Провадження №: 1-кс/752/4615/18
У Х В А Л А

15.06.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0009042 від 26.09.2017 за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :

до Голосіївського районного суду м.Києва звернувся прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Субару» д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На обґрунтування клопотання зазначено, що Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні, яким встановлено, що 29.04.2014 року ОСОБА_4 під приводом придбання квартири АДРЕСА_1 отримав у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 30 000 доларів США, без наміру їх повернення у визначений строк до 27.06.2014 року, а в подальшому витратив на власні потреби.
Також встановлено, що 12.04.2013 року за ОСОБА_4 на праві власності зареєстровано автомобіль «Субару» д.н. НОМЕР_1 .
Ст. 190 ч.4 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна.
У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на вказаний автомобіль з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Також прокурор просив розглянути клопотання без повідомлення власників майна з метою забезпечення арешту майна.
У судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву з проханням розглядати клопотання у його відсутність.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є джерелом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У силу ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.
Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладення арешту, підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0009042 від 26.09.2017 за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «Субару» д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.
Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя: