Справа № 573/1103/18
Номер провадження 1-кп/573/130/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Бочечки Конотопського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, не інваліда, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимого:

1) вироком Білопільського районного суду Сумської області від 07 квітня 2008 року, який був змінений ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17 липня 2008 року, за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 189 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі;

2) вироком Білопільського районного суду Сумської області від 13 жовтня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік; ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано;

3) вироком Білопільського районного суду Сумської області від 19 лютого 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 12 квітня 2018 року умовно-достроково на 11 місяців 19 днів на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2018 року, судимості не зняті та не погашені

за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:
17 травня 2018 року близько 06 години 00 хвилин ОСОБА_4 з дозволу ОСОБА_6 перебував у приміщенні літньої кухні домогосподарства останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де вони разом із 16 травня 2018 року розпивали спиртні напої. Поряд із ОСОБА_6 на кухонному столі знаходився мобільний телефон марки «Samsung E1080i», яким останній користувався, але який належав його дружині, ОСОБА_7 . Під час розпиття спиртних напоїв у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення даного мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на викрадення чужого майна, 17 травня 2018 року близько 06 години ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, таємно, користуючись відсутністю ОСОБА_6 , який у цей час вийшов із приміщення літньої кухні, повторно здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Samsung E1080i», вартістю 195 грн. 17 коп. з сім-карткою мобільного оператора «VF Україна», вартістю 25 грн., які належать ОСОБА_7 .

Після цього, будучи непоміченим у крадіжці, ОСОБА_4 вийшов із домогосподарства ОСОБА_7 та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми вищевказаними умисними, протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 220 грн. 17 коп.

Не зупиняючись на скоєному, приблизно о 07 годині 35 хвилин 22 червня 2018 року ОСОБА_4 , проходячи по вул. 40 років Перемоги у м. Білопілля Сумської області, з метою збору недопалків сигарет шляхом вільного доступу зайшов у під`їзд №2 будинку АДРЕСА_3 , де між сходами першого та другого поверхів побачив велосипед марки «Трек антилопа 820», що належнть ОСОБА_8 , 1979 року народження, мешканці АДРЕСА_4 . У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на крадіжку вказаного велосипеду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно вивів велосипед марки «Трек антилопа 820» вартістю 3 400 грн. із під`їзду та поїхав на ньому до Білопільського центрального цвинтаря, де заховав у кущах та у подальшому, в цей же день продав.

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки у сумі 3 400 грн.

Крім того, 02 липня 2018 року близько 16 години ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні залізничного вокзалу ст. Ворожба, у залі очікування побачив раніше незнайомого мешканця м. Білопілля Сумської області, ОСОБА_9 , 1973 року народження, який підійшов до банкомату АТ «Ощадбанк», розташованого у залі очікування вокзалу, та перевірив рахунок своєї банківської карти, після чого поклав її до своєї барсетки та, присівши на крісло у залі очікування, заснув.

У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на крадіжку банківської карти, що знаходилася у барсетці ОСОБА_9 .

Скориставшись відсутністю сторонніх осіб, усвідомлюючи, що його дії залишаються поза увагою, як потерпілого, який спав і не міг слідкувати за його діями, так і інших осіб, ОСОБА_4 , завідомо знаючи, що банківська картка є офіційним платіжним документом, з корисливою метою підійшов до ОСОБА_9 та витягнув із барсетки останнього банківську карту АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з листком паперу із зазначенням пін-коду до неї, після чого вийшов із приміщення вокзалу.

У подальшому, 02 липня 2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні залізничного вокзалу ст. Ворожба та попередньо викрав у ОСОБА_9 банківську картку банку АТ «Ощадбанк» з листком паперу із зазначенням пін-коду доступу до карткового рахунку останнього, виник злочинний корисливий умисел, спрямований на зняття грошових коштів із рахунку вказаної банківської карти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння коштами із банківської картки ОСОБА_9 , знаючи пін-код до неї, діючи умисно, повторно, ОСОБА_4 того ж дня приблизно о 16 годині 35 хвилин підійшов до банкомату відділення АТ «Ощадбанк» №10018/080, розташованого у приміщенні залізничного вокзалу ст. Ворожба та, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи при собі раніше викрадену у ОСОБА_9 банківську картку банку АТ «Ощадбанк», таємно, з корисливих мотивів, зняв грошові кошти у сумі 350 грн.

Своїми вищевказаними умисними, протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_9 матеріальні збитки у сумі 350 грн.

Крім того, 05 липня 2018 року близько 14 години ОСОБА_4 , проходячи повз домогосподарство АДРЕСА_5 , побачив табун належних ОСОБА_10 , 1966 року народження гусей, що випасалися на вулиці. У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення гусей.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу впіймав двох гусей вагою 2 кг кожен вартістю 75 грн./кг, загальною вартістю 300 грн., поклав їх до двох поліетиленових мішків, які мав при собі та переніс до нежилого домогосподарства, розташованого на АДРЕСА_6 , де заховав.

Своїми вищевказаними умисними, протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_10 матеріальні збитки у сумі 300 грн.

Крім цього, 18 липня 2018 року, близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_4 , проходячи повз домогосподарство АДРЕСА_7 , побачив табун належних ОСОБА_11 , 1973 року народження індокачок, які випасалися на вулиці. У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення індокачки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу впіймав 1 індокачку вагою 5 кг, вратістю 60 грн./кг, загальною вартістю 300 грн. та поклав її до господарської сумки, яку мав при собі. Після цього ОСОБА_4 , маючи можливість вільно розпоряджатися викраденою індокачкою, пішов з нею по вул. Гоголя у м. Білопілля, де був зупинений працівниками Білопільського відділення поліції.

Своїми вищевказаними умисними, протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_11 матеріальні збитки у сумі 300 грн.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільну небезпечність, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків та бажав їх настання, тобто діяв із прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема, підтвердив, що починаючи з 16 травня 2018 року разом із ОСОБА_6 у приміщенні літньої кухні домогосподарства останнього в АДРЕСА_2 розпивали спиртні напої. При цьому у ОСОБА_6 був мобільний телефон марки «Самсунг», який лежав на кухонному столі та який він вирішив викрасти. Вранці наступного дня, близько 06 години, скориставшись тим, що ОСОБА_12 вийшов із літньої кухні, взяв мобільний телефон із сім-картою та залишив домогосподарство останнього. У подальшому викрадений мобільний телефон продав, а гроші витратив на власні потреби.

Крім того, 22 червня 2018 року, приблизно о 07 годині 35 хвилин зайшов у під`їзд №2 будинку АДРЕСА_8 , де між сходами першого та другого поверхів побачив велосипед «Трек антилопа 820», який вивів із під`їзду та поїхав на ньому до центрального цвинтаря, де заховав та у подальшому в цей же день продав за 300 грн., а виручені гроші використав на власні потреби.

Також, 02 липня 2018 року приблизно о 16 годині, перебуваючи у залі очікування залізничного вокзалу ст. Ворожба, побачив раніше незнайомого йому чоловіка, який підійшов до банкомату АТ «Ощадбанк» та перевірив баланс карти, після чого поклав її до своєї барсетки і, присівши на крісло у залі очікування, заснув. Побачивши це, він підійшов до останнього та витягнув із барсетки банківську карту з листком паперу із зазначенням пін-коду до неї та вийшов із вокзалу. Приблизно через пів-години він підійшов до банкомату, розташованого у приміщенні залізничного вокзалу ст. Ворожба та, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зняв гроші у сумі 350 грн.

Крім того, 05 липня 2018 року близько 14 години, проходячи по вул. 8 Березня в смт. Улянівка Білопільського району, біля одного з господарств побачив табун гусей, які паслися на вулиці, та вирішив їх вкрасти. Впіймавши двох гусей, поклав їх до поліетиленових мішків, які мав при собі та переніс до нежилого будинку, розташованого на цій же вулиці, де заховав.

Також, 18 липня 2018 року близько 11 години 30 хвилин, проходячи повз домогосподарство, що по вул. Кобзарівка у м. Білопілля Сумської області, побачив табун індокачок, що випасалися на вулиці та вирішив їх вкрасти. З цією метою впіймав одну індокачку, поклав її до господарської сумки, яку мав при собі та пішов із нею на вул. Гоголя у м. Білопілля, де його зупинили працівники поліції.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Вищезгаданий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно та за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочинів та після їх вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_4 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих злочином збитків, особу обвинуваченого, який має не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних злочинів проти власності різного ступеню тяжкості, задовільно характеризується за місцем проживання, сім`ї та утриманців не має, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, а також думку потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , викладену в адресованих суду письмових заявах, у яких останні зазначили, щ претензій до обвинуваченого не мають (а. с. 47, 60, 91-93, 96-110).

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

Таким чином, беручи до уваги що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку, що за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 заслуговує на покарання в межах санкції зазначеної частини статті, у виді позбавлення волі, а за ч. 1 ст. 357 КК України у межах станції статті - у виді обмеження волі. Призначаючи покарання, суд також враховує кількість злочинів, що входять до сукупності, вид сукупності та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Крім того, зважаючи, що нові злочини обвинувачений вчинив до відбуття покарання за попереднім вироком Білопільського районного суду від 19 лютого 2016 року, суд призначає останньому остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за цим та попереднім вироком.

На думку суду, призначення такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Вимога додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися. Завдана кримінальними правопорушеннями майнова шкода потерпілим відшкодована на стадії досудового розслідування у повному обсязі, зокрема, ОСОБА_7 у розмірі 220 грн. 17 коп., ОСОБА_8 у розмірі 3 400 грн., ОСОБА_9 у розмірі 350 грн., ОСОБА_10 у розмірі 300 грн. та ОСОБА_11 у розмірі 300 грн.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung E1080i», який знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , залишити останній як власнику;

- копії відеозапису з камер відеоспостереження під`їзду №2 будинку АДРЕСА_8 , залишити в матеріалах кримінального провадження;

- велосипед марки «Трек антилопа 820», який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , залишити останній як власнику;

- банківську карту АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та гроші в сумі 350 грн., які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 , залишити останньому як власнику;

- 2 гуски вагою 2 кг кожна, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_10 , залишити останній як власнику;

- 1 індокачку вагою 5 кг, яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 , залишити останньому як власнику (а. с. 112-113, 115-123).

Під час проведення досудового розслідування проводилася судові товарознавчі експертизі, вартість яких становить 1 001 грн. 00 коп. (а. с. 111, 114). На підставі ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 19 лютого 2016 року і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня затримання і поміщення до Сумського слідчого ізолятора.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 1 001 (одну тисячу одну) гривню 00 копійок процесуальних витрат за проведення судових товарознавчих експертиз.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung E1080i» залишити власнику ОСОБА_7 ;

- копії відеозапису з камер відеоспостереження під`їзду №2 будинку АДРЕСА_8 , залишити в матеріалах кримінального провадження;

- велосипед марки «Трек антилопа 820» залишити власнику ОСОБА_8 ;

- банківську карту АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та гроші в сумі 350 грн. залишити власнику ОСОБА_9 ;

- 2 гуски вагою 2 кг кожна залишити власнику ОСОБА_10 ;

- 1 індокачку вагою 5 кг залишити ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: