В И Р О К
іменем України

20 липня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000575 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17.05.2011 року вироком Київського районного суду м. Харкова, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 15.03.2012 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 20.07.2013 року звільнений з Олексіївської виправної колонії (№25) у зв`язку з відбуттям строку покарання,

- 28.11.2017 року вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

- 12.07.2018 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України, з урахування ч. 4 ст. 70 КК України, до 2 років 8 місяців позбавлення волі,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2017 року ОСОБА_4 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де, маючи умисел спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, умисно з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи їх настання здійснив телефонний дзвінок на стаціонарний номер телефону ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, змінивши голос, назвався її сином, чим ввів останню в оману, після чого повідомив від імені сина що він начеб-то вчинив бійку, в ході якої вдарив чоловіка, який на теперішній час знаходиться в лікарні та якому необхідна матеріальна допомога на лікування, під приводом чого попрохав у останньої грошові кошти в сумі 4 тис. гривень.

В той же день, близько 15 години 20 хвилин, ОСОБА_4 приїхав до місця проживання потерпілої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів з метою особистого незаконного збагачення скориставшись тим що напередодні телефонному режимі, ввів в оману потерпілу ОСОБА_5 , яка повірила йому, зустрівся з останньою, згідно попередньої домовленості досягнутої в телефонному режимі, на території її домоволодіння за вищевказаною адресою, представився адвокатом її сина ОСОБА_6 , та під приводом передачі грошових коштів слідчому для надання матеріальної допомоги постраждалому від ударів сина, отримав у потерпілої ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 4 тисяч гривень, заволодівши якими зник з місця вчинення злочину, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 визнав у повному обсязі.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається: щире каяття, сприяння у розкритті злочину.

Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, визнається: вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд, досліджуючи дані про особу винного, враховує, що він та на момент вчинення злочину, червень 2017 року, мав непогашену судимість, офіційно не працевлаштований, не одружений, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставину, що пом`якшує покарання, обставину, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити за сукупністю злочинів, за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, так як після постановлення вироку Київським районним судом м. Харкова від 12.07.2018, за яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, скоєного у вересні 2017 року, встановлено, що засуджений винен в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість вчинення обвинуваченим нового злочину, та виключення можливості ухилитись від відбування призначеного судом покарання, що передбачено ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_5 підлягає задоволенню в повному обсязі, так як цивільний відповідач ОСОБА_4 визнав його у повному обсязі, та відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначеного за даним вироком та вироком Київського районного суду м. Харкова від 12.07.2018, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців.

Початком відбування покарання вважати 28.11.2017 року.

Обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою в Харківському УВП (№27).

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_5 - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 4000 (чотири тисячі) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 29000 (двадцять дев`ять тисяч) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: