печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва судове провадження за клопотанням слідчого в ОВС слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000120 від 05.04.2018, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

12.05.2018 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000120 від 05.04.2018, про арешт майна вилученого під час особистого обшуку ОСОБА_5 посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.03.2017.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

12 травня 2018 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурор у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000120, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 058.04.2018 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що службові особи правоохоронного органу (працівники поліції) вимагають у громадянки України ОСОБА_7 неправомірну вигоду за не притягнення її сина ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.

25.04.2018 за адресою проживання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1 , де остання проживає разом зі своїм сином ОСОБА_8 та його цивільною дружиною ОСОБА_9 прибули співробітники поліції з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 , однак вдома була лише його цивільна дружина ОСОБА_9 , у зв`язку з чим співробітники поліції залишили їй свій контактний номер телефону ( НОМЕР_2 ) та попросили щоб ОСОБА_7 зателефонувала їм.

Того ж дня ОСОБА_7 зателефонувала на вказаний номер телефону, чоловік який підняв трубку представився ОСОБА_5 який повідомив їй, що стосовно її сина відкрито кримінальне провадження та просив про зустріч з нею біля супермаркету «Білла», що розташований на вул. Кільцева, м. Київ.

25.04.2018 близько 16.00 години ОСОБА_7 прибула за вищевказаною адресою де до неї підійшли двоє чоловіків, які представились працівниками карного розшуку Києво-Святошинського відділу поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після чого вони повідомили ОСОБА_7 , що її син ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, а саме шахрайство, розбій та грабіж та відносно нього відкрите кримінальне провадження та повідомили, що справу можна вирішити, тобто закрити кримінальне провадження якщо ОСОБА_7 заплатить їм 2000 доларів США. ОСОБА_7 повідомила вказаним співробітникам поліції, що вона не володіє такою сумою грошей. Вони погодились на 1000 доларів США та повідомили ОСОБА_10 , що гроші вона повинна віддати до 28.04.2018.

Після чого, ОСОБА_7 з різних номерів телефонів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та запитували коли вона їм віддасть грошові кошти.

03.05.2018 ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що якщо вона не розрахується з ними то вони почнуть шукати її сина та притягнуть його до кримінальної відповідальності.

11 травня 2018 року під час огляду місця події, а саме ділянки траси М-06 сполученням Київ-Житомир, 21-й кілометр (у напрямку м. Житомир) громадянин ОСОБА_5 добровільно видав грошові кошти у сумі 1000 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США у кількості 10 одиниць наступних серійних номерів: MB40933251F, MB07447989F, LK61527293A, LF06280375D, FF74008711B, CF99111302A, AB20959309Y, KC18246258A, KB866357801, KB13700245C.

11 травня 2018 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 12 травня 2018 року під час його особистого обшуку у останнього виявлено та вилучено посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.03.2017.

Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що речі, вилучені 12.05.2018 під час проведення особистого обшуку, можуть відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У зв`язку з викладеним вище, 12.05.2018 вмотивованою постановою слідчого посвідчення серії КОП № 005691 від 15.03.2017 визнано речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000120 від 05.04.2018.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою: конфіскації майна як виду покаранн я, або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Так, слідчим суддею встановлено, що 12.05.2018 вмотивованою постановою слідчого посвідчення серії КОП № 005691 від 15.03.2017 визнано речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000120 від 05.04.2018.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Слідчим в клопотанні приведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, вилучене під час обшуку майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилучених майна.

Разом з тим, вилучене під час обшуку майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилучених майна.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000120 від 05.04.2018, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 12 травня 2018 року під час особистого обшуку ОСОБА_5 посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.03.2017.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя