Справа № 182/211/18
Провадження № 1-кп/0182/391/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.05.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінальних правопорушень за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2017 за № 0002656 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Новоіванівка, Нікопольського р-ну Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , із освітою 10 кл., не працює й не навчається, неодружений, не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника н/л ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
представника служби у справах
дітей Нікопольської міськради ОСОБА_8 ,
представника СП ВП ОСОБА_9
представників органу пробації ОСОБА_10 , -
в с т а н о в и в :
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 16.06.2017 приблизно о 21:00 год. знаходився на дитячому пляжі в Нікополі Дніпропетровської області разом з неповнолітнім ОСОБА_11 , у якого із собою був мобільний телефон Redmi 3S 4GB RAM 32GB ROM Dark grey іmеi1: НОМЕР_1 іmеi2: НОМЕР_2 , та малолітнім ОСОБА_12 з метою скупатися у Каховському водосховищі.
ОСОБА_11 зняв з себе одяг, так як збирався купатися, та поклавши вказаний мобільний телефон у свою футболку, залишив речі на пляжі. Його товариш ОСОБА_12 залишився на березі.
ОСОБА_3 приблизно о 21:10 год. 16.06.2017, скориставшись тим, що ОСОБА_11 пішов купатись та вказані речі залишив на березі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел та усвідомлюючи, що його дії помічені як потерпілим ОСОБА_11 , так і ОСОБА_12 , керуючись корисливим мотивом, умисно відкрито викрав мобільний телефон «Redmi 3S 4GB RAM 32GB ROM Dark grey іmеi1: НОМЕР_1 іmеi2: НОМЕР_2 , ринкова вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 509 від 10.12.2017 станом на 16.06.2017 становить 3 833 грн. 04 коп., в якому була сім-картка оператора мобільного зв`язку Водафон абонентський номер НОМЕР_3 у прозорому силіконовому чохлі та футболку з бавовни, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють.
Після чого з місця злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 3 833 грн. 04 коп.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_3 приблизно о 18:25 год., 30.09.2017, перебуваючи біля першого під`їзду будинку № 61 по вул. Шевченка в м. Нікополі Дніпропетровської обл., зустрів потерпілу ОСОБА_7 , у лівій руці якої знаходився пакет з магазину «Єва». Під час розмови з останньою, в ОСОБА_3 виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 приблизно о 18:30 год. 30.09.2017 підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , яка намагалася відкрити вхідні двері під`їзду, та діючи умисно повторно, керуючись корисливим мотивом, відкрито, шляхом ривка вирвав з лівої руки ОСОБА_7 пакет «Єва», який для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якому знаходилися записна книжка в м`якому плетінні, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, та в якій були грошові кошти у сумі 200 грн., купюрою номіналом 200 грн., пачка цигарок «LS» та мобільний телефон «Нокіа 2310» імей: НОМЕР_4 , ринкова вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 510 від 10.12.2017 станом на 30.09.2017 становить 323,33 грн., в якому була сім-картка оператора мобільного зв`язку «Водафон» абонентський номер НОМЕР_5 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє.
З місця вчинення злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 523 грн. 33 коп.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж); за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знав десь близько року. Був з ними просто знайомий. У літку 2017 р. ввечері він випадково зустрів ОСОБА_11 біля його будинку. З ОСОБА_11 був ОСОБА_12 . Хлопці хотіли покупатися на дамбі, а він запропонував піти на дитячий пляж, на що вони погодилися. На пляжі вони усі пили вино, яке він приніс з собою. Він особисто не купався. ОСОБА_12 попробував воду, однак не купався, бо вода була прохолодна. ОСОБА_11 пішов купатися. Одяг він залишив біля води, на одяг поклав мобільний телефон. Він побачив мобільний телефон і вирішив його викрасти. Щоб відволікти, він запропонував ОСОБА_11 погратися, він кидав тапочки у воду, а ОСОБА_11 плавав за ними. Він думав, що ніхто нічого не бачить, взяв мобільний телефон ОСОБА_11 з футболкою і пішов. Тоді ОСОБА_12 стояв на березі. Він не чув, щоб на його адресу щось кричали, і не бачив, щоб за ним бігли. Зробив все необдумано, на даний час він розуміє свою вину. Розкаюється у скоєному. Мобільний телефон продав на центральному ринку міста за 500 грн.
У вересні 2017 р. він прийшов до будинку, де живе син потерпілої ОСОБА_7 , хотів у нього переночувати, бо на той час він втік з дому і йому не було де ночувати. Раніше він у нього вже неодноразово ночував. Близько 20.00 год. прийшла ОСОБА_7 , його побачила, впізнала, почала кричати, за те, що він ходить до її сина. Він мовчав, а коли ОСОБА_7 замахнулася на нього пакетом з магазину Єва, він його вихопив і втік. При цьому він чув, що ОСОБА_7 кричала, вимагала повернути викрадене. Відбіг до магазину Фуршет, відкрив пакет, там був блокнот, гроші, пачка цигарок та мобільний телефон. Мобільний телефон продав на центральному ринку за 100 грн. Гроші витратив на цигарки, пиво, слабоалкоголку.
На даний час він з цього нічого не вживає. Він тоді не жив вдома, так як зв`язався з поганою компанією. Вони теж займаються крадіжкою і показали, як діставати легкі гроші. Він жив тоді у них. Матір його шукала, і в поліцію ходила, і по його товаришам, яких знала. З сином ОСОБА_7 його познайомили ті хлопці. На даний час він живе у бабусі у селі Криничувате Томаківського р-ну. Допомагає їй по господарству. З мамою на даний час у нього нормальні відносини. Хоче піти навчатися до Томаківського ліцею. Він втікає з дому з 9-ти років, тоді у нього були такі товариші. Самий найбільший строк, на який він втікав, це було 2 місяці. Його батько живе в селі, він з ним не спілкується давно. Батько не приймає участі у його вихованні. У вчиненому він розкаюється. Запевнив, що більше не буде скоювати злочинів. Запевняє суд, що зробив належні висновки і вчиняти злочини більше не буде.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні суду показала, що обвинуваченого знає з 2015 року. Її син проживає у квартирі АДРЕСА_2 . Син живе сам, однак вона до нього часто приходить. У сина діагноз шизофренія, встановлена інвалідність ІІ групи. Син постійно під контролем, з нею він не живе, так як з нею живе онук і дочка. Вони йому заважають, тому він живе окремо, один, однак вона приходить до нього, він приходить до них. У 2015 р. вона перший раз побачила ОСОБА_3 , коли прийшла до сина й побачила в тумбочці портфель. ОСОБА_3 прийшов брудним, сказав, що його вигнали батьки, вона його пожаліла, повела до бабусі, але він втік. У 2016 році він почав приходити до сина і красти речі.
30.09.2017 в вечірній час вона йшла до сина. У неї у руках було 2 пакети, 1-й маленький і 2-й з продуктами. ОСОБА_3 вийшов із-за рогу будинку, вона підійшла до нього і запитала, що він тут робить. Він сказав, що її не знає. Вона повернулася до домофону і в цей час ОСОБА_3 вирвав у неї з руки пакет. Він побіг, вона побігла за ним, кричала, звала його, однак він втік. В пакеті був мобільний телефон, який їй подарував чоловік перед своєю смертю, пачка цигарок та 200 грн., які були у записній книжці. Пакетом на ОСОБА_3 вона не замахувалася. Вона відразу звернулася в поліцію. Спричинену шкоду їй не відшкодовано. Заявлені позовні вимоги підтримує. Вона зверталася до матері ОСОБА_3 , однак та вилаяла її нецензурною лайкою. Не просить ОСОБА_3 позбавити волі, однак хоче, щоб їй відшкодували спричинену шкоду.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 та його законний представник ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилися. ОСОБА_13 надала заяву про розгляд справи без їх участі у зв`язку з її хворобою. Цивільний позов підтримують.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів, показів потерпілої, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0002656:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.06.2017 потерпілої ОСОБА_13 , у якому вона вказує, що 16.06.2017 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає у АДРЕСА_1 , знаходячись на міському пляжі у м. Нікополь у її сина, ОСОБА_11 , 2002 р.н. викрав мобільний телефон Хіаomi Redmi 3 та футболку (а.п. 14);
- ксерокопіями документів на мобільний телефон (фото мобільного телефону; договір про придбання пакету; чеки) (а.п. 25-28);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2017, в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , який 16.06.2017 знаходячись на пляжі м. Нікополь, схопив його мобільний телефон з футболкою та втік, наздогнати його не змогли. ОСОБА_3 він знає дуже добре, упізнає його по віку, йому приблизно 16 років, за статурою, він худий, шкіра бліда, волосся завжди в`ється, русого кольору. (а.п. 29-32);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2017, в ході якого представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_3 , який 16.06.2017 знаходячись на пляжі м. Нікополь відкрито викрав мобільний телефон та футболку її сина. ОСОБА_14 вона бачила в той день разом зі своїм сином. ОСОБА_15 вона упізнає, йому на вигляд 16 років, худий, блідий, волосся світле, русе, в`ється, середньої довжини. (а.п. 42-45);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 509 від 10.12.2017, відповідно до якого ринкова вартість не наданого на дослідження майна, мобільного телефону «Redmi 3S 4GB RAM 32GB ROM Dark grey, іmеi1: НОМЕР_1 іmеi2: НОМЕР_2 , телефон сенсорний, металевий, з урахуванням зносу станом цін на 16.06.2017 складає 3 833,04 грн. (а.п. 50-53);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2017, в ході якого неповнолітній свідок ОСОБА_12 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , який 16.06.2017 знаходячись на дитячому пляжі м. Нікополь відкрито викрав мобільний телефон у ОСОБА_11 . Вони намагалися наздогнати його, однак не змогли. ОСОБА_15 упізнає по віку, йому приблизно 16 років, худий, блідий, волосся світле, в`ється. Знає його тривалий час. (а.п. 59-62);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.10.2017, в ході якого свідок ОСОБА_16 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_3 , як хлопця який в середині червня місяця 2017 року до її кіоску з продажу телефонів на Центральному ринку в м. Нікополь приніс, а вона придбала у нього мобільний телефон Redmi з сенсорним екраном, за 500 грн. Упізнає його по зовнішньому вигляду, а саме: віком він до 18 років, шкіра бліда, волосся світле, в`ється, дуже худий. (а.п. 66-69);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.09.2017 потерпілої ОСОБА_7 , у якому вона вказує, що 30.09.2017 о 18.30 год. біля під`їзду будинку по вул. Шевченка у м. Нікополі, невідома особа, шляхом ривку викрала належний їй пакет магазину Єва, в якому знаходився мобільний телефон Nokia та грошові кошти в сумі 200 грн. (а.п. 85);
- протоколом огляду місця події від 30.09.2017 території прилеглої до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , де у потерпілої ОСОБА_7 було відкрито викрадено пакет з речами, з фото-таблицею. (а.п. 86-90);
- ксерокопіями документів на мобільний телефон (а.п. 96-96-а);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.10.2017, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_3 , який відкрито вирвав у неї пакет з мобільним телефоном та грошовими коштами. Упізнає його по зовнішньому вигляду, світлим та хвилястим волоссям, виглядає на 16 років, худорлявий, очі світлі. (а.п. 97-99);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 510 від 10.12.2017, відповідно до якого середня ринкова вартість не наданого для дослідження майна, мобільного телефону «Нокіа 2310» імей: НОМЕР_4 , з урахуванням зносу станом цін на 30.09.2017 складає 323,33 грн. (а.п. 103-106);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.10.2017, в ході якого свідок ОСОБА_17 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як хлопця у якого 01.10.2017 придбав мобільний телефон «Нокіа 2310». Упізнає його за віком, йому до 17 років, блідий, волосся світле, в`ється, худий. (а.п. 110-113);
- висновком судово-психіатричної експертизи № 249 від 21.12.2017, згідно якого ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом психіки в період інкримінованих йому діянь не страждав і в даний час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в даний час соціалізований розлад поведінки. Під час інкримінованих йому діянь він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. ОСОБА_3 в даний час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_3 в досліджуваних ситуаціях у стані фізіологічного афекту не перебував. (а.п. 161-164);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.12.2017, в ході якого підозрюваний ОСОБА_3 , за участю потерпілого ОСОБА_11 , його законного представника ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_7 розповів та показав як скоював кримінальні правопорушення, з ДВД-диском до нього. (а.п. 165-170).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за якими він обвинувачуються.
