Справа №635/2109/17
Провадження №1-кп/635/321/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

секретар судових засідань ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

На підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року відносно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 січня 2017 року. Строк тримання під вартою обвинуваченого неодноразово продовжувався у встановленому КПК України порядку, останній раз на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 21 червня 2018 року до 19 серпня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 закінчується 19 серпня 2018 року.

Прокурор прокуратури Харківської області просив продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Представник потеплілих у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні не заперечував проти продовження строку тримання його під вартою.

Захисник у судовому засіданні вважав заявлені прокурором ризики недоведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).

Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).

Під час обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_9 злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років з конфіскацією майна, санкція ч. 4 ст. 190 КК України від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, значну кількість інкримінованих епізодів злочинної діяльності, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про обрання запобіжного заходу у тому числі ту обставину, що обвинувачений неодноразово судимий, що свідчить про те, що обвинувачений в разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не закінчений, потерпілі та свідки не допитані, докази у повному обсязі не досліджені, колегія суддів вважає наявним існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Із зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» на 60 днів - до 30 вересня 2018 року.

Встановити строк дії ухвали до 30 вересня 2018 року.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

ОСОБА_2