справа №613/289/18
провадження №1-кп/619/372/18
УХВАЛА

01 жовтня 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_4
прокурораОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисникаОСОБА_7
обвинуваченоїОСОБА_8
захисникаОСОБА_9
обвинуваченогоОСОБА_10
захисникаОСОБА_11

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000075 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельниково Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ст.348 КК України, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Калуш Івано-Франківської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Синельниково Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

встановив
До суду з Апеляційного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 за фактом вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ст.348 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000075 від 19.01.2018.

Під час підготовчого судового засідання не було встановлено підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України.
Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.
Обвинуваченому ОСОБА_6 судом було роз`яснено право на суд присяжних.

Клопотання про розгляд кримінального провадження судом присяжних обвинуваченим ОСОБА_6 не заявлено.
Згідно вимог ч.1 ст.3141 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.
Відповідно до ч.2 ст. 3141 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі, відсутні підстави, які передбачені ч.4 ст.3141 КПК України, для не складання досудової доповіді.

У зв`язку з цим, суд вважає необхідним відповідно до п.6) ч.3 ст.314 КПК України доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Під час підготовчого судового засідання надійшло клопотання прокурора про продовження тримання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 посилаючись на ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість та просили змінити запобіжний захід на інший, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість та просили змінити запобіжний захід на інший, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість та просили змінити запобіжний захід на інший, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши клопотання та думку присутніх осіб, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, суд дійшов висновку про продовження тримання під вартою обвинувачених з наступних мотивів.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 23 серпня 2018 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 було продовжено по 19 жовтня 2018 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У п.36 рішення «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.05.2010 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 умисного тяжкого злочину та інкримінованого ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про осіб обвинувачених, в тому числі їх судимості, вказують на обґрунтованість заявленого прокурором клопотання.

Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Суд вважає, що наявні обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , оскільки є достатньо підстав вважати, що обвинувачені з огляду на їх моральні якості можуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

У зв`язку з викладеним, суд продовжує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.

У вчиненні інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду, потреби немає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 314, 3141, 315, 392 КПК України, суд

постановив:
Призначити кримінальне провадження до судового розгляду на 12 год. 00 хв. 10 жовтня 2018 року у залі судових засідань №2 приміщення Дергачівського районного суду Харківської області.

Розгляд справи провести у відкритому судовому засіданні.

Доручити відповідному уповноваженому органу з питань пробації в строк до 20 жовтня 2018 року підготувати і надати суду досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Копію ухвали направити представнику уповноваженого органу з питань пробації.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» по 29 листопада 2018 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» по 29 листопада 2018 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» по 29 листопада 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3