Провадження № 1-КП/200/93/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро клопотання прокурора, а також захисників у кримінальних провадженнях №№0003626, 00002975, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з неповною середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей синів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-10.02.1996 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська за ч.2 ст.141 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

-14.05.1997 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська за ч.2 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з конфіскацією майна;

- 11.12.1998 року Індустріальним районним судом мДніпропетровська за ч.2 ст.17, ч.3 ст.140 КК України до покарання у вигляді 2 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 28.11.2002 року Індустріальним районним судом мДніпропетровська за ст.140 ч.2, ст.142 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок змінений, вважати засудженим по ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.129 ч.1, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-06.07.2006 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців з конфіскацією майна;

- 28.10.2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.307, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна;

-08.12.2010 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ст.70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців;

-18.11.2011 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ст.70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років та 6 місяців;

-05.05.2015 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 3 роки,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Долина, Токмакського району, Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні злочину за ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за необхідне продовжити стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки останні звинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, при цьому ОСОБА_6 скоєно злочини в період іспитового строку, а тому обвинувачені можуть переховуватися від суду, здійснювати вплив на свідків, перешкоджати здійсненню кримінального провадження, оскільки обвинувачені можуть продовжити вчиняти інші злочини, а тому підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим не вбачає.

Просив відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 на запобіжний захід на домашній арешт.

Крім того, просив відмовити в задоволені клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 просив відмовити в клопотанні прокурора та змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, так як прокурором не доведені ризики обґрунтування саме такого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.

Підтримали клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , просив змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 - підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 й просив задовольнити. Підтримав клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим - відмовити, з наступних підстав.

Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Ухвалою суду від 29 березня 2018 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 травня 2018 року.
На цей час судовий розгляд триває, додатково за клопотанням учасників процесу не допитаний свідок ОСОБА_12 , покази якого мають значення для кримінального провадження.

При цьому, судом при продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати розгляду справи по суті.
Суд вважає, що вказані ризики, а саме ризик можливості переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду та перешкоджання розгляду справи, на час розгляду в суді кримінального провадження не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, з наступних підстав.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжких корисливих злочинів, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, в період іспитового строку та за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, раніше неодноразово судимий за скоєння аналогічних корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, а тому з урахуванням викладених обставин, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження.
З приводу доводів захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає за необхідне в задоволенні даного клопотання відмовити, так як такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 злочинів й не зможе забезпечити його процесуальну поведінку, а твердження захисника, що не існує ризику того, що обвинувачений буде переховуватися від суду або перешкоджати розгляду справи, суд не може розцінювати як підставу зміни запобіжного заходу, так як вищезазначені доводи, з урахуванням обставин інкримінованого злочину, не свідчать про наявність у ОСОБА_6 перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду, при цьому судом враховано тяжкість інкримінованих злочинів, а також відсутність належних гарантій та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики.
Крім того, при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що вказані ризики, а саме ризик можливості переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а також перешкоджання розгляду справи на час розгляду в суді кримінального провадження не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, з наступних підстав.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні корисливого тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, мешкає за межами м.Дніпро, й довгий час перебував у розшуку, що свідчить про те, що в подальшому ОСОБА_7 знову може переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати розгляду справи по суті.
Клопотання захисника ОСОБА_5 щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт, задоволенню не підлягає, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину й не зможе забезпечити його процесуальну поведінку, при цьому судом враховано тяжкість інкримінованого злочину, відсутність належних гарантій та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики.
На думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а обраний запобіжний захід тримання під вартою, з урахуванням його тривалості, а також складності справи, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу

На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим та вважає доцільним продовжити застосування щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, розмір визначених застав обвинуваченим залишити без змін.
Керуючись ст.ст.176-177, 183, 194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 липня 2018 року, включно.

Розмір визначеної застави за ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2016 року в розмірі 1 000 000 млн.грн. ( один мільйон) залишити без змін.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 липня 2018 року, включно.

Розмір визначеної застави за ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2016 року в розмірі 58 000 грн. ( п`ятдесят вісім тисяч) залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1