Справа № 214/7618/16-к
1-кп/214/138/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003299 від 15.11.2016 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демівка Чечелинського району, Вінницької області, громадянина України, українця, не працюючого, освіта середня, розлученого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
05 листопада 2016 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку №34, розташованого по пр-ту Героїв-підпільників в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_7 , з яким вступив в словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. В ході виниклої сварки, ОСОБА_4 , керуючись умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав руками, зжатими в кулак, та ногами не менше 6 ударів потерпілому ОСОБА_7 в ділянку обличчя та тулубу з правого боку, завдаючи йому тим самим тілесні ушкодження. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини; переломів 4,6,7 ребер праворуч по передньо-пахвовій лінії, синці обличчя, правої половини грудної клітини, лівої верхньої кінцівки, саден обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2270 від 07.12.2016 року за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознаками тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України, за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Судом, на підтвердження встановлених обставин, враховані наступні докази.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визнав частково, при цьому пояснив, що 05 листопада 2016 року, приблизно о 22 год. 00 хв., він разом зі своєю дружиною, дітьми та двома товаришами, одним з яких був ОСОБА_8 , а прізвище іншого він не пам`ятає, приїхали на машині таксі до будинку АДРЕСА_3 , де він проживає разом зі своєю сім`єю. В той день він був у стані алкогольного сп`яніння, оскільки випив небагато спиртного. Біля цього ж будинку стояв потерпілий ОСОБА_7 з дітьми, кількість яких він не пам`ятає. Він привітався з потерпілим ОСОБА_7 , який в подальшому звернувся до нього та повідомив, що двері в під`їзд гарні, однак замок на них заїдає. Він особисто винаймав майстра для установки замка на вхідні двері. Це зауваження потерпілого ОСОБА_7 обурило його, у зв`язку з чим він запропонував останньому відійти в сторону, для чоловічої розмови. При цьому, потерпілий ОСОБА_7 почав образливо висловлюватись на адресу його дружини та пред`являти претензій з приводу повернення матері потерпілого позичених грошей. Він особисто ніяких грошей у матері потерпілого не позичав. Коли потерпілий разом з ним зайшов за вказаний вище будинок для чоловічої розмови, він першим штовхнув потерпілого ОСОБА_7 , який вдарився об огорожу, однак ніяких інших ударів руками або ногами останньому він не наносив. В подальшому між ними почалась штовханина, в результаті якої вони впали на землю, яка продовжувалось приблизно 20 хвилин. Лежачи на землі, він ніяких ударів потерпілому руками та ногами не наносив та зверху на потерпілого не сідав. Він не знає, хто саме побив потерпілого ОСОБА_7 . Під час бійки його з потерпілим, їх ніхто не бачив. В подальшому, у зв`язку з вказаними подіями, до них підбігли його товариш ОСОБА_8 , хрещена мати сина потерпілого ОСОБА_9 та два друга потерпілого, прізвища яких йому не відомі, які гуртом намагались їх розборонити. Він не пам`ятає, хто саме їх розбороняв. З часом на місце події прибули працівники поліції. Його дружина з малолітньою дитиною та його товариш, прізвище якого він не пам`ятає, не були свідками вказаних ним подій, оскільки пішли до його помешкання.
Після допиту свідка ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив покази останньої, окрім того й те, що його з потерпілим ОСОБА_7 розбороняла його дружина. В свою чергу доповнив, що ОСОБА_10 , яка є матір`ю потерпілого, працюючи майстром в СПТУ №45, запропонувала йому та його дружині додатковий заробіток шляхом фіктивного влаштування на навчання до професійно-технічного училища, на що він з дружиною погодився та вони надали матері потерпілого ОСОБА_11 всі необхідні документи для влаштування на навчання, а також відкрили відповідні банківські рахунки для отримання в подальшому на них стипендії, по 100 грн. на місяць за кожного. Вони фактично в даному училищі не навчалися, однак отримували стипендію за навчання впродовж всього року, частину цих коштів його дружина, за попередньою домовленістю, віддавала матері потерпілого ОСОБА_12 . Він розумів, що незаконно отримує державні кошти. Одного разу його дружина вчасно не віддала кошти матері потерпілого, у зв`язку з чим, остання прийшла до них у квартиру та вчинила сварку з приводу цих обставин. За місяць до конфлікту вони припинили отримувати стипендію. В подальшому між ним та потерпілим на цьому підґрунті погіршились взаємовідносини.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 змінив покази, вказавши, що конфлікт між ним та потерпілим ОСОБА_7 виник раптово у зв`язку з претензією останнього про повернення ним коштів, заборгованих матері потерпілого, а також тим, що він обплював сина потерпілого.
Згодом обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що повністю визнає свою вину у нанесенні потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень за вказаних ним обставин, при цьому він частково визнає позовні вимоги, заявлені останнім, а саме, повністю визнає завдані потерпілому матеріальні збитки та не визнає заявлений розмір моральної шкоди, вважаючи його завищеним. Він повністю відмовляється від подальшого допиту заявлених ним свідків захисту. Щиро розкаюється у вчиненому та просив призначити покарання з іспитовим строком.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, винність у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю відомостей, що містяться у допустимих та належних доказах, досліджених у судовому засіданні, а саме, показах потерпілого та свідків, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 05 листопада 2016 року, приблизно о 22 год. 00 хв., він повернувся з ресторану до свого дому, за адресою: буд. АДРЕСА_3 . Поряд з ним, у дворі будинку, було троє неповнолітніх дітей та дівчина, з якими вони намагались запустити китайський повітряний ліхтарик. З часом з`явився поряд обвинувачений ОСОБА_4 , якого він добре знає, оскільки він є його сусідом та раніше часто позичав гроші у його сім`ї. Оскільки його матір захворіла на рак, він повідомив обвинуваченому ОСОБА_4 , що більше мати не буде позичати гроші останньому. Обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку, підійшов до нього та почав пред`являти претензії з приводу його заможного життя та запропонував відійти за будинок для чоловічої розмови, на що він погодився. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 почав нецензурно висловлюватись на адресу його дружини та плюнув на його сина, що знаходився поряд. Опинившись наодинці з обвинуваченим ОСОБА_4 , за буд. АДРЕСА_3 , останній одразу почав його штовхати, нецензурно висловлюватись та бити по тілу кулаками. В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 штовхнув його об огорожу, від чого він впав на землю. Скориставшись цим, обвинувачений ОСОБА_4 сів на нього зверху та продовжив наносити удари кулаками по ребрах. З часом до них підбігла його дружина, хрещена мати сина потерпілого ОСОБА_9 . Поряд також знаходились друзі обвинуваченого, прізвища яких йому не знайомі. Хтось з оточуючих почав їх розбороняти. Однак, хто саме їх розбороняв він не пам`ятає. Бійка між ним та обвинуваченим продовжувалась 5-6 хв. З часом на місце події прибули працівники поліції, з якими він прослідував до райвідділу поліції. Наступного дня він звернувся до судово-медичного експерта та зняв побої. Після отриманих травм він довгий час лікувався, не міг працювати. Йому допомагала вагітна дружина. Оскільки він є фізичною особою-підприємцем, він вимушений був винаймати інших працівників для підтримання його бізнесу. Обвинувачений ОСОБА_4 на час розгляду справи не відшкодував спричинену йому шкоду. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 каже неправду з приводу подій, що відбулись між ними. Він лише попередив останнього, що замок на вхідних дверях до будинку заїдає. Він не ображав дружину обвинуваченого, а лише попросив більше не позичати гроші у його матері.
Після допиту свідка ОСОБА_9 він підтвердив покази останньої та додав, що вона не бачила початку бійки між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 . Також він повністю підтвердив покази його дружини ОСОБА_13 . Вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 заслуговує на покарання у виді обмеження волі строком на один рік, враховуючи, що останній не розкаявся у вчиненому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_7 05 листопада 2016 року, приблизно до 22 год. 00 хв., вона разом з своїм чоловіком ОСОБА_7 , який є потерпілим, дітьми та сім`єю хрещеної матері її сина перебували в ресторані, де святкували День народження її чоловіка. Приблизно о 22 год. 20 хв., цього ж дня, вони повертались до кв. АДРЕСА_4 , де проживають сім`єю. З часом потерпілий ОСОБА_7 разом з дітьми та ОСОБА_9 вийшли на подвір`я будинку для запуску китайського повітряного ліхтарика. Через невеликий проміжок часу, приблизно 15-20 хв., до квартири повернулись її діти та ОСОБА_9 повідомивши, що її чоловіка ОСОБА_7 , який є потерпілим, б`ють. Вона разом з ними вибігла на вулицю, за кут будинку, де побачила, що потерпілий ОСОБА_7 лежить спиною на землі, закриваючи обличчя руками навхрест, а над ним стоїть обвинувачений ОСОБА_4 . Вона підбігла до потерпілого ОСОБА_7 та підняла його. Самої бійки між потерпілим та обвинуваченим вона не бачила, оскільки було темно. Вона відвела потерпілого ОСОБА_7 до квартири. У останнього була порвана одежа, опухле обличчя та він скаржився на біль в області грудей, у зв`язку з побиттям обвинуваченим ОСОБА_4 . Потерпілий ОСОБА_7 вдома викликав поліцію. Про причину початку конфлікту їй відомо зі слів чоловіка. Стосунки між її чоловіком та обвинуваченим погіршились за один місяць до цього конфлікту, з моменту, коли її чоловік попросив дружину обвинуваченого не брати в борг грошей у його матері, оскільки вона тяжко хворіє, враховуючи, що останній борг повернутий не був.