АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1948/17 Номер провадження 11-кп/786/563/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000449 від 03.06.2017 щодо
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , проживаючого с. Рашівка Гадяцького району, працюючого ТОВ «Стандарт Агро» слюсарем ремонтником, раніше судимого вироком Крюківського райсуду м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.185,75 КК України на один рік позбавлення волі, з іспитовим строком з випробуванням на 1 рік,

за апеляційними скаргами начальника Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 січня 2018 року

за участю
прокурора ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Цим вироком ОСОБА_10 засуджено за ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Крюківського райсуду м. Кременчука від 28.02.2017 року у виді 1 року позбавлення волі та призначено остаточне покарання у виді одного року трьох місяців позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без задоволення.
Згідно вироку суду, ОСОБА_10 визнаний винним у тому, що 3 червня 2017 року близько 16.00 години поряд з будинком на території господарства належного ОСОБА_11 , що розташоване в АДРЕСА_1 , , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час сварки з ОСОБА_12 наніс останньому 4 удари кулаком правої руки в область голови: в лівий висок, ніс та щоку, після чого останній впав на землю.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 109 від 11.08.2017 року, внаслідок нанесення ОСОБА_10 умисних ударів по обличчю ОСОБА_12 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді:

- лінійного перелому суглобового виростку лівої гілки нижньої щелепи, крововилив у м`які тканини виличної ділянки зліва, які згідно висновку зазначеної експертизи в своїй сукупності кваліфікуються як середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я, більш як 21 день;

- скалкового перелому кісток носа з крововиливом у м`які тканини носа, більше справа, з переходом на м`які тканини повік правого ока й правої щічної ділянки, крововиливи у м`які тканини в ділянці верхньої і нижньої губи, які згідно висновку експертизи в своїй сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- крововилив у м`які тканини в ділянці лівої надбрівної дуги з переходом на ліву скроневу ділянку та повіки лівого ока, садно шкіри лівого ока, які згідно висновку експертизи в своїй сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 , просить вирок суду щодо останнього скасувати через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить постановити щодо ОСОБА_10 новий вирок, яким засудити його за ч.1 ст. 122 КК України на 1 рік 9 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків остаточно визначити до відбування 2 роки позбавлення волі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 будучи раніше судимим вироком Крюківського районного суду м. Кременчука до 1 року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст. 75 КК України. на шлях виправлення не став, повторно в період іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення, що вказує на його значну суспільну небезпечність та відсутність наміру ставати на шлях виправлення. Також наголошує на тому, що злочин ОСОБА_10 вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою його покарання обставиною.

Зі змісту апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що вона також просить скасувати вирок суду через м`якість призначеного обвинуваченому покарання. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 максимальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України. вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який після засудження на шлях виправлення не став, зловживав спиртними напоями та вчиняв хуліганські дії.

Під час апеляційного перегляду підтримала свої апеляційні вимоги щодо скасування вироку з підстав, наведених в апеляційній скарзі та просила призначити обвинуваченому максимальне покарання, передбачене санкцією ч.1ст.122 КК України до якого приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу прокурора.

Обвинувачений заперечував проти апеляційних вимог, висловив свій жаль з приводу наслідків вчиненого ним злочину та просив не посилювати йому покарання.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд апеляційної інстанції виходить з обставин встановлених судом першої інстанції.

Як вбачається зі змісту вироку, призначаючи обвинуваченому покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст.12 КК України віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості та особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння.

Також у вироку зазначено, що при призначенні покарання суд врахував, що ОСОБА_10 вчинив злочин під час іспитового строку, що свідчить про відсутність наміру стати на шлях виправлення, а тому за сукупністю вироків йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України та за сукупністю вироків, на підставі ст.71 КК України. Проте, на думку колегії суддів, розмір призначеного обвинуваченому покарання не в повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК України.

Так, згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, призначаючи покарання суд зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Проте, колегія суддів вважає, що суд не в повній мірі врахував обставини на які наголошують апелянти, зокрема, вчинення злочину обвинуваченим під час іспитового строку, а також обставину, що обтяжує покарання винного вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також колегія суддів вважає, що суд мав врахувати поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, а саме те, що після побиття потерпілого обвинувачений спочатку витяг його з двору та поклав біля дороги та лише згодом вживав самостійно реанімаційні заходи. При цьому, як вбачається зі змісту комісійної судово-медичної експертизи, на яку послався суд у своєму вироку, враховуючи ступінь алкогольного сп`яніння, в якому перебував ОСОБА_12 на момент смерті, переважання концентрації етанолу у сечі над його вмістом у крові, причину смерті підекспертного, приймаючи до уваги характер виявлених у нього травм за умови надання ОСОБА_12 своєчасної кваліфікованої медичної допомоги настанню його смерті можна було запобігти.

Враховуючи все вище наведене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Водночас, наведені потерпілою доводи щодо необхідності призначення обвинуваченому максимального покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.1 ст.122 КК України, на думку колегії суддів є непереконливими, оскільки вони об`єктивно не підтверджуються.

З урахуванням встановлених судом першої інстанції обставин кримінального провадження, даних щодо особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, з якими погоджується колегія суддів, а також виходячи з обставин, встановлених під час апеляційного перегляду вироку та визначених ст.65 КК України загальних засад призначення покарання, колегія суддів вважає слушними доводи апелянтів, щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого й необхідності застосування більш суворого покарання.

Згідно ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює новий вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Переглянувши вирок суду в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, а апеляційна скарга потерпілої частковому задоволенню.

Керуючись статтями 404,405,407,409,418,420 КПК України колегія суддів,

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 04.01.2018 року відносно ОСОБА_10 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_10 визнати винним за ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.02.2017 року та остаточно визначити покарання у виді двох років одного місяцю позбавлення волі

Початок строку покарання обраховувати з моменту затримання, а саме з 04.01.2018 року.

В іншій частині вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 04.01.2018 року відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення вироку апеляційного суду, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_2

Судді : ОСОБА_4

ОСОБА_3