АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/3323/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1764/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2018 року у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізюм Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.04.1994 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 року позбавлення волі, на підставі ст. 14 КК України лікування від алкоголізму;
- 29.10.1997 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 215-3, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 14 КК України лікування від алкоголізму;
- 15.02.2002 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України 2 роки випробувального терміну;
- 01.09.2003 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 18.04.2006 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі;
- 29.03.2012 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України 2 роки випробувального терміну,
- 27.11.2012 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, 27.04.2017 на підставі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення, невідбутий строк 2 місяці 4 дні,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком засуджений ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, а ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звільнені від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на них обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та додатково покладено обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно вироку, ОСОБА_8 , повторно, діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , 13.10.2017, близько о 14 годині 00 хвилин, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на викрадення чужого майна, через незачинені двері проникли до будинку АДРЕСА_3 , звідки з коридору вказаного будинку таємно викрали газову плиту «Электа», вартість якої складає 550 грн. та холодильник «Snaige 15 - E», вартість якого складає 800 грн., що належать ОСОБА_9 , чим останньому заподіяли майнової шкоди на загальну суму 1350 гривень.

В апеляційній скарзі прокурорпросить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: необґрунтованим застосуванням положень ст.75 КК України при призначенні покарання, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості. Просить постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
В обґрунтування посилається на те, що суд, не врахував в повній мірі значущість суспільних відносин, які охороняються вказаними нормами закону, тяжкість вчиненого злочину та особи обвинувачених. Судом не приділено належної уваги вищезазначеним нормам і при призначенні покарання не враховані ті обставини, що ОСОБА_11 неодноразово (7 разів) судимий за корисливі злочини, за які тричі реально відбував покарання, а ОСОБА_7 двічі притягувався до кримінальної відповідальності. Вони не працюють, їх каяття у вчиненні злочинів не є щирим, а лише свідчить про бажання уникнути необхідного і достатнього покарання, а відповідно до наданої досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення осіб без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, думку обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляції та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність її часткового задоволення в частині засудження ОСОБА_8 , виходячи з наступного.
Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинувачених та їх винуватість у вчиненні злочину ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином , відомості про особу обвинуваченого, який був раніше неодноразово судимий ,на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується задовільно.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу обставину- щире каяття,та відсутність обтяжуючої обставини, суд першої інстанції , обрав йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі.

Доводи прокурора про надмірну м`якість призначеного судом покарання за його розміром спростовуються вимогами його ж апеляції, в яких він просить призначити покарання обвинуваченому у виді 4 років позбавлення волі.

Звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд не в повній мірі врахував особу винного, який був раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких умисних злочинів проти власності, та після відбуття покарань вчиняв нові умисні злочини. Зазначені обставини свідчать , що обвинувачений не має мотивації стати на шлях виправлення, а тому його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства. Не надано судом належної оцінки досудовій доповіді органу пробації, згідно висновку якого виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства становитиме високу небезпеку, а застосування соціально-виховних заходів для впливу на нього з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних злочинів неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Тому колегія суддів вважає неправильним звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

З наведених вище підстав апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, через неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, а вирок суду - скасуванню в частині призначеного покарання на підставі п.4 ч.1 ст. 409 КПК України з ухваленням на підставі п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України, колегія суддів враховує ступень тяжкості даного злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, одружений , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно,а також ту обставину, що він менше ніж через півроку після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за останнім вироком знову вчинив умисний тяжкий злочин.

При наявності пом`якшуючої обставини щирого каяття та відсутності обтяжуючих обставин, ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах , передбачених санкцією ч.3 ст. 185 КК України- 4 роки позбавлення волі. На думку колегії суддів, таке покарання є справедливим та при його реальному відбуванні сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним кримінальних правопорушень.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою в іншому провадженні, початок строку відбування ним покарання необхідно рахувати з дня проголошення вироку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відносно ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2018 року у відношенні ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня проголошення вироку з 22 серпня 2018 року.
В решті вирок у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий

Судді: