Справа № 317/514/18
Провадження № 1-кп/317/168/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000184 від 17.11.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія 6 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді водія 6 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону, у військовому званні «сержант», діючи умисно всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 25.10.2017 самовільно залишив місце служби без поважних причин, а саме бригадний полігон « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ), який розташований поблизу АДРЕСА_2 , та був відсутній на військовій службі до 21 листопада 2017 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині, які характеризують особу обвинуваченого.

Проти такого порядку дослідження доказів не заперечують учасники судового провадження.

Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину і пояснив, що дійсно 25.10.2017 він самовільно залишив частину, тому як відбувся конфлікт з командуванням. При цьому пояснив, що був ознайомлений зі Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, та усвідомлював наслідки неявки на місце служби, однак збіг тяжких сімейних обставин негативно вплинули на його поведінку. До військової частини повернувся самостійно. В скоєному щиро розкаявся.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинено в умовах особливого періоду крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, будучи військовослужбовцем за контрактом в умовах особливого періоду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому злочині та з`явлення із зізнанням.

Крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується позитивно, неодноразово брав безпосередню участь в антитерористичній операції на територій Луганської та Донецькій областей.

Враховуючи вказані вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, ту обставину, що він є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період та на цей час не звільнений, злочин вчинений під впливом тяжких сімейних обставин, суд вважає можливим призначити йому покарання з іспитовим строком.

Кримінальним правопорушенням шкоди матеріального характеру не завдано, тому цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз та речових доказів по даному кримінальному провадженню немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку один рік він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації..

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1