Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження №1-кп/641/543/2018 Справа №641/3183/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Комінтернівський районного суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

при розгляді у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувального акта в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903 від 17.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903 від 17.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України.
Обвинувальний акт 22.05.2018 року надійшов з Харківської місцевої прокуратури № 5 та в той же день його призначено в підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 , при цьому зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу на цей час не змінились, зокрема, останній може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на потерпілих в даному кримінальному провадженні. Крім того, прокурор посилався на те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем правоохоронного органу, тобто особою, яка усвідомлювала протиправність своїх дій, тому, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, враховуючи, що вчинене кримінальне правопорушення створює негативне враження безладдя, безкарності та з метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження, вважав за доцільне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім того, прокурор зазначив, що обвинувальний акт підсудний Комінтернівському районному суду м. Харкова. Його складено відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Підстав для закриття кримінального провадження за п.4-8 ч.1, ч.2 ст.284 КПК України та повернення обвинувального акта прокурору немає. Просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 та обвинувачений заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважали можливим застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, вказали щодо відсутності доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Крім того, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 просила змінити запобіжний захід ї підзахисному при цьому посилалась на те, що на даний час відпала потреба у застосуванні такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 не був раніше судимим, на момент затримання є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується виключно з позитивної сторони. Вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та щиро розкаявся. Крім того. відшкодував потерпілим завдану шкоду. Також зазначила, що речові докази та документи по справі зібрані, оскільки досудове розслідування закінчено, тому вважала, що ризик знищення доказів відсутні. Крім того, захисник вказала. Що жодних підстав передбачати незаконний вплив на потерпілого, свідків немає. Усі експертизи на користь обвинувачення проведені, і тому немає підстав передбачати вплив на експертів, спеціалістів. Конкретних підстав передбачати перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню немає. Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , не є продовжуваним. Отже, немає жодних конкретних підстав стверджувати про наявність ризику щодо ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вважала можливим змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор заперечував проти клопотання захисника обвинуваченого з підстав, зазначених в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Обвинувальний акт підсудний Комінтернівському районному суду м. Харкова. Його складено відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Підстав для закриття кримінального провадження за п.4-8 ч.1, ч.2 ст.284 КПК України та повернення обвинувального акта прокурору немає.
Так, судом встановлено, що до обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.04.2018 р. застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, при розв`язанні клопотання прокурора, суд враховує, що згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч.1 даної статті.
З правового аналізу вказаних положень кримінально-процесуального законодавства, вбачається, що закон не вимагає доказування того, що особа, якщо їй не буде обрано запобіжний захід, ухилятиметься від суду чи від виконання процесуальних рішень. В законі йдеться про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ця особа може порушити процесуальні обов`язки чи проявити неправильну процесуальну поведінку, тобто йдеться про обґрунтовану підозру в цьому.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Таким чином, враховуючи, що обвинувачений до застосування запобіжного заходу не мав тісних соціальних зв`язків, не має місця реєстрації в м. Харкові, на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, чинити тиск на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, тому, суд вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій строком на 60 днів.
Разом з тим, при вирішенні клопотання захисника обвинуваченого, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України, Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Таким чином, суд враховує, що захисником обвинуваченого в клопотанні зазначено щодо недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте, разом з тим, захисник заявляє клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, який може бути застосований, в тому, числі, при наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, суд враховує, що фактичні обставини, на які посилається захисник, що характеризують особу обвинуваченого, не спростовують обставини, які дають підстави вважати щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Таким чином, суд дійшов висновку, щодо відмови в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 177,197, 199, 314- 316, 376, 383,384, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903 від 17.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 21 червня 2018 року на 10 годину 00 хвилин у залі 7 Комінтернівського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, пров. Брянський, 5.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, обвинуваченого та його захисника.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Строк дії ухвали до 10 серпня 2018 року.
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя- ОСОБА_1