Справа № 127/7885/18
Провадження №11-кп/772/899/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000944 внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 10.03.2018 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2018, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, із вищою освітою, яка має на утриманні малолітню дитину, громадянки України, раніше судимої:
12.02.2008 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
26.03.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією майна, 15.02.2013 року звільнена умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 23 дні;
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1, п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_7 10.03.2018 року о 15 год. 00 хв. зайшла до магазину "Спортмастер" (Товариство з обмеженою відповідальністю "СПОРТМАСТЕР - УКРАЇНА"), який розміщений в торгово-розважальному центрі "Мегамолл" по вулиці 600-річчя, 17-Е в м. Вінниці. Перебуваючи у торговому залі магазину, вона почала розглядати товар та помітила куртку "Columbia" червоного кольору, розмір XS. В цей час у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, взяла до примірочної дві однакових куртки "Columbia" червоного кольору, одну з яких мала намір в подальшому викрасти, а іншу повісити на місце. Перебуваючи у примірочній магазину, ОСОБА_7 , впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з однієї із курток червоного кольору "Columbia" розміру XS 1771941 CLB switchback, вартістю 1 246 грн. 33 коп. згідно висновку експерта №277 від 27.03.2018 року, зірвала антикрадіжний засіб - алярм та залишила його в примірочній, а вказану куртку сховала собі до сумки. Вийшовши з примірочної, ОСОБА_7 повісила на місце одну із курток, а з іншою, що знаходилася в її сумці, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, пройшовши через торговий зал, направилась на вихід з магазину і, не розрахувавшись за товар, пройшла повз зону касового та магнітного контролю. Тобто ОСОБА_7 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, так як вона була зупинена працівником магазину і дане майно у неї було вилучене.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2018 в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні обвинуваченій покарання, не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст.65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані обвинуваченої та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив обвинуваченій покарання, яке за своєю м`якістю є явно несправедливим, не є достатнім для її виправлення.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив її задовольнити в повному об`ємі.
Обвинувачена ОСОБА_7 заперечила проти задоволення апеляції прокурора вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Водночас наведені в апеляційній скарзі прокурора порушення судом закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості апеляційний суд вважає обґрунтованими. Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суди повинні суворо дотримуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарань, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше неодноразово судима, у тому числі корисливих тяжких злочинів, а саме: 14.12.2004 Староміським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.; 12.02.2008 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 26.03.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією майна, 15.02.2013 року звільнена умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 23 дні, проте належних висновків для себе не зробила, маючи не зняту та непогашену судимість, вчинила новий злочин, що вказує на її підвищену суспільну небезпечність.
Таким чином, вищенаведене свідчить, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення, а відтак і про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства.
Крім цього, призначаючи обвинуваченій покарання у вигляді обмеження волі судом не взято до уваги положення ч.3 ст.61 КК України, якою виключається можливість призначення даного виду покарання жінкам, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарань, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, призначене ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, та звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, наведеним у ст. 50, 65 КК України, а тому є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та відповідно до п.4 ч.1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414 420 КПК України, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2018 у кримінальному провадженні №0000944 внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 10.03.2018 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України скасувати в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до суду Касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:
Згідно з оригіналом: