УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 липня 2018 року

м. Київ
Справа № 676/3183/15-к

Провадження № 51-7129ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 2 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2017 року ОСОБА_4 засуджено: за ч. 2 ст. 307 КК до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла; за ч. 1 ст. 311 КК - до обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 3 ст. 313 КК - до позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зараховано ОСОБА_4 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 5 березня 2015 року по 30 березня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК до позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зараховано ОСОБА_5 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 5 березня 2015 року по 20 березня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 2 травня 2018 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 задоволено. Вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 скасовано та провадження у справі закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 ОСОБА_7 задоволено частково. Вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 у частині засудження за ч. 2 ст. 307 КК скасовано та провадження у справі закрито на підставі п. 3ч. 1 ст. 284 КПК. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за: ч. 1 ст. 311 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 3 ст. 313 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зараховано ОСОБА_4 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 1 березня 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 2 травня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині вирішення процесуальних витрат скасовано.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження та надану неправильну оцінку наявним в матеріалах кримінального провадження доказам, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор обмежився лише загальними фразами про допущення апеляційним судом порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, при цьому не конкретизував у чому саме полягали такі порушення та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення і відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 284, 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу, були б безумовною підставою для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду.
Також Верховний Суд звертає увагу прокурора, що викладені ним в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до посилань на неповноту судового розгляду, надання власної оцінки доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній належного обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора без руху і встановитисемиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3