Дата документу Справа № 310/4735/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/821/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/4735/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новопетрівка Бердянського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

28 квітня 2017 року близько 07 години 40 хвилин в світлу пору доби в м.Бердянськ Запорізької області водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїжджою частиною вул.Макарова з боку вул.Котляревського в напрямку вул.Літке.

В цей же час в районі будинку №20/2 біля правого краю проїжджої частини на узбіччі стояли пішоходи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Під час руху в районі будинку АДРЕСА_3 , на лівосторонньому закругленні дороги водій ОСОБА_7 , рухаючись в межах населеного пункту зі швидкістю 61,6 км/год - 74,0 км/год, яка перевищувала дозволену та, виявивши на проїжджій частині тварину (собаку), маючи технічну можливість зупинитись до лінії можливого руху тварини, замість цього, порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, застосував відворіт вправо, що призвело до заносу керованого ним автомобіля.

Під час руху в заносі автомобіля «Маzdа 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , останній виїхав на праве узбіччя, де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В результаті наїзду ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження, з якими їх доставлено до КУ БМР «Бердянське територіальне медичне об`єднання», де в той же день від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_11 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №142 від 14.07.2017 року у ОСОБА_10 виявлені ушкодження у вигляді рубців в області грудної клітини, які утворились в результаті проведення медичних маніпуляцій.

За даними медичної документації у ОСОБА_10 мала місце політравма, множинні переломи ребер ліворуч, посттравматичний гемопневмоторакс, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Множинні переломи ребер зліва, посттравматичний гемопневмоторакс, не були небезпечними для життя в момент заподіяння, але спричинили розлад здоров`я більше 21 дня і кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я. Дані ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмета в область голови, грудної клітини, утворилися в термін вказаний оглянутою.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №146 від 27.06.2017 року смерть ОСОБА_12 настала в результаті множинних двосторонніх переломів ребер, грудини, розриву правого і лівого легенів, які спричинили за собою внутрішньогрудну кровотечу (в плевральній порожнині зліва - 1000 мл. рідкої крові, справа - 500 мл. крові); розриву тканини селезінки, що спричинило за собою внутрішньочеревну кровотечу (в черевній порожнині близько 1.5-2.0 л. рідкої крові за медичною документацією), що підтверджується недокрів`ям внутрішніх органів, шунтування кровотоку в нирках.

При судово-медичному дослідженні виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних двосторонніх переломів ребер, грудини, розриву правого і лівого легенів, які спричинили за собою внутрішньогрудну кровотечу (в плевральній порожнині зліва - 1000 мл. рідкої крові, справа 500 мл. крові); розриву тканини селезінки, що спричинило за собою кровотечу у черевну порожнину (в черевній порожнині близько 1.5-2.0 л. рідкої крові за медичною документацією), які утворилися від здавлення грудей і живота незадовго до надходження в лікарню, стосовно до живих осіб несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Були синець в області лівої гомілки та рана в області підборіддя. Вищеописані ушкодження в судово-медичній практиці зустрічаються при здавленні тіла між двома плоскими предметами грудей і живота і в даному конкретному випадку могли утворитись при здавленні тіла між твердим покриттям дороги і частинами кузова автомашини, як відображено на жорсткому ДВД - диску для лазерних систем зчитування, який є в матеріалах кримінального провадження.

Згідно висновку судової інженерно - транспортної експертизи №9-295 від 23.06.2017 року на момент експертного дослідження автомобіля «Маzdа 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , робоча гальмівна система знаходиться в працездатному стані, рульове керування та ходова частина знаходяться в непрацездатному стані.

Відмова рульового керування та ходової частини автомобіля «Маzdа 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 виникли в момент дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судової інженерно - транспортної експертизи №9-297 від 29.05.2017 року водій автомобіля «Маzdа 3» ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пп.10.1, 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України.

Мінімально можлива швидкість автомобіля «Маzdа 3» погашена під час ковзання на дорожньому покритті та за його межами дорівнює 61.6км/год - 74.0км/год.

Технічна можливість уникнути наїзд на пішоходів у водія автомобіля «Маzdа 3» ОСОБА_7 залежала від виконання останнім вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля «Маzdа 3» ОСОБА_7 не відповідають вимогам пп.10.1, 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України. Невиконання даним учасником пригоди вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.71 КК, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.12.2016 року, остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, цивільні позови, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок в частині призначеного покарання та стягнення моральної шкоди змінити. Призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі і на підставі ст.71 КК призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Стягнути з ОСОБА_7 на користь: ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 9500 грн., ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. Стягнути з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд при призначенні покарання не врахував, що після ДТП обвинувачений надавав допомогу потерпілим, під час досудового розслідування надавав матеріальну допомогу потерпілій ОСОБА_10 , тобто частково відшкодував матеріальну шкоду. Крім того, обвинувачений в повному обсязі відшкодував завдану потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду. Також суд не взяв до уваги думку прокурора та представника потерпілої, які просили призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.286 КК у виді 4 років позбавлення волі, а також досудову доповідь органу пробації, за висновком якої обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства і його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі. Крім того, позовна заява потерпілої ОСОБА_13 про відшкодування моральної шкоди подана з порушенням її форми та змісту, а тому суд повинен був залишити таку заяву без розгляду. При цьому рішення суду про стягнення моральної шкоди в розмірі 300000 грн. є несправедливим та незаконним, оскільки потерпіла належним чином не обґрунтувала та не довела свої вимоги в цій частині. При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди суд не врахував, що обвинувачений ніде не працевлаштований, у приватній власності рухомого та нерухомого майна не має, проживає з матір`ю, вчинений ним злочин є необережним, він визнав свою вину, щиро розкаявся та жалкує про те, що сталося, відшкодував матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_13 та частково потерпілій ОСОБА_10 , що значно впливає на розмір завданої моральної шкоди. Таким чином розмір стягнення з обвинуваченого моральної шкоди на користь потерпілих є занадто завищеним.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача просить вирок в частині стягнення з ПАТ СК «Країна» на користь ОСОБА_10 9 749 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди скасувати. Ухвалити новий вирок, яким в задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ПАТ СК «Країна» відмовити. Свої вимоги представник цивільного відповідача мотивує тим, що потерпілою до ПАТ «СК «Країна» не було подано заяву про виплату страхового відшкодування, а тому потерпіла не мала права звертатися до суду із цивільним позовом. Задовольняючи цивільний позов в частині витрат на лікування суд не звернув уваги на те, що необхідність здійснення таких витрат на лікування документально не підтверджена відповідним закладом охорони здоров`я, а жодних інших документів до Страховика надано не було. Крім того, суд помилково розрахував суму відшкодування моральної шкоди як 5% не від страхової суми, а від страхової виплати.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили проти апеляційної скарги представника цивільного відповідача; прокурора, яка заперечила проти апеляційних скарг та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.
З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочинів обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного ОСОБА_7 покарання, судова колегія виходила з наступного.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Судовою колегією встановлено, що визначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, районний суд вірно прийняв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, - повне визнання вини у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Колегія суддів, вцілому погоджується із наведеними підставами, які було покладено в основу вироку при призначенні покарання. Проте при цьому суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 , а також в повному обсязі відшкодував матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_13 . Як сторона обвинувачення, так і представник потерпілої ОСОБА_10 не наполягали на призначенні обвинуваченому за ч.2 ст.286 КК суворого покарання та просили визначити його в розмірі 4 років позбавлення волі.

Відтак, на переконання апеляційного суду, сукупність наведених неврахованих районним судом пом`якшуючих покарання обставин, дає право судовій колегії частково погодитись із вимогами апеляційної скарги захисника щодо пом`якшення призначеного покарання. А тому вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні.

Доводи захисника про те, що розмір моральної шкоди, яка стягнута з обвинуваченого на користь потерпілих, є несправедливим та занадто завищеним, є необґрунтованими. Адже при вирішенні цивільних позовів в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції належним чином врахував, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілі зазнали моральної шкоди, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях. Потерпіла ОСОБА_10 внаслідок ДТП втратила працездатність, було порушено нормальний спосіб її життя, вона потребує лікування та довготривалого відновлення здоров`я і реабілітації. Потерпіла ОСОБА_13 внаслідок дій обвинуваченого втратила матір, що завдало потерпілій моральних страждань та суттєвих і непоправних змін у її житті.

В цивільному позові потерпілої ОСОБА_13 зазначено, з кого підлягає стягненню моральна шкода, тобто зазначений цивільний відповідач та наведені належні обґрунтування заявлених потерпілою вимог.

До заперечень апеляційної скарги представника цивільного відповідача про безпідставне стягнення з СК «Країна» на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальної шкоди, апеляційний суд ставиться критично. Адже внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_10 зазнала матеріальної шкоди, яка була спричинена з вини обвинуваченого ОСОБА_7 цивільно-правова відповідальність якого застрахована. Розмір заявленої потерпілою матеріальної шкоди належним чином та у повному обсязі підтверджений. А тому суд обґрунтовано стягнув з СК «Країна» на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 9749 грн.

Разом з тим, доводи представника цивільного відповідача СК «Країна» про неправильне визначення судом суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з СК «Країна» на користь потерпілої ОСОБА_10 , є слушними.

Так, відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV, 01.07.2004 року, Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

А тому враховуючи, що з СК «Країна» на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування витрат, понесених на лікування, підлягає стягненню 9749 грн., то розмір моральної шкоди складає 487,45 грн. (9749 Х 5% = 487,45).

Відтак вирок суду в частині стягнення з СК «Країна» на користь потерпілої ОСОБА_10 моральної шкоди підлягає зміні.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Проте колегія суддів підстав для задоволення такого клопотання не вбачає, оскільки Законом України «Про амністію у 2016 році» визначено коло осіб, до яких може бути застосована амністія. Між тим із наявних в матеріалах провадження даних вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 не є суб`єктом амністії, оскільки не підпадає під дію жодної із статей 1-8 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 в цій справі в частині призначеного покарання та в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь потерпілої ОСОБА_10 моральної шкоди змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.286 КК України та вважати його засудженим до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.12.2016 року остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 487,45 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4