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є хрещеною матір`ю сина потерпілого ОСОБА_7 05 листопада 2016 року, приблизно до 22 год. 30 хв., вона з чоловіком перебували в ресторані «Прованс», де святкували День народження потерпілого ОСОБА_7 , разом з сім`єю останнього та дітьми. Приблизно між 22-00 та 23-00 год. вони разом повернулись до квартири іменинника та згодом вийшли, за пропозицією потерпілого ОСОБА_7 , окрім дружини останнього, на подвір`я буд. АДРЕСА_3 , де запускали китайський повітряний ліхтарик. З часом поряд з`явився обвинувачений ОСОБА_4 , який під`їхав на автомобілі з невідомим їй чоловіком. Обвинувачений ОСОБА_4 підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та запропонував відійти за будинок для чоловічої розмови. Коли останні відійшли за кут будинку, вона почула шум від бійки. Діти почали кричати та кликати на допомогу. Забігши за кут будинку, вона побачила, як обвинувачений ОСОБА_4 наносив руками удари в бік потерпілому ОСОБА_7 . Як саме і куди бив обвинувачений ОСОБА_4 потерпілого вона не бачила, оскільки було темно. Свідком цієї бійки також був син потерпілого - ОСОБА_14 , який також підбіг до її першим та почав кричати, що його батька б`ють. У зв`язку з цими подіями вона побігла до квартири щоб покликати на допомогу. З нею на дворі було троє дітей: ОСОБА_14 10 років; ОСОБА_15 7 років; ОСОБА_16 10 років. Повернувшись з квартири, де вона кликала на допомогу, за кут будинку разом з дружиною потерпілого ОСОБА_13 , вона була свідком побиття потерпілого ОСОБА_7 обвинуваченим ОСОБА_4 , при цьому останній наносив удари обома руками по обличчю потерпілого, сидячи біля нього, який в цей час лежав на землі, а потім почав бити і ногами в область ребер та тулуба потерпілого. Вона не бачила, щоб потерпілий ОСОБА_7 наносив удари у відповідь обвинуваченому ОСОБА_4 . По приїзду працівників поліції бійка припинилась. З часом вона надавала покази слідчому у відділі поліції. Причини бійки вона тоді не знала, оскільки не чула розмову між обвинуваченим та потерпілим перед конфліктом. Обвинувачений ОСОБА_4 в той вечір був в стані алкогольного сп`яніння, це було явно видно по його поведінці, оскільки він вів себе зухвало, хитався при ходьбі, виражався нецензурною лайкою. Після бійки потерпілий ОСОБА_7 скаржився на біль в області ребер, який заважав йому дихати. Вона не бачила ніяких явних ушкоджень від бійки у обвинуваченого ОСОБА_4 в той вечір.
Допитаний в судовому засіданні, в присутності педагога ОСОБА_17 та законного представника ОСОБА_13 , малолітній свідок ОСОБА_18 пояснив, що він є сином потерпілого ОСОБА_7 . Напередодні разом з родиною він святкував День народження свого батька. 05 листопада 2016 року, у нічний час, він разом з батьком ОСОБА_7 , тіткою ОСОБА_9 та друзями ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , запускали китайський повітряний ліхтарик біля буд. АДРЕСА_3 . До будинку під`їхало таксі, з якого вийшов обвинувачений ОСОБА_4 та почав спілкуватися з його батьком ОСОБА_7 , розмову яких він не чув. Останні з часом пішли за кут будинку, а він пішов слідом за ними, при цьому інші діти та тітка ОСОБА_21 залишились на подвір`ї. За будинком батько та обвинувачений ОСОБА_4 почали кричати, а потім останній схопив потерпілого ОСОБА_7 за футболку, порвавши її, та повалив на землю, сів на батька зверху та почав бити, наносячи приблизно 10 ударів в обличчя та по ребрах. Побачивши це він побіг додому кликати на допомогу, оскільки розумів, що б`ють його батька. Крім нього, свідком цих подій була тітка ОСОБА_9 . Всі, хто були разом з ним на подвір`ї, також побігли кликати на допомогу. Він бачив як батько, лежачи на землі та захищаючись, двічі вдарив обвинуваченого ОСОБА_4 в живіт. Поряд знаходились друзі обвинуваченого ОСОБА_4 , які спостерігали за бійкою. Конфлікт тривав приблизно 20 хв.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні відмовилась давати показання на підставі ст.63 Конституції України, оскільки перебуває з обвинуваченим ОСОБА_4 в близьких стосунках, проживаючи разом з останнім без реєстрації шлюбу.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 є його другом більше 15 років. У вечірній час 05 листопада 2016 року, точного часу не пам`ятає, він був вдома, за адресою: АДРЕСА_5 . О 23-00 годині, цього ж дня, на його мобільний телефон подзвонив ОСОБА_23 , що мешкає по АДРЕСА_3 , та є другом обвинуваченого ОСОБА_4 . ОСОБА_24 повідомив, що ОСОБА_4 б`ють троє чоловіків великої статури. Він з товаришем ОСОБА_25 одрази виїхав на місце подій. Прибувши до місця, на яке вказав ОСОБА_24 , а саме, на проспект Героїв-підпільників в м. Кривому Розі, він побачив сім`ю обвинуваченого ОСОБА_4 та сім`ю потерпілого ОСОБА_7 , які були налаштовані агресивно, а також працівників поліції. Він з товаришем ОСОБА_25 сіли неподалік на лаві, при цьому вони не чіпали компанію потерпілого ОСОБА_7 , однак останні, настроєні агресивно, постійно до них чіплялись в присутності працівників поліція. З часом до нього підійшов в розірваній куртці обвинувачений ОСОБА_4 , який мав явні тілесні ушкодження. Очевидцем бійки та сварки між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 він не був, однак бачив наслідки побиття обвинуваченого. В присутності працівників поліції потерпілий ОСОБА_7 провокував обвинуваченого ОСОБА_4 на повторну бійку, що маже почалась, якщо б не дії працівників поліції.
Оцінюючи зазначені вище покази обвинуваченого, потерпілого, свідків, кожного окремо, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 95 КПК України, суд вважає, що вони є допустимими, оскільки фактичні відомості, які вони містять, отримані шляхом безпосереднього допиту вищевказаних осіб у судовому засіданні при судовому розгляді даного кримінального провадження, тобто відповідно до вимог кримінального процесуального закону. А також вони є належними доказами, оскільки прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні та не викликають сумнівів щодо достовірності відомостей, що в них містяться, окрім показів обвинуваченого ОСОБА_4 в частині не нанесення потерпілому ОСОБА_7 ударів руками та ногами по різним частинам його тіла, за обставин інкримінованого йому діяння стороною обвинувачення, про що зазначено в обвинувальному акті, які суд вважає неправдивими, мотивуючи свій висновок на підставі аналізу доказів, що зазначений нижче.
Детальний оцінка відомостей, що містяться в показаннях потерпілого, свідків з точки зору їх належності, а також підтвердження ними існування обставин: події кримінального правопорушення, форму вини, мотив та мету вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 відносно потерпілого ОСОБА_7 , приводиться судом нижче.
Окрім показань допитаних у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.122 КК України, також підтверджується письмовими документами та висновком експерта, зібраними в період досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
-витягом з кримінального провадження №0003299 від 15.11.2016 року, відповідно до змісту якого до Саксаганського РВ від ОСОБА_7 надійшла письмова заява про те, що 05 листопада 2016 року його сусід на ім`я ОСОБА_26 , поблизу буд. №34 по проспекту Героїв-підпільників в м. Кривому Розі, умисно завдав йому удар в ділянку тулуба, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, перелом 4,6,7 ребер праворуч, які згідно висновку спеціаліста №2145 відносяться за своїм характером до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (т.1, а.с. 1);
-заявою потерпілого ОСОБА_7 про нанесення йому тілесних ушкоджень сусідом, який проживає по АДРЕСА_2 (т.1, а.с.4);
-висновком спеціаліста №2097 від 07.11.2016 року, зробленим на підставі заяви потерпілого ОСОБА_7 від 07.11.2016 року, відповідно до змісту якого у ОСОБА_7 виявлені ушкодження у вигляді: синців обличчя, правої половини грудної клітини, лівої верхньої кінцівки, саден обличчя, що за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки не більше 6-ти днів, п.2.3.5. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, які могли бути утвореними від ударної дії тупого твердого предмету, або предметів, або при ударі об такі. Беручи до уваги ступінь їх загоєння (синці з відносно чіткими контурами, скоринки у садна розташовані вище рівня неушкодженого епітелію, медичні документи на його ім`я), свідчить, що термін їх виникнення може відповідати терміну вказаному обстежуваним. Встановлено діагноз: «ЗТГ. З/перелом 4,6 ребер справа.» не підтверджується об`єктивними відомостями, тому при визначені ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховується. Підстава п.4.6. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року (т.1, а.с.7-9);
-висновком спеціаліста №2145 (2097-16р) від 11.11.2016 року, зробленим на підставі заяви потерпілого ОСОБА_7 від 11.11.2016 року, відповідно до змісту якого у ОСОБА_7 виявлені ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, переломів 4,6,7 ребер праворуч по передньо-пахвовій лінії, що за характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби), п.2.2.2. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року.
Тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя, правої половини грудної клітини, лівої верхньої кінцівки, саден обличчя, що за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки не більше 6-ти днів, п.2.3.5. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, які могли бути утвореними від ударної дії тупого твердого предмету, або предметів, або при ударі об такі. Беручи до уваги ступінь їх загоєння (синці з відносно чіткими контурами, скоринки у садна розташовані вище рівня неушкодженого епітелію, медичні документи на його ім`я), свідчить, що термін їх виникнення може відповідати терміну вказаному обстежуваним.
Встановлену ступінь тяжкості у висновку спеціаліста судово-медичного експерта №2097 від 07.11.2016 року на ім`я ОСОБА_7 вважати не дійсною (т.1, а.с. 10-11);
-висновком експерта №2270 від 07.12.2016 року, проведеного на підставі постанови слідчого, відповідно до змісту якого у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітини, переломів 4,6,7 ребер праворуч по передньо-пахвовій лінії, що за характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби), п.2.2.2. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя, правої половини грудної клітини, лівої верхньої кінцівки, саден обличчя, що за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки не більше 6-ти днів, п.2.3.5. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. При судово-медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження локалізація яких була наступна: закрита травма грудної клітини, перелом 4,6,7 ребер праворуч; синці- поміж обох лобних пагорбів, у зовнішнього краю верхньої та нижньої повіки правого ока, по зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, по задньо-пахвовій лінії праворуч, на рівні шостого ребра, садно на підборідді у центрі. Характер тілесних ушкоджень у потерпілого свідчать про те, що ушкодження у нього виникли від ударної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок ударів кулаками, взутими ногами. Потерпілому було завдано не менше 6-ти прикладень фізичної сили травмуючим предметом, який мав характеристику тупого твердого предмету. Беручи анатомічне розташування комплексу встановлених тілесних ушкоджень у потерпілого, вважаю, що їх виникнення при падіння з висоти власного зросту малоймовірне. Характери виявлених ушкоджень в наданих медичних документах на ім`я потерпілого так і при первинному обстеженні, а саме ступінь їх загоєння (синці з відносно чіткими контурами, скоринки у саднах розташовані вище рівня неушкодженого епітелію), свідчать, що термін їх виконання може відповідати 05.11.2016 року (т.1, а.с. 23-24).
Крім того, в судовому засіданні досліджені надані стороною обвинувачення документи, які місять відомості, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи, що вказані обставини також підлягають доказуванню під час судового розгляду кримінального провадження:
- довідка УІАЗ ГУМВС України в Дніпропетровській області, ДІАЗ МВС м. Київ, (справка № 175-09122016/12050) відповідно до змісту якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу ст.89 КК України, є не судимим (т.1, а.с.32-33);
- довідки №5213 від 13.12.2016 року та №6230 від 16.12.2016 року КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР», відповідно до змісту якої ОСОБА_4 , 1989 року народження, під наглядом лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував і не перебуває (т.1, а.с.30-31).
- характеристика на ім`я ОСОБА_4 , наданою ТОВ «Сітісервіс КР», згідно якої за час його проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , скарг зі сторони сусідів не надходило (т.1, а.с.203).
Оцінюючи зазначені вище письмові документи, кожний окремо, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 98, 99 КПК України, суд вважає, що відомості, які вони містять, є допустимими доказами, оскільки під час досудового розслідування вони отримані в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Крім того, вони також є належними доказами, оскільки прямо підтверджують існування фактів та обставин, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для цього кримінального провадження та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, повністю узгоджуються з показаннями потерпілого, свідків по справі.
У свою чергу, оцінюючи висновок експерта №2270 від 07.12.2016 року, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 101 КПК України, суд вважає, що він є допустимим доказом, оскільки дослідження та зроблені за їх результатами висновки обґрунтовані, виконані експертом на запитання слідчого в цьому кримінальному провадженні, що доручав проведення експертиз, а отже, під час досудового розслідування вони отримані в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, враховуючи, що вони ґрунтуються на доказах, визнаних судом допустимими. Крім того, вони також є належними доказами, виходячи з того, що ґрунтуються на наукових, спеціальних знаннях, які прямо підтверджують існування фактів та обставин, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для цього кримінального провадження та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, відповідають показанням потерпілого, свідків по справі.
Отже, зазначені вище всі докази по справі, зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а отже, є допустимими, належними, достовірними й достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, не викликають у суду жодних сумнівів для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_4 та визнання доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
На підставі сукупності вказаних доказів, а саме, показань обвинуваченого, потерпілого свідків, даних, наведених в документах, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.
Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, у відповідності до вимог ст.94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, відомості, що містяться в письмових документах та висновках експерта, суд вважає, що вони мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, а отже, поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 , в інкримінованому йому діянні, кваліфікованому за ч.1 ст.122 КК України, за встановлених судом обставин.
Окрім відомостей, що містяться в показах обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 , судом не встановлені мотиви не врахування відомостей, що містяться в досліджених судом доказах, яким надана відповідна правова оцінка.
В свою чергу, виходячи зі змісту ч.3 ст.26 КПК України, яка розкриває поняття принципу диспозитивності, та ч.1 ст. 333 КПК України, якою визначено межі судового розгляду, суд не враховує відомості, які містяться в показах обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу відносин, що склалися між ним, в тому числі і його сім`єю, та матір`ю потерпілого, а саме, отримання за допомогою останньої стипендії за уявне навчання обвинуваченого та його дружини в професійно-технічному навчальному закладі. Суд вважає, що ці відомості не мають значення для цього кримінального провадження та підлягають перевірці прокурором, враховуючи отримання цих відомостей останнім в судовому засіданні.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд критично ставиться до позиції обвинуваченого ОСОБА_4 щодо не причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме, що він не наносив удари потерпілому руками та ногами в різні частини тіла, як наслідок не спричиняв йому тілесних ушкоджень, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.
З показів самого обвинуваченого ОСОБА_4 , які повністю узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_7 , слідує, що останні є сусідами та довгий час перебували у гарних стосунках. За певний період часу до конфлікту ці стосунки погіршились, оскільки потерпілий ОСОБА_7 попросив ОСОБА_22 , яка перебуває з обвинуваченим ОСОБА_4 в близьких стосунках, проживаючи разом з останнім без реєстрації шлюбу, більше не позичати коштів у його матері, яка захворіла на тяжку хворобу. Вказані обставини також повністю підтверджується показами свідка ОСОБА_13 , що в сукупності з іншими відомостями свідчать про достовірність зазначених обставин.
Суд переконаний, що попередні відносини між сім`ями потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_4 , свідчать про те, що останній повністю не вистачало коштів для життя, у зв`язку з чим ОСОБА_22 , яка перебуває з обвинуваченим ОСОБА_4 в близьких стосунках, проживаючи разом з останнім без реєстрації шлюбу, періодично позичала кошти у матері потерпілого.
05 листопада 2016 року, приблизно о 22 год. 00 хв., у обвинуваченого ОСОБА_4 , на ґрунті сприйняття прохання потерпілого ОСОБА_7 , як подальшу перешкоду в отриманні ОСОБА_22 , яка перебуває з обвинуваченим ОСОБА_4 в близьких стосунках, проживаючи разом з останнім без реєстрації шлюбу, позики у матері потерпілого, раптово виникли неприязні відносини до потерпілого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим ОСОБА_4 вирішив показавши фізичну перевагу над потерпілим, шляхом умисного завдання останньому численних ударів руками, зжатими в кулак, та взутими ногами в область голови, тулубу, як наслідок умисно спричинив потерпілому ушкодження, які виявилися тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2270 від 07.12.2016 року.
В свою чергу, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про відсутність самого факту нанесення численних ударів руками та ногами в область голови, тулубу потерпілого, як наслідок спричинення тілесних ушкоджень повністю спростовуються показами самого потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та малолітнього свідка ОСОБА_27 , котрі суд вважає щирими, правдивими та такими, що узгоджуються між собою та фактичними обставинами справи, повністю відтворюючи їх.
Так, зі змісту показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що 05 листопада 2016 року, приблизно між 22-00 год. та 23-00 год., вона разом з потерпілим ОСОБА_7 та трьома дітьми: ОСОБА_28 10 років; ОСОБА_15 7 років; ОСОБА_16 10 років, знаходились на подвір`ї буд. АДРЕСА_3 , де запускали китайський повітряний ліхтарик. З часом поряд з`явився обвинувачений ОСОБА_4 , який під`їхав на автомобілі з невідомим їй чоловіком. Обвинувачений ОСОБА_4 підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та запропонував відійти за будинок для чоловічої розмови. Коли останні відійшли за кут будинку, вона почула шум від бійки. Діти почали кричати та кликати на допомогу. Забігши за кут будинку, вона побачила, як обвинувачений ОСОБА_4 наносив руками удари в бік потерпілого ОСОБА_7 . Як саме і куди бив обвинувачений ОСОБА_4 потерпілого вона не бачила, оскільки було темно. Свідком цієї бійки також був син потерпілого ОСОБА_14 , який також підбіг до її першим та почав кричати, що його батька б`ють. Повернувшись з квартири, де вона кликала на допомогу, за кут будинку разом з дружиною потерпілого ОСОБА_13 , вона була свідком побиття потерпілого ОСОБА_7 обвинуваченим ОСОБА_4 , при цьому останній наносив удари обома руками по обличчю потерпілого, сидячи біля нього, який в цей час лежав на землі, а потім почав бити і ногами в область ребер та тулуба в цілому. Вона не бачила, щоб потерпілий ОСОБА_7 наносив удари у відповідь обвинуваченому ОСОБА_4 . По приїзду працівників поліції бійка припинилась.
