Справа № 171/353/18
1-кп/171/105/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000049 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
встановив:
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченим під вартою на термін 60 днів. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, обвинувачені проживають в м. Дніпрі, тому вважає, що існують ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки наявні докази вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, що свідчить про реальну небезпеку з їх боку для оточуючих людей, обвинуваченим у разі визнання винуватими може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що може спонукати їх переховуватися від суду та призвести до наміру незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, у ОСОБА_7 не має постійного місця роботи чи навчання, суспільно-корисною працею він не зайнятий, що може спонукати до вчинення інших злочинів, ОСОБА_8 є особою, яка раніше вчинила злочин, вказане кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку, що свідчить про небажання виправлятися та перевиховуватися, крім того, перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_8 порушував умови вказаного запобіжного заходу, на підставі чого апеляційним судом Дніпропетровської області запобіжний захід у вигляді домашнього арешту був змінений на тримання під вартою. Вважає, що наявна обґрунтована необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та відсутні підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та просить утримувати обвинувачених під вартою, оскільки обвинувачені вчинили тяжкий злочин, їх затримання відбулося лише завдяки активним діям його односельців.
Захисник ОСОБА_5 заперечує проти клопотання прокурора, вважає його необгрунтованим та просить змінити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або заставу. На обґрунтування доводів захисник зазначила, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і на даний час наявні підстави для зміни обраного обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який. Так, ОСОБА_7 має тісні соціальні зв`язки (має на утриманні доньку), має постійне місце проживання та реєстрації, до затримання неофіційно працював та утримував дружину, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що свідчить про те, що обвинувачений не буде переховуватися від органів суду, не буде перешкоджати або спотворювати докази по справі, так як матеріали кримінального провадження перебувають у прокурора, докази всі зібрані, досудове розслідування закінчилося, крім того, прокурором не надано докази впливу на свідків та потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_8 має тісні соціальні зв`язки (на утриманні перебуває донька), до затримання мав постійне місце праці, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем праці та місцем проживання, є єдиною дитиною у своєї матері, яка має ряд тяжких захворювань та потребує допомоги, перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_8 не порушував вказаний запобіжний захід. Зазначені обставини свідчать про відсутність ризику переховування від суду, крім того, обвинувачений не зможе перешкоджати або спотворювати докази, так як матеріали справи перебувають у прокурора, а вплив на свідків та потерпілого не підтверджено жодним доказом. Вважає, що необґрунтоване застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою порушує право особи на справедливий судовий розгляд та є суддівським свавіллям.
Захисник ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, має усталені соціальні зв`язки, не порушував обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також підтримує клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`яку міру запобіжного заходу.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали клопотання захисників.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був продовжений судом, строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 закінчується 21 червня 2018 року.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд враховує, що при обранні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором було доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України, ці ризики на теперішній час не змінилися, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які враховувалися при обранні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу. Суд враховує наявність соціальних зв`язків обвинувачених, наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 на утриманні малолітньої дитини, факт хвороби матері ОСОБА_8 . Разом з тим судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні вказаного злочину в період випробувального терміну, відносно ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, що підтверджує наявність ризиків, що, знаходячись на волі, обвинувачені можуть переховуватися від суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_8 слідчим суддею 11.01.2018 року було обрано запобіжний захід у даному кримінальному провадженні у вигляді домашнього арешту, але згідно матеріалів Індустріального ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23.01.2018 року обвинуваченим не було дотримано умов вказаного запобіжного заходу в частині заборони відлучатися з місця свого проживання цілодобово.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для зміни ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт або заставу.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що публічні інтереси виправдовують продовження строку тримання під вартою, що узгоджується з висновками, викладеними в п.79 Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України». Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених підлягає задоволенню, клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо зміни міри запобіжного заходу задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.331, 350, 369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою задовольнити, у задоволенні клопотання захисників про зміну міри запобіжного заходу відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 09 серпня 2018 року.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів до 09 серпня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченим та направити начальнику Криворізької УВП № 3 УДПтСУ в Дніпропетровській області для відома та виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено о 13 год. 13 червня 2018 року.
У справі оголосити перерву до 13 год. 02 липня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_1