 липня 2017 року з фототаблицями (а.с.88-94), у ході якого ОСОБА_4 вказала місце виявлення мобільного телефону на підвіконні туалету кафе Кокос" та місце, де вона викинула телефон, у сміттєвій кучі;
- довідками ПП ОСОБА_9 про вартість мобільного телефону Sigma XTREME PQ 24 та сім-картки мобільного оператора МТС (а.с.95-96);
- чеком на придбання мобільного телефону на прізвище ОСОБА_6 , документами на телефон (а.с.96).
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.
Суд не бере до уваги посилання обвинуваченої на те, що вона крадіжку не вчиняла, а лише присвоїла загублене майно, з таких підстав.
Частиною першою статті 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна. Диспозиція цієї норми передбачає обов`язкові ознаки злочину, які ідентифікують фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин.
Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику, і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.
Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки - місце, час, спосіб та обставини скоєння.
Заволодіння чужим майном, яке було залишено без нагляду у доступному місці, може кваліфікуватися як крадіжка лише при очевидності для винного тих обставин, що залишене майно має власника, опинилося поза його увагою тимчасово, власник не втратив над ним контролю і завжди може його поновити.
Свідченням цього можуть виступати наступні обставини: індивідуальні відмінні ознаки речі, з вигляду яких винна особа в змозі визначити власника; конкретна характеристика місця перебування майна на момент його виявлення, що дає можливість визначити межі приватності цього місця; зазвичай нетривалий час, упродовж якого у винної особи визріває і реалізується намір заволодіти майном; причини появи предмета злочину на місці виявлення, умови та обставини його перебування там, з яких можна визначити ознаки належності майна конкретній особі та простежити її зв`язок із ним.
На відміну від крадіжки, при незаконному привласненні особою знахідки чуже майно опиняється у винного випадково, за відсутності з його боку дій, цілеспрямованих на вилучення майна у власника. При цьому неправомірність поведінки винного полягає у самому лише факті обернення випадково знайденої речі на свою користь і невжитті заходів для повернення її законному володільцю.
За юридичними ознаками привласнене майно вважається знахідкою за умов, що: майно вибуло з володіння власника, якому його місцезнаходження невідомо; між втратою речі і знахідкою пройшов досить тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; особа, яка знайшла річ, не була очевидцем події втрати і сама умисно не сприяла її настанню, а ідентифікувати особу власника неможливо.
З досліджених судом доказів у справі, а саме: показань обвинуваченої про те, що вона, прибираючи територію кафе ПП ОСОБА_8 , зайшла до туалету, де на підвіконні на висоті 1.70 м. виявила телефон, який поклала до себе в сумку і вийшла з туалету та продовжила прибирання території; перед початком прибирання вона двічі підходила до туалету, але там було зайнято; через годину вона поїхала додому, а телефон поклала до пакету, щоб не зіпсувався, та по дорозі до маршрутки викинула у сміття у комишах; показань потерпілого ОСОБА_6 про те, що він, вийшовши з туалету, приблизно через 10 хвилин виявив пропажу телефону, після чого пішов у туалет, припускаючи, що міг автоматично залишити його на підвіконні, але там нічого не знайшов, а при намаганні зателефонувати на свій телефон виявив, що номер знаходився поза зоною зв`язку; телефон мав достатній рівень заряду; даними протоколу огляду місця події від 17 липня 2017 року з фототаблицею (а.с.79-81), протоколу огляду ділянки місцевості від 19 липня 2017 року з фототаблицею (а.с.82-85) та протоколу проведення слідчого експеримента від 20 липня 2017 року з фототаблицями (а.с.88-94), за якими телефон було залишено потерпілим на підвіконні туалету на висоті близько 1.70 м., а обвинувачена залишила телефон запакованим у пакеті під шматком шиферу у сміттєвій кучі в комишах, вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 з достатньою впевненістю знав про місце, у якому він залишив телефон, протягом невеликого (близько 10 хвилин) проміжку часу повернувся до цього місця, доступ до якого здійснювався обмеженим колом осіб - відвідувачів та працівників кафе, телефон перебував у робочому та увімкненому стані, що створювало можливість обвинуваченій встановити його власника, а самому власнику майна - знайти його шляхом телефонування з іншого телефонного номеру; викрадений телефон має індивідуальні ознаки (назву, модель, колір, форму, розмір, телефонний номер), за якими можливо встановити власника; подальша поведінка обвинуваченої після заволодіння телефоном свідчить про відсутність з її боку спроб встановити володільця майна, у тому числі шляхом повідомлення про знахідку керівництву чи співробітникам, з якими вона спілкувалась після викрадення, та, навпаки, про намагання зберегти викрадене майно у непошкодженому стані у відомому лише обвинуваченій місці поза межами бази відпочинку, на якій знаходилось місце події, з метою подальшого обернення його на свою користь.
За таких обставин суд вважає, що обвинувачена могла та повинна була усвідомлювати, що залишений телефон має власника, опинився поза його увагою тимчасово, власник не втратив над ним контролю і завжди може його поновити, тобто у цьому випадку втрачений потерпілим телефон не може вважатися знахідкою.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинуваченою вчинено умисний злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка відповідно до ст.89 КК України є не судимою, на обліку у органах пробації не перебуває, дані про попередні судимості як характеристику особи, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої та повернення викраденого майна (а.с.87).
Виходячи з викладеного, враховуючи позицію учасників судового розгляду щодо можливості призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу, підтверджену обвинуваченою можливість сплати нею штрафу, суд вважає,що для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді штрафу.
Суд вирішує питання про речові докази відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано та підстави їх застосування не встановлено.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Речовий доказ у справі: мобільний телефон Sigma mobile X-treme PQ24, який передано на зберігання ОСОБА_6 , вважати переданим законному володільцю.
Документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя :