справа № 216/2282/18
ВИРОК
07 серпня 2018 року р. Центрально-Міський районний суд
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мала Ганнівка Новобузького району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, раніше судимого:
- 24.06.2015 року вироком Новобузького районного суду Миколаївської за ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 3 роки, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , поза штатом, у військовому званні солдата, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -
учасників судового провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIII від 15.01.2015 року, відповідно до ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20, ст.112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Миколаївської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
На виконання вищезазначеного Указу Президента України та визначених завдань Новобузьким РВК Миколаївської області 24.03.2015 року з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_3 на військову службу під час мобілізації, яку він з 19.04.2015 року став проходити у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на посаді гранатометника механізованого відділення механізованого взводу 8 механізованої роти, у військовому званні солдата.
Згідно ст.24 ч.1 п.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 24.03.2015 року ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
На початку травня 2015 року ОСОБА_3 , діючи в умовах особливого періоду, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ).
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , 07.05.2017 року приблизно о 12 год. 00 хв. самовільно без дозволу командування залишив військову частину НОМЕР_1 і направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
27.04.2018 року приблизно о 10 год. 00 хв., тобто більше ніж через один рік, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
Таким чином, ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді гранатометника механізованого відділення механізованого взводу 8 механізованої роти у військовому званні солдата, 07.05.2017 року приблизно о 12 год. 00 хв. діючи в умовах особливого періоду, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив вказану військову частину і направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 27.04.2018 року приблизно о 10 год. 00 хв., тобто більше ніж через один рік, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст. 408 КК України за ознаками: дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав повністю, пояснив, що 07.05.2017 року самовільно без дозволу командування залишив військову частину НОМЕР_1 і направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, проте, розкаявшись у вчиненому, 27.04.2018 року добровільно прибув до військової прокуратури і заявив про себе. Просить суд врахувати що на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх синів ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , його щире каяття, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Винність обвинуваченого підтверджується також письмовими матеріалами кримінального провадження:
- заявою про вчинення кримінального правопорушення а.с.3 Т.1;
- актом службового розслідування за фактом відсутності на службі ОСОБА_3 а.с.4-5 Т.1;
- наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.06.2015 року № 1989 про результати службового розслідування за фактом відсутності на службі без поважних причин солдата ОСОБА_3 а.с.9-10 Т.1;
- витягом з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 19.04.2015 року № 127, відповідно до якого ОСОБА_3 вважається таким, що прийняв та приступив до виконання службових обов`язків у військовій частині НОМЕР_2 а.с.24 Т.1.
- копією військового квитка а.с.50-53 Т.1.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 408 КК України за ознаками дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, в скоєному щиро розкаявся, з`явився із зізнанням, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , характеризується посередньо та вважає необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання за ч.4 ст. 407 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з дня отримання його копії.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ: