12.06.2018 справа №363/704/18
ВИРОК
Іменем України

12 червня 2018 року Вишгородським районним судом Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000006 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шаргород, Вінницької області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить службу на посаді командира взводу зв`язку 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старшого лейтенанта, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:
20.05.2016 наказом командира Національної гвардії України по особовому складу № 74/ос, ОСОБА_4 прийнято із запасу на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду - командир взводу зв`язку 2-го батальйону оперативного призначення (змішаного) військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший лейтенант». 24.05.2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 109 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), перебуваючи на посаді командира взводу зв`язку 2-го батальйону оперативного призначення (змішаного) військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший лейтенант», 01.11.2017 діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив місце проходження військової служби - військову частину НОМЕР_1 та направився до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину НОМЕР_1 або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. 26.02.2018 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області та заявив про себе.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид, мотив і мету, форму вини та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема, вказуючи при цьому, що викладенні обставини в обвинувальному акті визнає, зазначаючи, що щиро кається у вчиненому та зробив для себе відповідні висновки.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Своїми умисними діями, які виразились самовільному залишенні військовослужбовцем місця військової служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому злочині та сприяння у розслідуванні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, стан здоров`я обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, те що воно відноситься до тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, а саме, що за місцем проходження служби характеризується посередньо, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, на спеціальних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має визначене місце проживання, висновок органу пробації у досудовій доповіді про можливість виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк.

З урахуванням викладеного та думки прокурора, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті та враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого вважає за можливе, що його перевиховання та виправлення можливо без ізоляції від суспільства, та за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені статті 76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1