АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи 489/1350/18
Справа № 11-сс/791/242/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про обрання
запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Батрак.

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

законний представник ОСОБА_9

перекладач ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0005014, за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2018 року щодо ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, працює ТОВ «Никспецтранс», слюсар, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово з покладенням обов`язку прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора; не відлучатися із м. Миколаєва без дозволу слідчого або прокурора, носити електронний засіб контролю. Строк дії ухвали до 16.05.2018 року.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що вказаний злочин ОСОБА_7 вчинив у нічний час за попередньою змовою із іншими особами, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 399 000 грн., тобто у великих розмірах. Обрання менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного щодо виконання покладених на нього обов`язків та не дасть запобігти визначеним ч.1 ст.177 КПК України ризикам.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 вважає, що стороною обвинувачення не надані докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а наявні докази не є вагомими. Ставить під сумніви протоколи обшуку, допитів свідків, перелік викраденого майна. Крім того зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявні міцні соціальні зв`язки, за місцем фактичного проживання характеризується позитивно, офіційно працював, знаходиться під наглядом спеціалістів обласної офтальмологічної лікарні. Наведені обставини вказують на відсутність підстав для обрання ОСОБА_7 домашнього арешту з такими суворими умовами перебування.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 або менш суворий запобіжний захід ніж домашній арешт, або більш м`які умови перебування під домашнім арештом.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, захисника ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя послався на те, що прокурор не довів недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні слідчого.

При визначенні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя в ухвалі послався на відсутність ризиків переховування від органів досудового слідства та суду та існування постійного місця проживання та міцних соціальних зав`язків, але колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді суду першої інстанції.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 15.03.2018 року ОСОБА_7 , в порядку ст. 208 КПК України, було затримано та в той же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Так, ОСОБА_7 07.10.2017 року в період часу з 00.00 по 04.00 годину, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом віджиму вікна, проникли до вказаного будинку, звідки таємно викрали майно, належне ОСОБА_13 , спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 399 000 грн.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, вчинена у великих розмірах, який є тяжким злочином, і підозра у вчиненні зазначеного злочину підтверджується наведеними в клопотанні слідчого доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_13 від 07.10.2017 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 07.10.2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що коли він був у ОСОБА_7 в середині жовтня 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , то бачив там майно невідомого походження, яке останній хотів продати та пропонував йому знайти покупця, крім того, пропонував взяти участь у крадіжках з приватних будинків; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що у нього є знайомий ОСОБА_7 , який проживає у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 , та пропонував йому здійснити крадіжку за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого серед іншого майна було вилучено посвідчення громадського формування «Народна дружина» на ім`я ОСОБА_16 .

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки та джерело доходів, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується.

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і є обґрунтованими.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послався на те, що суду не надано жодних та допустимих доказів того, що підозрюваний ОСОБА_17 має намір переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя встановив, що підозрюваний ОСОБА_17 , перебуваючи на свободі, може допустити вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання іншим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Дослідивши дані, що характеризують особу підозрюваного слідчий суддя дійшов висновку про можливість обрання ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. Відповідно до положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини вказані в зазначеній статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

При оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри. Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносноОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Як убачається з клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 , основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є тяжкість злочину.

Чинним КПК не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Даних про перешкоджання ОСОБА_7 встановленню істини у кримінальному провадженні та слідству за цей період, чи намагання незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні в матеріалах клопотання слідчого не надано.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даній справі, оскільки ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, у нього наявні міцні соціальні зв`язки, за місцем фактичного проживання характеризується позитивно, офіційно працював, знаходиться під наглядом спеціалістів обласної офтальмологічної лікарні.

Доводи захисника, в яких вона вважає, що протоколи обшуку, допитів свідків, перелік викраденого майна не несуть в собі жодної доказової бази про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, судова колегія вважає передчасними, оскільки слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора та апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 404, 407 ч. 3 п. 1, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2018 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 .

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_2