Вказані покази повністю узгоджуються з показами неповнолітнього свідка ОСОБА_27 , який в судовому засіданні пояснив, що напередодні разом з родиною він святкував День народження свого батька ОСОБА_7 , який є потерпілим. 05 листопада 2016 року, у нічний час, він разом з батьком ОСОБА_7 , тіткою ОСОБА_9 та друзями ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , біля буд. АДРЕСА_3 , запускали китайський повітряний ліхтарик. До будинку під`їхало таксі, з якого вийшов обвинувачений ОСОБА_4 та почав спілкуватися з його батьком ОСОБА_7 , їх розмови він не чув. Останні з часом пішли за кут будинку, а він пішов слідом за ними, при цьому інші діти та тітка ОСОБА_21 залишились на подвір`ї. За будинком батько та обвинувачений ОСОБА_4 почали кричати, а потім останній схопив потерпілого ОСОБА_7 за футболку, порвавши її, та повалив на землю, сів на батька зверху та почав бити, наносячи приблизно 10 ударів в обличчя та по ребрах. Побачивши це він побіг додому кликати на допомогу, оскільки розумів, що б`ють його батька. Свідком цих подій також була тітка ОСОБА_9 . Всі, хто були разом з ним на подвір`ї, також побігли кликати на допомогу. Він бачив як батько, лежачи на землі та захищаючись, двічі вдарив обвинуваченого ОСОБА_4 в живіт. Поряд знаходились друзі обвинуваченого ОСОБА_4 , які спостерігали за бійкою. Конфлікт тривав приблизно 20 хвилин.
Також вказані покази підтверджуються показами свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що 05 листопада 2016 року, приблизно о 22 год. 20 хв., вона разом з чоловіком ОСОБА_7 , який є потерпілим, дітьми та сім`єю ОСОБА_9 повернулись до кв. АДРЕСА_4 . З часом потерпілий ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та дітьми вийшли на подвір`я будинку для запуску китайського повітряного ліхтарика. Через невеликий проміжок часу, приблизно 15-20 хв., до квартири повернулись її діти та ОСОБА_9 повідомивши, що її чоловіка ОСОБА_7 б`ють. Вона вибігла на вулицю, за кут будинку, де побачила, що потерпілий ОСОБА_7 лежить спиною на землі, закриваючи обличчя руками навхрест, а над ним стоїть обвинувачений ОСОБА_4 . Вона підбігла до потерпілого ОСОБА_7 та підняла його. Самої бійки між потерпілим та обвинуваченим вона не бачила, оскільки було темно. Вона відвела потерпілого ОСОБА_7 до квартири. У останнього була порвана одежа, опухло обличчя та він скаржився на біль в області грудей, у зв`язку з побиттям обвинуваченим ОСОБА_4 .
В додаток, характер тілесних ушкоджень, кількість та численність ударів нанесених обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 , а також час спричинення тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичної експертизи №2270 від 07.12.2016 року, а саме, що при судово-медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 їх локалізація яких була наступна: закрита травма грудної клітини, перелом 4,6,7 ребер праворуч; синці-поміж обох лобних пагорбів, у зовнішнього краю верхньої та нижньої повіки правого ока, по зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, по задньо-пахвовій лінії праворуч, на рівні шостого ребра, садно на підборідді у центрі. Характер тілесних ушкоджень у потерпілого свідчать про те, що ушкодження у нього виникли від ударних дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок ударів кулаками, взутими ногами. Потерпілому було завдано не менше 6-ти прикладень фізичної сили травмуючим предметом, який мав характеристику тупого твердого предмету. Беручи анатомічне розташування комплексу встановлених тілесних ушкоджень у потерпілого, вважаю, що їх виникнення при падіння з висоти власного зросту малоймовірне. Характери виявлених ушкоджень в наданих медичних документах на ім`я потерпілого так і при первинному обстеженні, а саме ступінь іх загоєння (синці з відносно чіткими контурами, скоринки у садна розташовані вище рівня неушкодженого епітелію), свідчать, що термін їх виконання може відповідати 05.11.2016 року.
Отже, аналізуючи вказані обставини, суд вважає, що відомості, які містяться в указаних вище висновках та показах потерпілого та свідків, повністю підтверджують умисну форму вини, мотив та мету вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому протиправного діяння відносно потерпілого, а саме, умисне завдання ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Приходячи до вказаного вище висновку, суд відхиляє відомості, що містяться в показах свідка ОСОБА_9 , оскільки з їх аналізу слідує, що останній не був безпосереднім свідком подій та дій інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 стороною обвинувачення та встановлених судом, зважаючи на те, що покази з чужих слів, в розумінні ст.97 КПК України, не можуть бути визнані судом допустимими за встановлених судом обставин, які не є винятковими.