Деякі розбіжності в показах обвинуваченого і потерпілої ОСОБА_7 (наприклад, замахнулася потерпіла ОСОБА_7 на обвинуваченого пакетом, чи ні) є незначними і не впливають на правильність установлення фактичних обставин провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж); ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; ст. 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 показала, що її син з 9-ти років бродяжить. Вони зверталися і до соціальних служб і до психологів, однак це нічого не змінило у його поведінці. Син любить гуляти. Проживає вона з чоловіком, який є вітчимом для сина. Його рідний батько проживає в с. Новоіванівка, але вони розійшлися, коли сину було 2 роки. З другим чоловіком живе 13 років. Жити з ним почали, коли ОСОБА_18 було 4 роки. Спочатку у ОСОБА_18 з вітчимом були нормальні відносини, але потім відносини зіпсувалися, так як син втікав з дому. Вони його знаходили. Коли ОСОБА_18 втікав, то знаходився у товаришів, таких же як він. ОСОБА_19 познайомив ОСОБА_18 з сином ОСОБА_7 і син там часто ховався. На даний час, після психіатричної експертизи він не втікає з дому. Його поведінка змінилася. Наладилися відносини в сім`ї, з меншим братом. На даний час він живе в с. Криничувате Томаківського р-ну у її матері. Він буде там навчатися. Бабуся може його контролювати. Там, в с. Криничувате, живе її брат, якому 19 років. Брат з сином разом працюють по дому, гуляють разом. Умови для проживання там є. Брат навчається у сільськогосподарському технікумі. Вона сина теж контролює, телефонує до нього кожного дня. Спричинену потерпілим шкоду вона не відшкодовувала, вважає, що син сам повинен її відшкодувати. Вона розмовляла з сином, вважає, що син розуміє свою вину, обіцяє виправитися. Відносини у неї з сином нормальні. Вона здатна здійснювати на нього позитивний вплив.
Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_3 перебуває у них на обліку, так як схильний до бродяжництва. Проводили з ним профілактичні та роз`яснювальні бесіди. Розмовляли з психологом. ОСОБА_3 перебуває на обліку у Центрі сім`ї та молоді. Проводили бесіди і з матір`ю. Вона виконує свої батьківські обов`язки, займається вихованням сина, але він не сильно її слухає.
Інспектор ювенальної превенції СП Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській обл.. ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_3 знає багато років. Він багато разів втікав з дому. Втікає він з 9-ти років. Він також був у розшуку, порушували кримінальне провадження з приводу зникнення його без вісти. З ним постійно проводилася робота, він був на обліку у психіатра. Коли в рамках провадження він був у м. Дніпрі на експертизі, після цього його поведінка змінилася. В квартирі сина потерпілої ОСОБА_7 часто збиралися неблагополучні діти, спали там у нього на голих матрацах. Вона неодноразово забирала неповнолітніх дітей. Діти там були, так як там вони спали, пили, палили. ОСОБА_3 на даний час перебуває у них на обліку. На даний час з ним контакт встановлено. У ОСОБА_3 були і інші крадіжки, однак у тих випадках потерпілі не подавали заяви, бо його жаліли. Думає, що він зробив висновки, він прислухається до своєї бабусі, що проживає у с. Криничувате.
Інспектор Нікопольського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ ОСОБА_10 підтримала свою досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , яку було складено на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду і проти якого не заперечували ні обвинувачений, ні його законний представник, і пояснила, що дійсно ОСОБА_3 має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства та окремих осіб. Зважаючи на умови проживання та спосіб життя обвинуваченого, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості (ч. 1 ст. 186 КК України) та тяжкого злочину (ч. 2 ст. 186 КК України), особу винного, який раніше судимим не був (а.п. 180), на даний час ОСОБА_3 не навчається.
Також судом враховується, що неповнолітній обвинувачений виховується матір`ю, батько не приймає участі у його вихованні, що не може не відобразитися на його психологічному стані. Його матір, на думку суду, достатньо займається його вихованням.
ОСОБА_3 створені належні умови для проживання та навчання, оскільки згідно акту обстеження житлово-побутових умов санітарно-гігієнічні умови у житлі задовільні, помешкання мебльоване, обладнане сучасними технічними приладами, всі комунікації в робочому стані, у нього є окреме спальне місце, в наявності місце для навчання, в квартирі створено комфортні умови для проживання родини з дітьми, проживає разом з матір`ю та братом (а.п. 203). За місцем навчання у комунальному закладі Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 4 характеризується задовільно (а.п. 209, 211), за місцем навчання у комунальному закладі Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 9 характеризується незадовільно (а.п. 212), на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.п. 185), у лікаря психіатра перебуває на Д обліку з 2013 року з приводу хронічного психічного захворювання, однак, згідно висновку судово-психіатричної експертизи може повністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. Тому, ураховуючи всі обставини справи, думку представників служб, результати досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
Разом з тим, відповідно до ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно бути крайньою мірою. Судом також враховується, що відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» , п. 23.2. Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Про Європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей-правопорушників, перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання засудженого - щире каяття та сприяння слідству, вчинення злочину у неповнолітньому віці, що ОСОБА_3 , який раніше судимим не був, вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, які не мали тяжких наслідків, а також другорядну роль кари як мети покарання суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що матеріальна шкода, заподіяна злочином, в силу ст. 1166 ЦК України підлягає стягненню з особи, що спричинила шкоду.
Відповідно до ст. 1179 Цивільного кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є неповнолітнім, який досяг 17 років (а.п. 179).
Батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .
Батьки неповнолітнього розлучені і неповнолітній ОСОБА_3 проживає з матір`ю.
Оскільки суд вважає доведеним розмір спричиненої шкоди потерпілим, в зв`язку з цим позовні вимоги потерпілих: ОСОБА_7 та ОСОБА_13 підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на даний час досяг 17-ти років, проживає з матір`ю - ОСОБА_22 , тому стягнення матеріальної шкоди у розмірах визначених судом здійснюється з обвинуваченого, проте при недостатності, або відсутності майна у неповнолітнього ОСОБА_3 - стягнення суми матеріальної шкоди на користь потерпілих здійснюється з його матері ОСОБА_5 . Після досягнення обвинуваченим ОСОБА_3 повноліття, обов`язок його матері щодо відшкодування шкоди припиняється.
Речові докази відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 484, 485, 487 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання:
за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки,
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід не застосовувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_23 та ОСОБА_13 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі стягнути з його матері ОСОБА_5 - законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 на користь потерпілих:
- ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 523 (п`ятсот двадцять три) грн. 33 коп.;
- ОСОБА_13 у відшкодування матеріальної шкоди 3 833 (три тис. вісімсот тридцять три) грн. 04 коп.
Речові докази відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1