Справа № 495/423/18
№ провадження 1-кс/495/3949/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

13.08.2018 року слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 20 січня 2018 року приблизно о 03 годині 00 хвилин невстановлена особа, перебуваючи на базі відпочинку «Жасмін», що розташована за адресою: вул. Приморська, 57-В/1 в смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, шляхом підриву без оболочного саморобного вибухового пристрою, приведеного в дію електричним способом, пошкодила частину будівлі вказаної бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тим самим заподіяла матеріальний збиток.
За даним фактом 20.01.2018 року відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.
В ході досудового розслідування було проведено обшук жилої квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та зафіксовано відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме: три банківські карти, а саме «Альфа Банк» НОМЕР_1 , «Приват Банк» world debit НОМЕР_2 , «Приват Банк» НОМЕР_3 , упаковані в спец пакет №4419295; дисконтна карта «Скарблиця» упакована в спец пакет №4419295; десять зв`язок з різноманітними ключами упаковані в спец пакет №4419296; мобільний телефон марки htc модель 1М23200 чорного кольору; мобільний телефон марки htc чорного кольору у розбитому стані; мобільний телефон марки Lenovo A328 imei НОМЕР_4 , imei2 НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки Nokia модель 1200 imei НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки Meizu золотистого кольору; мобільний телефон марки Samsung GT-S 5830, imei НОМЕР_7 , упаковано в спец пакет №0007934, дві зв`язки автомобільний ключів, упаковано в спец пакет №4419296; планшет Lenovo imei НОМЕР_8 , упаковано в спец пакет № 1759350; дві пластикові коробочки прозорого кольору з різноманітними інструментами, упаковано в спец пакет №1; жосткий дик Seagate ROMS 320 GB vvn 5000CFB, 11s45N7016Z1ZGHVD6HQ LM, плата SP002GBCTU133V02 упаковані в спец пакет № 0007978; мобільний телефон Meizu золотистого кольору упаковано в спец пакет №0007934; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , упаковано в спец пакет №4419295; дві флешки чорного кольору, пара перчаток чорного кольору упаковані в спец пакет №4419295; ніж «метелик» золотистого кольору 440SCtant white упаковано в спец пакет №0007897, про що складено відповідний протокол обшуку.
Постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 три банківські карти, а саме «Альфа Банк» НОМЕР_1 , «Приват Банк» world debit НОМЕР_2 , «Приват Банк» НОМЕР_3 , упаковані в спец пакет №4419295; дисконтна карта «Скарблиця» упакована в спец пакет №4419295; десять зв`язок з різноманітними ключами упаковані в спец пакет №4419296; мобільний телефон марки htc модель 1М23200 чорного кольору; мобільний телефон марки htc чорного кольору у розбитому стані; мобільний телефон марки Lenovo A328 imei НОМЕР_4 , imei2 НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки Nokia модель 1200 imei НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки Meizu золотистого кольору; мобільний телефон марки Samsung GT-S 5830, imei НОМЕР_7 , упаковано в спец пакет №0007934, дві зв`язки автомобільний ключів, упаковано в спец пакет №4419296; планшет Lenovo imei НОМЕР_8 , упаковано в спец пакет № 1759350; дві пластикові коробочки прозорого кольору з різноманітними інструментами, упаковано в спец пакет №1; жосткий дик Seagate ROMS 320 GB vvn 5000CFB, 11s45N7016Z1ZGHVD6HQ LM, плата SP002GBCTU133V02 упаковані в спец пакет № 0007978; мобільний телефон Meizu золотистого кольору упаковано в спец пакет №0007934; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , упаковано в спец пакет №4419295; дві флешки чорного кольору, пара перчаток чорного кольору упаковані в спец пакет №4419295; ніж «метелик» золотистого кольору 440SCtant white упаковано в спец пакет №0007897, визнано речовими доказами.
Враховуючи вищевикладене, в ході досудового слідства необхідно вжити заходи щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, тому слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що у його задоволенні необхідно відмовити виходячи с з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини субєктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Вирішуючи питання про арешт, слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати наслідки арешту майна для інших осіб.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу, а матеріалами провадження не визначено статус субєкта, майно якого підлягає арешту в даному провадженні та не доведено мету здійснення такого обмеження відповідного права.

В своєму клопотанні слідчим не доведені ті обставини, на які він посилається у своєму клопотанні, а саме, у даному кримінальному провадженні особам не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального провадження, тому необґрунтоване позбавлення власників вказаного майна можливості ними користуватися, може призвести до порушення їхніх прав, що є неприпустимим. Крім того, слідчим не зазначено яким чином майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відноситься до кримінального провадження № 0000176.

Отже, судом встановлено, що відсутні правові підстави для арешту майна, передбачені ч.2 ст.173 КПК України, по справі відсутні особи, яким повідомлено про підозру та не доведено, що незастосування заходу забезпечення у вигляді арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні даного клопотання про арешт майна в кримінальному проваджені № 0000176 від 20.01.2018 року - слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя