Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2423/18
Провадження №: 1-кп/332/333/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001314 від 13.06.2018 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, із середньою освітою, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, є інвалідом дитинства ІІ групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И В:
13.06.2018 року, о 07-00 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись біля будинку 59 по вулиці Каспійській в місті Запоріжжі, під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс їй один удар правою рукою, при цьому одночасно завдав удар кулаком в область обличчя та ліктьовим суглобом в область лівого плеча, внаслідок чого ОСОБА_6 впала на землю та отримала садна лівого колінного суглоба, лівої гомілки; синець в ділянці лівого плеча, які згідно з висновком експерта №869 від 09.07.2018 кваліфікуються як легке тілесне ушкодження .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, суду показав, що 13 червня 2018 року він близько 07-00 години повертався від друга та, проходячи повз будинку АДРЕСА_2 , де проживає його сусідка потерпіла ОСОБА_6 , на нього напав собака останньої, у зв`язку з чим він почав кликати хазяїв. Потерпіла ОСОБА_6 , знаходячись у дворі свого будинку за адресою АДРЕСА_2 , почала лаятися на нього. Далі, на шум з будинку вийшов її син та почав кидатися на нього із сокирою, тому він вимушений був бігти додому рятуватися. Стверджує, що тілесних ушкоджень потерпілій не завдавав. Вказав, що із потерпілою та її сім`єю перебуває у неприязних стосунках, раніше у них були словесні конфлікти з побутових та земельних питань.
Разом із цим, показання обвинуваченого не узгоджуються з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, тому викладена ним позиція, на думку суду, обумовлена бажанням уникнути покарання та є таким способом захисту.

Суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого за обставин, встановлених судом, повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні надала такі показання. 13 червня 2018 року, близько 07-00 години, вона знаходилась у дворі свого будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , та почула крики ОСОБА_4 , який стояв на вулиці біля калитки вказаного подвір`я та кликав її сина. Вона підійшла до ОСОБА_4 , намагаючись заспокоїти його. Проте, обвинувачений не припиняв кричати та без пояснень наніс їй один удар правою рукою в область голови, який зісковзнув в область лівого плеча, від чого вона впала на лівий бік, пошкодивши ліве плече, коліно та ногу. На шум вийшов її син, допоміг піднятися та викликали швидку допомогу і поліцію. Додала, що ОСОБА_4 є її сусідом та раніше у них виникали словесні конфлікти.
Показання потерпілої узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона бачила, як вранці 13.06.2018 року, біля калитки подвір`я будинку АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_4 наніс її бабусі ОСОБА_6 удар правою рукою в область голови, який зісковзнув на плече та від якого вона впала. Зазначила, що калитка, яка розділяла обвинуваченого та потерпілу має висоту приблизно 1,5 м, а саме по рівень грудної клітини. Після побаченого вона відразу викликала швидку допомогу та поліцію. Додала, що особисто із ОСОБА_4 не знайома, знає лише, що він є сусідом бабусі, неприязних відносин з обвинуваченим не має, конфліктів з останнім у неї не було.
Аналізуючи та оцінюючи показання потерпілої та свідка суд вважає, що вони правдиві, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами у провадженні і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності. Мотивів для обмови обвинуваченого не встановлено, всі свідчення надавалися під присягою.

Згідно з висновком експерта №869 від 09.07.2018 року у ОСОБА_6 при судово-медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна лівого колінного суглоба, лівої гомілки; синець в ділянці лівого плеча, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, утворилися від дії тупого предмета, давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи.
Відповідно до довідок лікарів травматолога та нейрохірурга від 13.06.2018 року, була оглянута потерпіла ОСОБА_6 та на момент огляду встановлено діагнози забій м`яких тканей лівої гомілки, забій м`яких тканин голови.
Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями потерпілої та свідка, суд вважає, що вищезазначені докази в повному обсязі доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин.
Таким чином, доводи сторони захисту про невинуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину спростовується наведеними доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки, дані, що характеризують особу винного, зокрема те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, є інвалідом дитинства ІІ групи, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.
За наведених обставин кримінального провадження, враховуючи дані про особу обвинуваченого, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження не надходило, підстав для цього суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 гривень (п`ятсот десять гривень).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького Апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1