Провадження № 1-кс/161/5352/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на іншу бездіяльність слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 ,

за участю захисника - адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2018 року до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 надійшла скарга захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на іншу бездіяльність слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 .

Свою скаргу захисник ОСОБА_3 мотивує тим, що 24 червня 2018 року підозрюваний ОСОБА_4 звернувся до слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 із клопотанням про приєднання до матеріалів кримінального провадження чотирьох сторінок формату а4, а саме, скріншотів зроблених з ноутбуку, які взяті за період часу коли місцевими інтернет-виданнями освітлювалась подія ДТП та перевірки слідчим вказаної інформації під час досудового розслідування.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану скаргу в повному обсязі, прокурора та слідчого, які просили відмовити в задоволенні поданої скарги за безпідставністю, оскільки, слідчим вже надіслано запити до інтернет-видань, які висвітлювали дану подію, оглянувши та дослідивши матеріали скарги, долучені до неї документи, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005799 від 15 грудня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Водночас, ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню до слідчого судді під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує положення відповідного міжнародного договору України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (частини 4 і 5 статті 9 КПК).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, який встановить, зокрема, обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

Разом із тим, як убачається з ухвали Суду від 8 січня 2008 року "Щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" (п.2), право на доступ до національного суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Практикою Суду визначено, що встановлені державою обмеження повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються та метою, яку намагаються досягнути, щоб не суперечити пункту 1 статті 6 Конвенції (див. рішення у справі Guerin v. France, 29 липня 1998 року, Reports 1998-V, п. 37).

Таким чином, оскільки слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 надіслано запити до інтернет-видань, які висвітлювали дану подію, тобто, виконано вимоги поданої скарги, суд приходить до висновку, що слід відмови у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на іншу бездіяльність слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1