Підводячи підсумок аналізу та оцінці всіх досліджених судом доказів, суд приходить до переконання, що цими доказами повністю підтверджено існування встановлених обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні. Їх достовірність та правдивість не викликає сумнівів, як наслідок вони дають достатньо підстав для висновку поза розумним сумнівом про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за пред`явленим останньому обвинуваченням.
Указаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Призначаючи покарання суд, відповідно до положень ст.ст. 65-67 КК України, виходить з меж санкції статті за вчинений злочин, при цьому враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України, суд визнає вчинення останнім злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показами потерпілого та свідків.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України, судом не встановлено, а посилання останнього на щире каяття у вчиненому злочині, судом не приймається до уваги, оскільки ОСОБА_4 не визнав всі складові інкримінованого йому діяння за обставин встановлених судом.
Крім того, призначаючи покарання суд враховує тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного ОСОБА_4 , який не судимий, однак з наданих суду відомостей раніше притягувався до кримінальної відповідальності за хуліганство (т.1, а.с.32,33), за місцем мешкання характеризується посередньо (т.1, а.с.29), на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває (т.1, а.с.30-31).
Таким чином, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності, а особливо поведінку ОСОБА_4 , а саме, зухвале ставлення до вчиненого та спробу уникнути відповідальності, шляхом переховування від суду, у зв`язку з чим він був оголошений у розшук, що дає підстави для очікувань про відсутність у останнього наміру виправитись, отже небезпека в такому випадку для суспільства та держави є явною, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, в межах санкції інкримінованої йому статті.
За вказаних обставин суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 більш м`якого покарання, не пов`язаного з обмеженням волі, а також для застосування до нього при призначенні покарання положень ст.ст.69, 75 КК України.
Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових злочинів ним та іншими особами.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Під час досудового розслідування даного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_29 подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, який в судовому засіданні повністю підтримав та просив суд задовольнити. В обґрунтування своїх вимог потерпілий ОСОБА_29 вказав, що в результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 йому спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2270 від 07.12.2016 року, що потягли розлад його здоров`я більше 21 доби. Під час лікування отриманих травм та відновлення свого здоров`я ним здійснювались витрати на придбання лікарських засобів та отримання інших медичних послуг, які складають 953 грн. 70 коп. та які він просить стягнути з обвинуваченого Крім того, отримані травми завдали йому сильного фізичного болю, а також труднощі в задоволенні його фізіологічних потреб та повсякденному житті, що порушило його звичний спосіб життя, оскільки він був змушений додавати додаткових зусиль для його відновлення. Отже, вказані обставини завдали йому значних моральних страждань, які він оцінює в розмірі 15 000 грн., які посилаючись на вимоги закону просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 подав заперечення на позов, однак в подальшому, в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_7 визнав частково, а саме, в частині завдання потерпілому матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, тобто в сумі 953 грн. 70 коп., та не визнав позовні вимоги про стягнення з нього моральної шкоди, вважаючи визначений в позові розмір завищеним.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою ст. 1177 ЦК України, визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що в результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 було завдано майнової шкоди на суму 933 грн. 70 коп., що підтверджується відповідними копіями квитанцій та чеків на вказану суму (т.2, а.с.4-5), при цьому суд не приймає до уваги понесені потерпілим витрати на банківські послуги в сумі 20 грн. 00 коп., оскільки такі не можуть бути зараховані до суми витрат на відшкодування шкоди.
Отже, суд не приймає визнання обвинуваченим ОСОБА_4 в повному обсязі позовних вимог в цій частині, виходячи з вимог ст.206 ЦПК України та вимог ст.129 КПК України, та вважає необхідним позовні вимоги в частині відшкодування майнових витрат задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 933 грн. 70 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Отже, враховуючи встановлені та зазначені вище в кримінальному провадженні судом обставини, суд приходить до висновку, що потерпілий ОСОБА_7 отримав душевні страждання внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 , вину в вчиненні яких доведено стороною обвинувачення.
Суд, при визначенні розміру відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_7 , відповідно до роз`яснень п.9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», враховує: ступінь змін в звичайному ритмі життя потерпілого у зв`язку з протиправними діями останнього, характер, час та рівень зусиль, які вимушений прикладати потерпілий для відновлення здоров`я, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 частково в частині стягнення в якості моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 2 000 (дві тисячі) грн.
Судові витрати у зв`язку з досудовим розслідуванням та судовим розглядом даного кримінального провадження відсутні та іншими учасниками судового розгляду не заявлені.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку визначеному ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 933 (дев`ятсот тридцять три) грн. 70 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок, через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Негайно, після проголошення вироку, його копія вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .