ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року м.Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області у режимі відеоконференції кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 30.10.2017 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелена, Наддвірнянського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2017, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертаючись з с. Житники Мурованокуриловецького району Вінницької області на власному автомобілі «НИВА» світлого кольору, зупинився на ґрунтовій дорозі біля будинку, що розташований при в`їзді в АДРЕСА_2 , де знаходився в той час ОСОБА_4 . В подальшому, з мотивів помсти через конфлікт, що відбувся на початку жовтня 2017 року між ОСОБА_4 , який працював охоронцем ПП «Агросад» та ОСОБА_6 , через заборону збирати яблука в саду, останній, маючи раптово виниклий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар правою рукою зжатою в кулак в область обличчя з лівої сторони ОСОБА_4 , від чого останній впав на ліве крило автомобіля ВАЗ 2104, який знаходився на подвір`ї та в подальшому на землю. ОСОБА_6 продовжуючи свої дії, сів зверху на ОСОБА_4 , який лежав на спині, та наніс не менше десяти ударів кулаками рук в область грудної клітки, обличчя та голови ОСОБА_4 . Внаслідок таких дій, згідно висновку судово-медичної експертизи за № 379/92 від 12.12.2017 у гр. ОСОБА_4 мали місце такі тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітини, забій нижньої частини лівої легені з лівобічним обмеженим гемотораксом, гематоми м`яких тканин голови та обличчя, субконюктювальний крововилив зліва, ЗЧМТ, струс головного мозку, які виникли від неодноразової дії тупих предметів, які могли бути і зжата у кулак рука нападаючого, можливо 29.10.2017 року та належать: гематоми м`яких тканин голови, обличчя, субкунюктювальний крововилив зліва, струс головного мозку, кожне окремо до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, а забій нижньої частки лівої легені з лівобічним гемотораксом до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ ступені тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21-ї доби. Характер та локалізація тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_4 не дозволяють висловитись про те, що вони в комплексі могли утворитися при його падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, суду пояснив, що 29.10.2017 ввечері до нього зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що у нього поламався службовий автомобіль фірми «Агросад», тому потрібно приїхати та відбуксирувати його у село Петримани. ОСОБА_6 заїхав за ОСОБА_9 , і вони разом вирушили на місце події. Там побачили, що серед дороги стоїть автомобіль «Нива», яку намагається привести до ладу ОСОБА_4 , проте в нього був відсутній буксир, та він перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому ОСОБА_10 та ОСОБА_8 взяли на буксир «Ниву» та поїхали до с. Петримани. Там вони зупинилися у ОСОБА_11 , який запропонував повечеряти. Повечерявши, ОСОБА_12 , попросив ОСОБА_6 підвезти його, після чого ОСОБА_6 повернувся до себе додому. ОСОБА_6 повідомив, що раніше у нього була суперечка з ОСОБА_4 через те, що він заборонив ОСОБА_6 збирати яблука на території ПП «Агросад», проте ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_6 вибачення, внаслідок чого конфлікт вичерпався. Тому ОСОБА_6 вважає, що в нього не могло з приводу цього виникнути умислу на вчинення злочину щодо ОСОБА_4 . Також він зазначив, що ОСОБА_13 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому, можливо, отримав тілесні ушкодження внаслідок падіння.

Враховуючи невизнання обвинуваченим вини, його вина у вчиненні вказаного злочину доводиться здобутими у судовому засіданні показами потерпілого, свідків та дослідженими письмовими доказами.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 29.10.2017 близько 23.00 год., залишивши свій автомобіль біля будинку ОСОБА_14 зайшов до нього, щоб забрати рибу, проте не застав вдома. Повертаючись до свого автомобіля ОСОБА_4 помітив, що автомобіль «НИВА», що належить ОСОБА_15 перекрив йому дорогу. ОСОБА_6 , який йшов навпроти, нічого не пояснивши, наніс удар рукою в область обличчя з лівої сторони. Від даного удару ОСОБА_4 впав на автомобіль та спустився на землю. ОСОБА_6 наніс не менше десяти ударів в область грудної клітки, обличчя та голови. На зауваження ОСОБА_4 , він не реагував, зазначив: «Я тут хазяїн, яблука мої, сторож повинен сидіти вночі в буді», «Пенсіонерів необхідно вбивати, їм треба сидіти вдома, а не працювати на роботі», після чого ще з більшою агресією схопив ОСОБА_4 за шию та почав душити, від чого потерпілий втратив свідомість. Коли ОСОБА_4 піднявся, уже нікого не було, не знайшовши ключі від автомобіля, він пішов до ОСОБА_16 , який проживає неподалік, попросив його допомогти знайти ключі. ОСОБА_16 завіз ОСОБА_4 в лікарню та повідомив поліцію. Потерпілий зазначив, що раніше в нього був конфлікт з ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_4 працював охоронцем ПП «Агросад» та не дозволив йому збирати яблука. Саме ця обставина, на думку потерпілого, спричинила умисел ОСОБА_6 на нанесення тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що 30.10.2017 близько першої години ночі до його будинку прийшов ОСОБА_4 , який був весь в крові та гематомах. ОСОБА_4 розповів, що його побив ОСОБА_6 за яблука, які ОСОБА_4 йому не дозволив збирати. Знайшовши ключі від автомобіля на місці події, ОСОБА_16 завіз ОСОБА_4 в лікарню.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що 30.10.2017 ходив на рибалку, після чого повернувся додому. Наступного дня йому батько повідомив, що ввечері 30.10.2017 приходив ОСОБА_4 . Про обставини вчинення злочину повідомити нічого не може, оскільки дізнався про цю подію від інших осіб.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що 29.10.2017 близько 21 години 30 хвилин, він на службовому автомобілі марки «НИВА» проїжджав біля «перевалки» в с.Дерешова Мурованокуриловецького району Вінницької області. На відстані близько 100 м в сторону смт. Муровані Курилівці його службовий автомобіль поламався, після чого він зателефонував до бригадира ОСОБА_11 та попросив допомоги. Через 30 хвилин приїхав ОСОБА_4 разом з трактористом ОСОБА_17 . ОСОБА_4 повідомив, що не має троса, щоб вчепити автомобіль. В цей час під`їхали ОСОБА_6 та ОСОБА_18 , які вчепили автомобіль ОСОБА_12 тросом до автомобіля «НИВА» ОСОБА_6 та поїхали в с. Петримани. ОСОБА_4 їхав слідом. ОСОБА_18 запросив всіх додому на вечерю, проте ОСОБА_4 відмовився та поїхав. ОСОБА_12 та ОСОБА_6 зайшли до ОСОБА_11 вечеряти, після чого, поїхали в с.Житники на автомобілі ОСОБА_6 . Обвинувачений залишив його біля тракторної бригади в с. Житники Мурованокуриловецького району, а сам розвернувся та поїхав в сторону с. Петримани Мурованокуриловецького району.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснила, що 30.10.17 близько 1 години ночі до них в будинок хтось постукав. Чоловік відкрив двері та зайшов разом з ОСОБА_4 . На потерпілому було видно тілесні ушкодження. Близько 4 години ранку ОСОБА_16 повернувся додому та розповів, що відвозив ОСОБА_4 в лікарню, оскільки його побив ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_20 суду повідомила, що була присутня під час проведення слідчого експерименту, на якому ОСОБА_4 розповів про обставини вчинення злочину щодо нього ОСОБА_6 та показував яким чином йому було нанесено тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_6 . 29.10.2017 ОСОБА_6 поїхав тягнути поломаний автомобіль ОСОБА_12 . До 24 години її чоловіка не було вдома, вона лягла спати, не чула коли він повернувся. Також ОСОБА_21 надала пояснення, що восени 2017 року в ОСОБА_6 був конфлікт із ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_4 , не дозволив їм збирати яблука на території ПП «Агросад», де він працював сторожем.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що він працює лікарем Мурованокуриловецької ЦРЛ. Близько 2-3 годин 30.10.2017 до лікарні в приймальне відділення поступив ОСОБА_4 у якого в ході огляду виявлено гематоми, пошкодження, синці в області голови та грудної клітки. На запитання, що трапилось, повідомив, що його побив ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що близько 3 годин ночі 30.10.2017 в хірургічне відділення було доставлено ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями, які виникли внаслідок нанесення ударів.

Свідок ОСОБА_24 пояснив, що має у власності автомобіль «Нива» світлого кольору та 29-30 жовтня 2017 його у розпорядження нікому не надав та не виїжджав за межі с. Петримани Мурованокуриловецького району.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що є власником автомобіля «Нива» світлого кольору, проте в день вчинення злочину автомобілем не користувався та нікому в розпорядження не надавав. Про обставини вчинення злочину йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що 30.10.2017 його батько ОСОБА_4 по телефону повідомив, що вночі його побив ОСОБА_6 за яблука. Свідок підтвердив, що внаслідок травм в ОСОБА_4 значно погіршився стан здоров`я, він тривалий час перебував на лікуванні та приймав медичні препарати.

Свідок ОСОБА_27 повідомив, що з 29.10.2017 на 30.10.2017 у нічну пору доби був на огляді садів в с. Петримани Мурованокуриловецького району Вінницької області. Близько 23 години 29.10.2017 їхав в сторону с.Житники Мурованокуриловецького району Вінницької області до саду та розминався з автомобілем «Фольцваген», на якому їздить ОСОБА_4 , а позаду його автомобіля на відстані близько 50 м їхав автомобіль «НИВА» білого кольору, яку він бачив в с. Петримани Мурованокуриловецького району. Дані автомобілі рухалися зі сторони с. Житники Мурованокуриловецького району Вінницької області в сторону с. Петримани. Розминувшись з даними автомобілями, ОСОБА_27 поїхав в Житницький яблуневий сад, тому на місці вчинення злочину не був та щодо обставин його вчинення нічого не відомо.

Крім доведеного вина обвинуваченого ОСОБА_6 стверджується такими матеріалами кримінального провадження: заявою ОСОБА_4 від 30.10.2017 на ім`я начальника Мурованокуриловецького ВП ОСОБА_28 про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ; висновком судово-медичної експертизи № 379/92 від 13.12.2017 відповідно до якого у ОСОБА_4 мали місце середнього ступеня тілесні ушкодження, які утворились від неодноразової дії тупих предметів, якими могли бути і зжата у кулак рука нападаючого, можливо 29.10.2017, характер та локалізація тілесних ушкоджень не дозволять висловитись про те, що вони могли утворитись при падінні потерпілого з висоти власного зросту на тверду поверхню; протоколом огляду місця події від 19.12.2017 відповідно до якого встановлено місце нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 19.12.2017 та фототаблицями до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 детально показав та вказав місце, спосіб, час нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ; трудовою угодою від 02.10.2017 року укладеною між ПП «Агросад» та ОСОБА_4 згідно умов якої потерпілий працював охоронцем саду, що підтверджує конфлікт ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з приводу збору яблук.

Невизнання ОСОБА_6 себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину суд розцінює, як один із способів захисту своїх інтересів та спробу уникнути відповідальності. Суд ставиться критично до показань обвинуваченого та не приймає до уваги його тверджень про непричетність до вчинення злочину, оскільки вони є нелогічними, не узгоджуються з показами потерпілого та свідків, та суперечить дослідженим у судовому засіданні доказам.

Твердження ОСОБА_6 на обґрунтування своєї непричетності до вчинення злочину, спростовуються висновком судово-медичної експертизи №№ 379/92 від 13.12.2017 згідно якої у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження; показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 , які узгоджуються з показами потерпілого; та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Дата та час вчинення злочину відповідають даті та часу отримання тілесних ушкоджень потерпілим, та не оспорюються як потерпілим так і обвинуваченим, що спростовує його непричетність до вказаних подій.

Усі вище перераховані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному, і є допустимими доказами в контексті ст. 86 КПК України. Фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, є доведеною. Наведені докази у провадженні суд вважає належними і допустимими. Клопотань про визнання доказів не належними чи не допустимими, учасниками судового провадження не заявлялося. Усі докази у їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 122 КК України.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 була повністю доведена i його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України - тобто умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину. До обставин, які обтяжують покарання суд відносить вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння. Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 завданої злочином моральної шкоди в розмірі 75 000 гривень, матеріальної шкоди в розмірі 4073,83 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, степеня вини особи, та завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд, враховуючи те, що дійсно потерпілий ОСОБА_4 в результаті вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 отримав умисні тілесні ушкодження середнього ступеня важкості, терпів фізичний біль та певні незручності, лікувався, вважає, що позов в частині відшкодування завданої моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, а саме у розмірі 50 000 грн. Під час визначення розміру заподіяної моральної (немайновї) шкоди, суд виходив з принципів розумності та зваженості.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суду надано довідку Накладну № 13 від 30.10.2017 завірену печаткою ФОП ОСОБА_29 в якій зазначається, що ОСОБА_4 придбав для лікування медикаментів на суму 2010,85 грн. Надані позивачем фіскальні чеки не доводить факту придбання ліків саме ОСОБА_4 . Тому, позов в частині відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення, а саме у розмірі 2010,85 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 50000 грн. завданої злочином моральної шкоди та 2010,85 грн. завданої злочином матеріальної шкоди, а загалом 52010,85 грн.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: