Справа № 357/3452/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.05.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ТОВ «Житлокомунгосп» ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоди про визнання винуватості у судовій справі з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, проживаючого за рахунок тимчасових джерел заробітків, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, проживаючого за рахунок тимчасових джерел заробітків, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
14.03.2018 близько 13:45 год., ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , таємно від оточуючих, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу проникли на дах 5-ти поверхового будинку АДРЕСА_3 , де за допомогою електричної «болгарки», яку заздалегідь взяли із собою, розрізали на чотири частини металевий козирок вентиляційного каналу даного будинку, вагою 75 кг, вартістю 7 грн. 57 коп. за 1 кг, на загальну суму 567 гривень 75 копійок, що належить ТОВ «Житлокомунгосп», та скинули його з даху на землю. В подальшому, продовжуючи реалізовувати умисел на таємне викрадення чужого майна, спустившись східцями з даху вищевказаного будинку, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом склали вищевказане викрадене майно під одну із стін даного будинку для подальшого його збуту та отримання за це винагороди, але з причин, що не залежали від їх волі, не змогли довести свій умисел до кінця, виконавши при цьому всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, так як були виявлені майстром ТОВ «Житлокомунгосп» біля місця вчинення даного злочину.

Вищевказаними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 намагалися спричинити ТОВ «Житлокомунгосп» майнову шкоду на суму 567 гривень 75 копійок.

Своїми вищевказаними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, який не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Своїми вищевказаними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, який не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі
Між сторонами кримінального провадження представником потерпілого ТОВ «Житлокомунгосп» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду про примирення від 29 березня 2018 року, яку подано разом із обвинувальним актом, за умовами якої сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України, у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ч.ч.1,2 ст. 76 КК України. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
Між сторонами кримінального провадження представником потерпілого ТОВ «Житлокомунгосп» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 досягнуто та підписано угоду про примирення від 29 березня 2018 року, яку подано разом із обвинувальним актом, за умовами якої сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України, у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ч.ч.1,2 ст. 76 КК України. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після роз`яснення їм суті обвинувачення, визнали свою вину у скоєнні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України. Також пояснили суду, що розуміють права, надані їм законом, угоду уклали добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди зрозумілі, готові виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просили затвердити зазначену угоду.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення та заявив, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення , суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду про примирення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнали себе винуватими, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченими.
Крім того, обвинуваченим роз`яснено та ними усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є їх відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого їх обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченим зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачені не заперечували проти затвердження угоди.
Представнику потерпілого ОСОБА_4 відповідно до умов угоди роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, представнику потерпілого зрозумілі.
Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, оскільки сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинувачених, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування спричиненої шкоди.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування спричиненої шкоди.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 . відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угод про примирення між сторонами кримінального провадження - представником потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та призначення останнім узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.314, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 29.03.2018 року про примирення, між сторонами судового провадження представником потерпілого ТОВ «Житлокомунгосп» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України.
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами в угоді про примирення міру покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Затвердити угоду від 29.03.2018 року про примирення, між сторонами судового провадження - представником потерпілого ТОВ «Житлокомунгосп» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України.
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами в угоді про примирення міру покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженогооргану з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: чотири металевих козирки, які знаходяться на зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_7 , за лишити потерпілому ТОВ «Житлокомунгосп».
Болгарку «DWT 180 SL», яка знаходиться на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_6 конфіскувати як знаряддя вчинення злочину.
Три елктроподовжувача побутових, які знаходяться на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_5 конфіскувати як знаряддя вчинення злочину.
Автомобль марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у свідка ОСОБА_8 залишити власнику.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.3 ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1