У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних взірців, -

в с т а н о в и в:
старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням погодженим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 по кримінальному провадженню за № 0000978 від 06.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187 КК України, про дозвіл на здійснення примусового відібрання біологічних зразків у ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управлінням ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000978 від 06.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вступили між собою у злочинну змову, спрямовану на незаконне викрадення та позбавлення волі ОСОБА_14 , з корисливих мотивів. Готуючись до викрадення та незаконного позбавлення волі людини, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення злочинів, розробили план злочину, та будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом, спрямованим на вчинення злочинів, розподілили функції кожного учасника групи при вчиненні злочинів.
Далі, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , реалізуючи злочинні наміри, зібрали інформацію про ОСОБА_14 , який займався підприємницькою діяльністю, вивчили його розпорядок роботи та спосіб життя, після чого детально спланували дії по викраденню останнього, визначили шляхи підходу та відходу від місця злочину, придбали темний одяг у вигляді форменого одягу, визначили засоби зв`язку між собою та конспірації.
Втілюючи спільний злочинний план, який був відомий усім учасникам групи, діючи відповідно до розподілу ролей кожного учасника, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , готуючись до вчинення злочину придбали автомобілі марок «OpelVectra», темно-синього кольору, номерний знак « НОМЕР_1 » литовської реєстрації, «Volkswagen Sharan», номерний знак « НОМЕР_2 » литовської реєстрації, а також ОСОБА_13 , виконуючи відведену роль, підшукав для вчинення злочину автомобіль марки «AudiA-6» номерний знак литовської реєстрації « НОМЕР_3 », «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_4 , які отримав у тимчасове користування у своїх рідних.
06.02.2018 року, приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , на зазначених автомобілях прибули до вулиці Марка Вовчка в м. Києві, з якої здійснюється в`їзд на територію оптового ринку, та розмістившись згідно плану, спостерігали за оточуючою обстановкою, очікуючи на прибуття потерпілого. Після того, як 06.02.2018, приблизно о 06 год. 00 хв., до оптового ринку за адресою: м. Київ, вул. Марка Вовчка, 21, прибув ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , діючи згідно раніше узгодженого злочинного плану, за погодженням з іншими учасниками організованої злочинної групи, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , заїхали на територію оптової бази за вищевказаною адресою на автомобілі «Volkswagen Sharan», швидко наблизились до потерпілого ОСОБА_14 , де застосовуючи фізичну силу, проти волі ОСОБА_14 , помістили останнього до салону вищевказаного автомобіля «Volkswagen Sharan» та вивезли з території оптової бази до вулиці Вербової у м. Києві.
На вулиці Вербова у м. Києві ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , діючи згідно злочинного плану, з розподілом ролей та функцій кожного учасника, знищили шляхом підпалу автомобілі «OpelVectra», номерний знак « НОМЕР_1 » та «Volkswagen Sharan», номерний знак « НОМЕР_2 », з метою приховання слідів злочину та перешкоджання їх переслідування. В подальшому всі учасники на автомобілях «AudiA-6», номерний знак « НОМЕР_3 », та «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_4 , в який помістили потерпілого, прибули до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , куди незаконно проти волі перемістили потерпілого ОСОБА_14 та почали незаконно утримувати.
У вчиненні вищевказаних злочинів обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючий: АДРЕСА_3 раніше не судимий
18.02.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.
19.02.2018 року ОСОБА_5 змінено раніше повідомлену підозру та інкриміновано вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, тобто у незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань, здійснюваному протягом тривалого часу, вчиненому організованою групою осіб та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильством над близьким родичем потерпілого, вчинене з погрозою вбивства, організованою групою.
Під час допиту підозрюваного, проведеного 21.06.2018 року ОСОБА_5 категорично заперечив те, що він коли-небудь знаходився в будинку АДРЕСА_1 .
17.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , де утримували потерпілого, було проведено обшук та вилучено ряд предметів та речей.
23.02.2018 року у зазначеному кримінальному провадженні призначено судові молекулярно-генетичні експертизи об`єктом дослідження яких є вилучені під час обшуку, проведеного 17.02.2018 року, речі та предмети. Виконання призначених експертиз Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Проведеними експертизами виділено ДНК-профілі з речей та предметів, вилучених 17.02.2018 року у ході обшуку, проведеного в с. Трибухів, Броварського району Київської області.
Оскільки на даний час виникла необхідність дослідження ДНК-профілів усіх підозрюваних та подальшого порівняння зі зразками ДНК-профілів на вилучених з місця події речах, прокурором у кримінальному провадженні було винесено постанову про відібрання біологічних зразків, а саме: букального епітелію, у підозрюваного ОСОБА_5 .
Однак, ознайомившись з вказаною постановою, ОСОБА_5 категорично відмовився надавати зразок букального епітелію, мотивуючи це тим, що надасть зразки тільки за ухвалою суду.
Враховуючи необхідність у проведенні порівняльної експертизи ДНК-профілю підозрюваного ОСОБА_15 з ДНК-профілями виділеними з речей, вилучених під час обшуку проведеного 17.02.2018 в будинку АДРЕСА_1 , а також те, що отримані дані можуть мати суттєве доказове значення в частині доведення вини особи у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 відмовився надавати біологічні зразки, виникла необхідність у відібранні біологічних зразків примусово.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили слідчого суддю його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по матеріалах, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя прийшов до висновку, що воно не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Стаття 28 Конституції України наголошує на тому, що кожен має право на повагу до його гідності, жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною ст. 242 КПК України визначені підстави проведення експертизи, а саме зазначено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Відповідно до ч. 1 ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.
Згідно ч. 3 ст. 245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000978, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187 КК України.
Дослідивши матеріали справи, слідчим суддею встановлено, що на час розгляду вказаного клопотання стороною кримінального провадження ОСОБА_5 , 18.02.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, а 19.02.2018 року ОСОБА_5 змінено раніше повідомлену підозру та інкриміновано вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України та ч. 4 ст. 187 КК України.
19.06.2018 року прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні заступник начальника відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_16 виніс постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, якою постановив відібрати біологічні зразки у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - а саме зразки букального епітелію.
ОСОБА_5 відмовився від надання біологічних зразків, зазначивши, що надасть тільки після умотивованого рішення слідчого судді.
Старшим слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 було винесено 19 червня 2018 року, 03 липня 2018 року та 13 липня 2018 року постанову про призначення молекулярно-генетичної експертизи.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.
Відповідно до ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність.
В силу положень ст.8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права.
У деяких випадках, у процесі досудового розслідування, надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків суперечить практиці Європейського Суду з прав людини. Біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину, але примусове їх надання суперечитиме положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже право не свідчити проти себе має будь-яка особа. Враховуючи практику та рішення Європейського Суду (справа «Яллох проти Німеччини») доцільно зауважити на тому, що біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.
Крім цього, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини "Функе проти Франції" від 25.02.1993 р., неможливо здійснення по відношенню до особи будь-якого примусу з метою надання цією особою доказів, які згодом буде покладено в основу її обвинувачення.
За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.
Проте, ЄСПЛ допускає можливість здійснення примусового отримання зразків для дослідження, водночас регламентуючи чіткі умови та порядок здійснення такого втручання, наголошуючи, що отримання біологічних зразків можна проводити тільки за розпорядженням уповноваженої на це посадової особи, його може робити тільки акредитований лікар, котрий вправ відмовитися від виконання аналізу з огляду на виняткові причини медичного характеру. Згідно практики ЄСПЛ обов`язковою умовою отримання біологічних зразків є проведення його акредитованим лікарем, оскільки такі маніпуляції потребують спеціальних медичних знань.
Під біологічними зразками для проведення експертизи розуміють різного роду виділення (слина, сперма, клітини епітелію, кров, зразки кісткового мозку, органів тощо). Відомо, що їх примусове відібрання потребує обов`язкового залучення відповідного спеціаліста.
При цьому, необхідно передбачити можливість здійснення примусового відібрання біологічних зразків, які потребують порушення анатомічної цілісності тканин організму за умови отримання попереднього висновку лікаря про можливість здійснення примусового відбору зразків, або проведення судово-медичної експертизи. Виключно за таких умов, отримання біологічних зразків, що потребує порушення анатомічної цілісності тканин організму чи різного роду медичних маніпуляцій може бути визнано виправданим в розумінні практики ЄСПЛ.
Приймаючи рішення по суті заявлених вимог слідчий суддя виходить з того, що дана категорія справ розглядається за правилами ст.ст. 160-167 ЦПК України, які регляментують розгляд клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів.
Зазначеними нормами процесуального права, зокрема, приписами ст. 160 КПК України визначено, що у клопотанні зазначається речі і документи, доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Проте, клопотання не містить в собі відомостей, визначених законом.
Слідчим не доведено, що процедура відібрання біологічних зразків не завдасть шкоди здоров`ю підозрюваного, що таке втручання у права особи буде виправданим.
Із клопотанням про примусове відібрання біологічних зразків букального епітелію у ОСОБА_5 та долучених до нього документів не вбачається, що слідчим у даному кримінальному провадженні залучався спеціаліст для примусового відібрання таких зразків. Відбір таких зразків здійснюється відповідними спеціалістами, а не слідчими.
Окрім цього, окрему увагу слідчий суддя звертає на той факт, що постанова прокурора про примусове відібрання біологічних взірців винесена раніше постанови про призначення експертизи,.
За таких обставин, на даний час клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 245 КПК України.
Враховуючи вищевикладене слідчий суддя вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. 7-9, 160-166, 245, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних взірців у підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1