справа № 274/5022/18
провадження № 1-кс/0274/1380/18

У Х В А Л А
24.09.2018 р. м. Бердичів
В с т а н о в и в:
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що 19.09.2018 року до Бердичівського ВП надійшов рапорт старшого оперуповноваженого СКП Бердичівського ВП ОСОБА_4 про те, що на території вантажного двору залізничної станції «Бердичів», що за адресою: м.Бердичів, площа Привокзальна, 7, помічено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду особистих речей якого було виявлено пластикову колбу із білим порошком, ззовні схожим на психотропну речовину «амфетамін».
Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 надав покази про те, що 19.09.2018 року близько 12 години він у власних справах рухався на велосипеді неподалік залізничного вокзалу, де його зустріли працівники Бердичівського відділу поліції. Під час спілкування із працівниками поліції, останні запитали у ОСОБА_5 , чи має він при собі заборонені у вільному обігу речовини. На що ОСОБА_5 відповів, що у нього при собі є психотропна речовина «амфетамін» та після чого він добровільно надав вищевказані речовини та речі працівникам поліції. Проте розповідати для чого йому потрібні електронні ваги, які були сховані в корпусі із пристрою «PowerBank» він відмовився, також розповідати, що за грошові кошти були при ньому, він відмовився.
Враховуючи викладене, вищевказані речі, а саме грошові купюри та електронні ваги, які вилучені під час огляду місця події 19.09.2018 року неподалік залізничного вокзалу за адресою: м.Бердичів, площа Привокзальна, 7, являються речовими доказами та в подальшому можуть бути використані для вирішення питання з приводу кваліфікації дій ОСОБА_5 як зберігання з метою збуту психотропних засобів.
Враховуючи вищевказане, відповідно до п.3 ч.2 ст.173 КПК України, слідство зазначає, що існують достатні докази, що свідчать про володіння та користування особою, що вчинила злочин вищевказаним майном.
Відповідно до вимог ст.ст. 167-168 КПК України вилучене вказане вище майно являється тимчасово вилученим. Відповідно до ст. 98 КПК України вказане майно являється речовим доказом.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі.
Як передбачено ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та /або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.
Враховуючи викладене, вищевказані речі, а саме грошові купюри та електронні ваги, які були вилучені під час огляду місця події 19.09.2018 року, являються речовими доказами та в подальшому можуть бути використані для вирішення питання з приводу кваліфікації дій ОСОБА_5 як зберігання з метою збуту психотропних засобів.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберігли на собі його сліди.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Отже, враховуючи, що відсутність заборони на користування та розпорядження майном, на яке планується накласти арешт, не зможе забезпечити запобігання ризикам втрати речових доказів, які суттєво впливають на об`єктивність досудового розслідування та втрата вищевказаних речей може призвести до втрати речових доказів і як наслідок доказової бази, враховуючи необхідність призначення ряду судових експертиз, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 131, 132, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,-
У х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 .
Арешт може бути скасований слідчим суддею в порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1