Справа № 125/2039/17
Провадження №11-кп/772/640/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

його представника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

та його захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 14 березня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бар Вінницької області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України з призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 700 (сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 11900 гривень;
стягнуто з нього на користь ОСОБА_7 25000 грн. завданої злочином моральної шкоди та 1206,12 грн. завданої злочином матеріальної шкоди, а загалом 26206,12 грн, -

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він 16 лютого 2017 року приблизно в 10.30 год., перебуваючи на вулиці Св. Миколая, у м. Бар Вінницької області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинив умисне хуліганство. Так, ОСОБА_9 перебуваючи у громадському місці, підійшов до ОСОБА_11 та розпочав словесний конфлікт з останнім. В ході чого ОСОБА_12 , продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що вчиняє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, зненацька, безпричинно наніс ОСОБА_13 два удари кулаком в область голови, а саме в ліву частину обличчя, від яких останній впав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_9 нахилився над ОСОБА_14 та наніс один удар головою в область носа ОСОБА_11 і одразу ж наніс ще один удар ногою в область передньої частини грудної клітки останнього. В результаті дій ОСОБА_9 , ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку експерта № 60 від 12.05.2017 на підставі додаткової судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження у ОСОБА_11 мало місце: злам кісток носа; гематоми навколо очей; синці на носі, верхній губі зліва, підборідді, по внутрішній поверхні лівого передпліччя в верхній третині; крововилив в склеру лівого та правого ока, під слизову оболонку верхньої губи зліва; садні в ділянці верхнього краю правої вушної раковини, спинки носа, щоки зліва(2). Вказані ушкодження виникли не менше як від 5-ти дії тупого твердого предмету (предметів), що не протирічить матеріалам кримінального провадження (протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 від 13.04.2017, зазначеного у дослідній частині висновку експерта), по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення експертизи 16.02.2017, та за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалений щодо його підзахисного обвинувальний вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 виправдати, мотивуючи свої вимоги тим, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, при розгляді якого допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, вирок побудований на сумнівних, суперечливих та недопустимих доказах. Апелянт зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги докази сторони обвинувачення, відкинувши докази сторони захисту, які беззаперечно підтверджують невинуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки той у день і час події перебував у м. Києві. Крім того, захисник стверджує, що залучена до матеріалів кримінального провадження фотографія ОСОБА_9 , протокол проведеного слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 , а також протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками суперечать вимогам ч.2 ст. 93, ст. 240, ст. 228 КПК України.

Про скасування обвинувального вироку з ухваленням виправдувального з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження порушується питання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 , посилаючись на те, що суд належним чином не врахував особу винного, який не визнав своєї вини у скоєному, не відшкодував заподіяної злочином шкоди, безпідставно виключив з обвинувачення ОСОБА_9 обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину на ґрунті національної ворожнечі, а також невірно вирішив цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди та питання про долю процесуальних витрат, просить вирок щодо ОСОБА_9 змінити, стягнувши з обвинуваченого на його користь 1989, 27 грн матеріальної шкоди, 6500 грн процесуальних витрат на правову допомогу та призначити ОСОБА_9 покарання у виді арешту або обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України і визнати обставиною, яка обтяжує покарання, - вчинення ОСОБА_9 злочину на ґрунті національної ворожнечі.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги, заперечивши проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які частково підтримали свою апеляційну скаргу, а саме, лише в частині необхідності зміни вироку, що стосується цивільного позову, процесуальних витрат та обставини, яка обтяжує покарання, прокурора ОСОБА_6 , на переконання якого вцілому вирок щодо ОСОБА_9 є законним і обґрунтованим, проте, в частині доводів апеляційної скарги потерпілого щодо вирішення цивільного позову та стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 процесуальних витрат покладався на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення всіх поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Дотримавшись вказаної норми закону, суд у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні ним хуліганства, тобто у грубому порушенні ним громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Так, про доведеність вини ОСОБА_9 в скоєному свідчать показання потерпілого ОСОБА_7 , який детально пояснив про обставини його побиття ОСОБА_9 , протокол проведення за його участю слідчого експерименту, показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , що були очевидцями вчинення ОСОБА_9 хуліганства, в ході якого він наносив чисельні удари по тілу ОСОБА_7 .

Вказані показання об`єктивно узгоджуються між собою та іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом огляду місця події, висновком експерта, протоколом проведення слідчого експеримента за участі ОСОБА_16 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких ОСОБА_17 та ОСОБА_16 на одному із фотознімків опізнали ОСОБА_9 як особу, що наносила тілесні ушкодження потерпілому.

Вважати наведені докази неналежними та недопустимими, про що йдеться в апеляційних скаргах сторони захисту, підстав немає, оскільки вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 85 та ч.1 ст. 86 КПК України.

Незначні розбіжності в показаннях свідка ОСОБА_16 щодо часу вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та відстані, з якої він спостерігав за його вчиненням, не впливає на те, щоб дані показання суд не прийняв до уваги.

Суд обґрунтовано розцінив невизнання своєї вини ОСОБА_9 , як обраний ним незаборонений законом спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за скоєне, а також критично віднісся до показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , не взявши їх до уваги, оскільки ОСОБА_18 є дружиною обвинуваченого, а інші свідки є його близькими друзями, а тому сприяють ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності.

Суд, вірно кваліфікуючи дії ОСОБА_9 за ч.1 ст. 296 КК України, зваживши на роз`яснення, які містяться у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», обґрунтовано виключив зазначену в обвинувальному акті та підтриману прокурором в судовому засіданні кваліфікуючу ознаку хуліганства, що супроводжується винятковим цинізмом, як таку, що в ході судового розгляду кримінального провадження не знайшла свого підтвердження.

Призначаючи обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України у виді штрафу, суд у повній мірі дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при цьому вірно виключив зазначену органом досудового розслідування обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину на ґрунті расової та національної ворожнечі, оскільки вона не доведена під час судового розгляду кримінального провадження.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 , то він вирішений судом відповідно до ст.ст. 127, 129 КПК України та ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України.

Вимога ж потерпілого про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на його користь процесуальних витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, суперечить вимогам ч.2 ст. 120 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Барського районного суду Вінницької області від 14 березня 2018 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: