Справа № 697/761/18
Провадження № 1-кп/697/122/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Каневі Черкаської області в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, призначеного помічником інваліда загального захворювання 1 групи - ОСОБА_6 , не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в період часу з 21 год. 04.04.2018 до 05 год. 25 хв. 05.04.2018, перебуваючи на Кременчуцькому водосховищі р.Дніпро, а саме - в підхідному каналі Канівського судноплавного шлюзу, що по вул. Золотоніська, 3 в м. Каневі, Черкаської області, діючи умисно, з метою незаконного вилову риби, в порушення ст. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 №19, в заборонений для лову риби нерестовий період, за допомогою знаряддя лову - рибальської сітки, яка відповідно до акту дослідження знарядь лову від 27.04.2018 являється забороненим знаряддям лову, здійснив незаконний вилов риби наступних видів: «окунь» в кількості 13 шт., вартістю 17 грн. за один екземпляр на суму 221 грн., «плітка» в кількості 19 шт., вартістю 85 грн. за один екземпляр на суму 1615 грн., «чехоня» в кількості 1 шт., вартістю 136 грн., «плоскирка» в кількості 8 шт., вартістю 34 грн. за один екземпляр на суму 272 грн., чим заподіяв істотної шкоди рибному господарству України згідно такс, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 на загальну суму 2 244,00 грн.

Під час проведення досудового розслідування 27.04.2018 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України, в якій зазначено, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному в угоді діянні.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.249 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

В підготовчому судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Суд, проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку захисника, прокурора, дійшов наступного висновку.

Відповідно п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суд у з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Суд (національний), який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ч.1 ст.249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, які, згідно з положеннями ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнає. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання, а саме:

- за ч.1 ст.249 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обиралася, а тому до вступу вироком у законну силу підлягає обранню у виді особистого зобов`язання.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України добута риба підлягає спеціальній конфіскації у власність держави.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст. ст.369-371, 373-374, 472-474 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.04.2018 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 1 2018 25 від 05.04.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.249 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот грн.. 00 грн.) грн.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироком в законну силу обрати у виді особистого зобов`язання, а після чого скасувати.

Речовий доказ: сітку рибальську, яка передана на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Канівського ВП Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області знищити.

Добуту рибу виду «окунь» в кількості 13 шт., «плітка» в кількості 19 шт., «чехоня» в кількості 1 шт., «плоскирка» в кількості 8 шт., яку передано на зберігання ПП ОСОБА_7 , конфіскувати у власність держави.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити учасникам процесу.

Головуючий /підпис / ОСОБА_1

З оригіналом вірно: оригінал знаходиться при матеріалах справи №697/761/18

Головуючий ОСОБА_1