Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 1612/2866/12
№ 1/534/38/13
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2013 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарях ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
з участю: прокурора ОСОБА_4
захисникаОСОБА_5
підсудного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше засудженого: - 12 жовтня 2010 р. за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.122 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік; - 26 грудня 2011 р. за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч.2 ст.125, 71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.390 КК України,

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_6 вчинив умисний злочин проти правосуддя за наступних обставин.

26 грудня 2011 року за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст.125,71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі.

Відбуваючи покарання в Комсомольському виправному центрі №136 (надалі виправний центр), розташованому по вул.Будівельників,33 у м.Комсомольську Полтавської області, з 18 січня 2012 року засуджений ОСОБА_6, будучи ознайомлений з правилами проживання та виконання робіт і попереджений про кримінальну відповідальність за їх порушення, в період часу з 18 січня 2012 року по 20 серпня 2012 року умисно систематично порушував громадський порядок та встановлені правила проживання.

Так, 23 березня 2012 року засуджений ОСОБА_6, в порушення вимог ч.4 ст.59 КВК України та п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25.12.2003 року №275 (надалі Правили внутрішнього розпорядку установи), в категоричній формі безпричинно відмовився від визначеної адміністрацією установи роботи різноробочим в їдальні, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

04 квітня 2012 року засуджений ОСОБА_6 порушив розпорядок дня та не вийшов на ранкову фізичну зарядку без передбаченого законом дозволу адміністрації установи, чим порушив вимоги п.28 та п.29 Правил внутрішнього розпорядку установи, а також вів себе неввічливо по відношенню до представника адміністрації установи, який виявив це порушення, за що ОСОБА_6 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 5 діб.

26 квітня 2012 року близько 18 години на території виправного центру засуджений ОСОБА_6 створив конфліктну ситуацію із засудженим ОСОБА_7, чим порушив вимоги п.29 Правили внутрішнього розпорядку установи і за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 10 діб.

25 травня 2012 року засуджений ОСОБА_6, в порушення вимог ч.4 ст.59 КВК України та п.29 Правил внутрішнього розпорядку установи, в категоричній формі безпричинно відмовився від визначеної адміністрацією установи роботи різноробочим в майстерні по переробці деревини, а 28 травня 2012 року, з метою ухилення від роботи, ковтнув шматок металевий ложки, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 3 доби.

04 липня 2012 року засуджений ОСОБА_6, в порушення вимог ч.4 ст.59 КВК України та п.29 Правил внутрішнього розпорядку установи, в категоричній формі безпричинно відмовився від визначеної адміністрацією установи роботи різноробочим в їдальні, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 3 доби.

12 липня 2012 року засуджений ОСОБА_6, в порушення вимог ч.4 ст.59 КВК України та п.29 Правил внутрішнього розпорядку установи, відмовився від визначеної адміністрацією установи роботи з благоустрою території виправного центру, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді догани.

07 серпня 2012 року засуджений ОСОБА_6, в порушення вимог ч.4 ст.59 КВК України та п.29 Правил внутрішнього розпорядку установи, в категоричній формі безпричинно відмовився від визначеної адміністрацією установи роботи з благоустрою території виправного центру, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді заборони виходу за межі гуртожитку у вільний від роботи час протягом 30 днів.

20 серпня 2012 року засуджений ОСОБА_6, в порушення вимог ч.4 ст.59 КВК України та п.29 Правил внутрішнього розпорядку установи, в категоричній формі безпричинно відмовився від визначеної адміністрацією установи роботи різноробочим на контрагентському обєкті Фероліт, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 10 доби.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 винним себе не визнав та показав, що відмовлявся від запропонованої роботи в майстерні з обробки деревини та на обєкті Фероліт , так як мав до цих робіт протипоказання за станом здоровя. Відмовлявся від роботи в їдальні бо побоювався захворіти там на туберкульоз. Також відмовився від робіт по благоустрою території установи, у тому числі від завантажування сміття, так як ця робота є ганебною для нього. Підсудний ОСОБА_6 також заявив, що він не був ініціатором конфліктної ситуації, яка сталася в магазині установи. Факт невиходу на ранкову зарядку та неввічливе поводження із представником адміністрації установи заперечував.

Не дивлячись на невизнання підсудним своєї вини, його винуватість в інкримінованому злочині підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, судом встановлено, що по прибуттю засудженого ОСОБА_6 для відбуваття покарання до виправного центру його було ознайомлено з правилами внутрішнього розпорядку установи, умовами відбуття покарання та правовими наслідки їх порушення (а.с.9).

Незважаючи на невизнання підсудним ОСОБА_6 наведених фактів порушення правил внутрішнього розпорядку установи вони повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами дисциплінарних розслідувань, за результатами яких ОСОБА_6 притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме: за фактом відмови від роботи в їдальні від 23 березня 2012 року (а.с.16-21), за фактом порушення розпорядку дня від 04 квітня 2012 року (а.с.22-33); за фактом створення конфліктної ситуації від 26 квітня 2012 року (а.с.34-47); за фактом відмови від роботи в майстерні від 25 травня 2012 року та ковтання чужорідного предмету (а.с.48-66); за фактом відмови від роботи в їдальні від 04 липня 2012 року (а.с.69-79); за фактом відмови від роботи з благоустрою території від 12 липня 2012 року (а.с.80-91); за фактом відмови від роботи з благоустрою території від 07 серпня 2012 року (а.с.92-99); за фактом відмови від роботи на Фероліт від 20 серпня 2012 року (а.с.100-108).

Згідно матеріалів дисциплінарного провадження засуджений ОСОБА_6 відмовився від надання письмових пояснень, що підтверджується відповідними актами: за фактом відмови від роботи в їдальні від 23 березня 2012 року (а.с.18); за фактом порушення розпорядку дня від 04 квітня 2012 року (а.с.24); за фактом створення конфліктної ситуації від 26 квітня 2012 року (а.с.40); за фактом відмови від роботи з благоустрою від 12 липня 2012 року (а.с.82); за фактом відмови від роботи з благоустрою від 07 серпня 2012 року (а.с.94); за фактом відмови від роботи на Фероліт від 20 серпня 2012 року (а.с.102).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердив, що засуджений ОСОБА_6 систематично порушував порядок відбуття покарання, безпричинно відмовлявся від запропонованої йому роботи. Також ОСОБА_8 показав, що хворі на туберкульоз у виправному центрі не утримуються. З метою надання засудженим медичної допомоги тричі на тиждень в установі приймає лікар Комсомольської міської лікарні, а за наявності письмової заяви засудженого супроводжують до Комсомольської міської лікарні для медичного обстеження та необхідних процедур.

З показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що він був очевидцем як вранці 04 квітня 2012 року засуджений ОСОБА_6 залишився у ліжку і не вийшов на ранкову зарядку.

Свідок ОСОБА_10 показав, що весною 2012 року він робив засудженому ОСОБА_6 зауваження за те, що він був ініціатором конфліктної ситуації з іншим засудженим. ОСОБА_10 був очевидцем того, як ОСОБА_6 погрожував засудженому ОСОБА_7 розбити його окуляри.

Свідок ОСОБА_7 підтвердив на досудовому слідстві, що 26 квітня 2012 року в магазині установи засуджений ОСОБА_6 намагався придбати продукти харчування без черги. ОСОБА_7 зробив йому зауваження, однак ОСОБА_6 став сперечатися і погрожував розбити йому окуляри (а.с.116).

Аналогічні показання надав на досудовому слідстві засуджений ОСОБА_11, який був очевидцем конфліктної ситуації (а.с.115).

Свідок ОСОБА_12 підтвердив в судовому засіданні, що 25 травня 2012 року ОСОБА_6 прибув до цеху по обробці деревини і відразу ж заявив, що ніколи не працював і працювати не буде. У цьому цеху засудженим доручається тільки легка некваліфікована робота по прибиранню сміття, обрізків дощок.

Аналогічні показання надала допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13, яка керую роботою згаданої майстерні.

Свідок ОСОБА_14 підтвердив в судовому засіданні, що 05 липня 2012 року у його присутності засуджений ОСОБА_6 відмовився працювати різноробочим у їдальні установи.

Свідок ОСОБА_15 показала, що працює в їдальні установи керуючою. Коли до їдальні прибув засуджений ОСОБА_6, він у категоричній формі без будь-яких пояснень відмовився від запропонованих йому робіт. Припущення ОСОБА_6 про те, що в їдальні можна захворіти на туберкульоз ОСОБА_15 вважає абсурдним, так як в приміщенні постійно проводиться санприбирання, систематично здійснюється санітарно-епідеміологічний контроль, тим більше, що в установі хворі на цю хворобу не утримуються.

Свідок ОСОБА_16 показав, що відбуваючи покарання він працює нарядчиком в установі. До його обовязків входить розподіл робіт засудженим та ведення обліку робіт. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 неодноразово направлявся на різні види робіт, але останній безпричинно у категоричній формі відмовлявся від них.

Свідок ОСОБА_17 показав в судовому засіданні, що засуджений ОСОБА_6 систематично порушував правила відбування покарання в установі і відмовлявся від робіт, пояснюючи це тим, що не працював на волі і в установі працювати не збирається. Крім того, з метою ухилення від роботи ОСОБА_6 ковтнув шматок металевої ложки. Також ОСОБА_17 підтвердив, що комісія по розподілу робіт за добу повідомляє засудженим про визначені їм види робіт. За цей час засуджені можуть звернутися за медичною допомогою або надати медичний відвід від цих робіт, однак засуджений ОСОБА_6 до лікарів не звертався, а лише безпричинно відмовлявся від роботи.

Суд вважає неспроможними і не приймає до уваги твердження підсудного та його захисника про те, що ОСОБА_6 мав незадовільний стан здоровя і тому не міг залучатися до роботи в установі, так як вони повністю спростовуються дослідженими судом доказами. Так, після скоєння дисциплінарних проступків та перед поміщенням у ДІЗО підсудний ОСОБА_6 проходив медичні огляди, відповідно до яких визнавався здоровим (а.с.28, 42, 47, 57, 66).

Крім того, для вирішення питання працездатності ОСОБА_6 було супроводжено до Комсомольської міської лікарні для проходження ЛКК, однак засуджений безпричинно відмовився від проходження медичних обстежень (а.с.67,68). Пояснення ОСОБА_6, надані ним в судовому засіданні, про те, що він не довіряв лікарям є хибними і не приймаються судом до уваги. Та обставина, що ОСОБА_6, ухиляючись від роботи, тим самим порушуючи правила відбування покарання, 28 травня 2012 року ковтнув шматок зламаної металевої ложки, ще раз вказує на те, що його стан здоровя був задовільний, а його дії були направлені лише на ухилення від робіт (а.с.58-66).

В своїх письмових поясненнях від 28 травня 2012 року ОСОБА_6 зазначив, що ковтнув вказаний предмет, так як не хотів щоб його примушували працювати (а.с.59). В поясненнях від 05 липня 2012 року ОСОБА_6 зазначав, що відмовляється від роботи в їдальні, з тих причин, що ця робота його не влаштовує (а.с.73).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що твердження підсудного та його захисника про те, що ОСОБА_6 з поважних причин відмовлявся від роботи в установі є неспроможними і тому до уваги не приймаються.

Оцінивши перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_6 в скоєнні умисного злочину проти правосуддя. Його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.390 КК України так як він будучи особою, засудженою до обмеження волі, злісно ухилявся від робіт та порушував встановленні правила проживання.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу підсудного, його вік і стан здоровя, обставини, які помякшують та обтяжують покарання.

Підсудний ОСОБА_6 неодружений, має дві непогашені судимості, в тому числі за вчинення умисного злочину середньої тяжкості, за місцем відбуття покарання характеризується вкрай негативно, за час за вісім місяців перебування у виправному центрі жодного заохочення не мав і отримав 10 дисциплінарних стягнень (а.с.10), згідно медичного висновку підсудний на обліку у ліврів нарколога та психіатра не перебуває, примусового лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує, практично здоровий, загальну фізичну працю виконувати може (а.с.141-148).

Встановлений судом злочин ОСОБА_6 скоїв під час відбуття покарання, призначеного за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2011 року, яким його було засуджено до 2 років 1 місяця обмеження волі (а.с.145). На момент поміщення в ДІЗО у звязку із вчиненням інкримінованого ОСОБА_6 злочину (13.09.2012 року), невідбута частина покарання складала 01 рік 04 місяців 12 днів обмеження волі (а.с.7,170).

Обставин, які б обтяжували або помякшували покарання підсудному ОСОБА_6, судом не встановлено.

Той факт, що будучи засудженим за вчинення умисного злочину, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став і скоїв новий злочин під час відбуття призначеного судом покарання, його антисоціальна поведінка у виправному центрі, характеризує підсудного як небезпечну для суспільства особу, яка вперто не бажає виправлятися, тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.390 КК України.

Тільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів.

При складанні покарань за сукупністю вироків, в порядку ст.72 КК України, покарання у виді обмеження волі переводиться у покарання у виді позбавлення волі виходячи з співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

При обчисленні строку відбуття покарання, суд враховує, що починаючи з 13 вересня 2012 року підсудний ОСОБА_6 утримується в дисциплінарному ізоляторі Комсомольського виправного центру №136 у звязку із скоєнням вказаного злочину. Тому строк відбуття покарання підсудному необхідно відраховувати саме з 10 год. 00 хв. 13 вересня 2012 року (а.с.170).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України 1960 року, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.390 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 9 (девять) місяців.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2011 року і остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 3 (три) місяці.

До набрання вироком законної сили обрати засудженому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, етапувавши його з Комсомольського виправного центру №136 до Полтавського слідчого ізолятора №23.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 відраховувати з часу поміщення до дисциплінарного ізолятора Комсомольського виправного центру №136, тобто починаючи з 10 години 00 хвилин 13 вересня 2012 року (а.с.170).

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копій вироку.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий