КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1220/18
Провадження № 1-кс/552/1304/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про накладення арешту та передачу в управління, -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно вилучені грошові кошти 29.11.2017 року, в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн., а також вилучені 03.03.2018 року грошові кошти в сумі 285 000 доларів США та 1 кг золота 999,9 проби, заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні їх використання та розпорядження ними. Арештоване майно - вилучені грошові кошти 29.11.2017 року, в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн., а також вилучені 03.03.2018 року грошові кошти в сумі 285 000 доларів США та 1 кг золота 999, 9 проби - передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними.

Своє клопотання обґрунтовує тим що, прокуратурою Полтавської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000006 від 15.12.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що сільськогосподарські товаровиробники та постачальники на території Полтавської, Дніпропетровської, Сумської та інших областей України у тому числі фізична особа ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_2 ) за попередньою змовою із членами злочинної групи, шляхом здійснення із використанням реквізитів фіктивних підприємств зберігання, транспортування та збуту за готівкові кошти сільськогосподарської продукції, умисно ухилились від сплати податків на суму 4,6 млн. грн., що призвело до ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах. При цьому, у своїй злочинній діяльності ОСОБА_7 використовував банківські рахунки та індивідуальні банківські скриньки, відкриті на своє ім`я, на ім`я дружини ОСОБА_8 (код НОМЕР_3 ) та інших родичів.

Вказував, що ОСОБА_7 здійснює закупівлю сільськогосподарської продукції (зерна кукурудзи, пшениці, жита, сої та ін..) за готівку у сільськогосподарських виробників (фермерів, фермерських господарств тощо) без жодного документального оформлення та відповідного відображення по бухгалтерському та податковому обліках платників податків та, в подальшому. Оформлює договори зберігання такої продукції на елеваторах ТОВ «Елеватор-Агро», ТДВ «Гадяцький елеватор», ТОВ «Ворожбянський комбінат хлібопродуктів» та ін..) як від свого імені, так і з використанням реквізитів підприємств з ознаками «фіктивності», та у подальшому відчужує її.

Слідчий в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав та зазначив, що 29.11.2017 року в рамках кримінального провадження №0000313 за наслідками обшуку автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 (код НОМЕР_2 ), було вилученого грошові кошти в сумі 170 360 грн. та договір про оренду банківської скриньки. Дозвіл на вилучення грошових коштів, прямо передбачений в ухвалі слідчого судді про обшук.

13.12.2017 року вказані грошові кошти постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано на депозитний рахунок ГУ ДФС У Полтавській області.

Крім того вказував, що 03.03.2018 відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 01.03.2018 проведено обшук за місцем знаходження Полтавського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» за адресою: м.Полтава, вул.Соборності 43, з метою відшукання індивідуальних банківських скриньок ОСОБА_7 та членів його родини, та виявлено банківську скриньку на ім`я ОСОБА_9 (тестя ОСОБА_7 ) , де знаходились 285 000 доларів США та 1 кг золота 999,9 проби у злитках по 100 гр.

Крім того, за наслідками обшуку вилучено оригінал свідоцтва про народження №114 від 03.11.1980 року на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 зеленого кольору із позначкою герба СРСР та написом «СССР» на лицьовому боку, копії картки реєстрації договорів про зберігання клієнтами цінностей і документів в індивідуальних сейфах на ім`я ОСОБА_10 на номер сейфу № НОМЕР_4 на 1 арк.; копії довіреності №01 від 11.01.2018 року від імені ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_7 на 1 арк.

05.03.2018 року вказані грошові кошти та майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні
Слідчий просив суд клопотання задовольнити накласти арешт на майно вилучені грошові кошти 29.11.2017 року, в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн., а також вилучені 03.03.2018 року грошові кошти в сумі 285 000 доларів США та 1 кг золота 999,9 проби,заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні їх використання та розпорядження ними.

Арештоване майно - вилучені грошові кошти 29.11.2017 року, в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн., а також вилучені 03.03.2018 року грошові кошти в сумі 285 000 доларів США та 1 кг золота 999,9 проби - передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними.
Адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_11 заперечував щодо заявленого клопотання послався на обставини викладені у письмових запереченнях.

Адвокат ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_12 також заперечував щодо заявленого клопотання послався на обставини викладені у письмових запереченнях.

Розглянувши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000006 від 15.12.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212 КК України, які надані в двох томах у підшитому але не пронумерованому виді, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Щодо арешту майна:
-вилучені грошові кошти 29.11.2017 року, в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн., а також вилучені 03.03.2018 року грошові кошти в сумі 285 000 доларів США та 1 кг золота 999,9 проби,заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні їх використання та розпорядження ними.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст.. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу
У своєму поданні прокурор як на підставу застосування арешту посилається на п.п.1 та 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Таким чином клопотання прокурора не відповідає вимогам п. 3 ч.2 ст. 171 КПК України та жодним чином не вказано та не надано слідчому судді документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_11 повідомив слідчого суддю про те, що вилучені грошові кошти 29.11.2017 року, в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн. належать ОСОБА_7 , а грошові кошти вилучені 03.03.2018 року в сумі 285 000 доларів США належать ОСОБА_13 .
В судовому засіданні адвокатОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_12 повідомив слідчого суддю про те, що вилучений 1 кг золота 999,9 проби належать ОСОБА_12 . Крім того повідомив, що банківське золото в злитках по 100 гр. мають індивідуальні ознаки - відповідні номера. Вказав, що слідчими органами взагалі не перевірялись належність та час придбання вказаного золота.
В судовому засіданні слідчий, обґрунтовуючи доцільність накладення арешту на вказане майно посилався на обставину того, що ОСОБА_7 має право доступу до банківської скриньки на підставі доручення виданого на його ім`я.
Про те, слідчий суддя не приймає до уваги таке твердження слідчого, оскільки право доступу ОСОБА_7 до банківської скриньки відкритої на ім`я ОСОБА_11 аж ніяким чином не встановлює право власності ОСОБА_7 на майно наявне у банківській скрині.
Інших доказів чи документів, які б вказували на право власності та належності ОСОБА_7 грошових коштів вилучені 03.03.2018 року в сумі 285 000 доларів СШАта банківського золота на загальну кількість 1 кг 999,9 проби слідчому судді не надано. Відсутні такі докази і в матеріалах кримінального провадження. Слідчим взагалі не перевірялась належність такого майна іншим особам, зокрема ОСОБА_14 та ОСОБА_12 .. Відомості щодо цих осіб у ЄРДР не вносились підозра у вчиненні кримінального правопорушення не пред`являлась. Вказані особи взагалі не допитувались в ході розслідування кримінального провадження.

Щодо грошових коштів вилучених 29.11.2017 року, в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн. у ОСОБА_7 , то вказані слідчі дії були проведенні в межах іншого кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді від 22.05.2018 року визначено правовий статус вказаних грошових коштів та зобов`язано повернути їх ОСОБА_7 .

Прокурор в клопотанні про арешт майна посилався на п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України щодо забезпечення спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 4 ст. 171 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

В матеріалах клопотання та матеріалах кримінальної справи відсутні особи яким пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Окрім того ОСОБА_7 27.04.2018 року в даному кримінальному провадженні допитаний як свідок та на даний час не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.
Щодо арешту майна третіх осіб, то ні прокурором у своєму клопотанні , ні слідчим в судовому засіданні не надано достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині арешту вилученого майна, а саме вилучені грошові кошти 29.11.2017 року, в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн., а також вилучені 03.03.2018 року грошові кошти в сумі 285 000 доларів США та 1 кг золота 999,9 проби.
Розглядаючи клопотання прокурора в частині передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ст.. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» від 10.11.2015 року, Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.
Відповідно до положень ст.. 20 цього ж Закону України , управління грошовими коштами у готівковій та безготівковій формах у будь-якій валюті, а також банківськими металами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, здійснюється Національним агентством шляхом:
1) їх розміщення на депозитних рахунках Національного агентства у відповідній валюті або банківському металі, відкритих у державних банках, визначених на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі, за договором банківського вкладу на вимогу, за наявності висновку Національного банку України про створення умов для визнання банку проблемним або неплатоспроможним;
2) продовження їх розміщення до закінчення строку дії договору депозиту на депозитному рахунку власника в банку, в якому вони були розміщені на момент накладення арешту, із забороною здійснення видаткових операцій та виплати процентів чи доходу в іншій формі згідно з умовами договору. У випадку закінчення строку дії договору депозиту з наступного дня подальше управління відповідними коштами або банківськими металами разом з нарахованими після накладення арешту процентами чи іншими видами доходу здійснюється в порядку, визначеному пунктом 1 цієї частини.
Крім того, відповідно до положень ч. 6 ст. 100 КПК України передбачено відповідний порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію, зокрема:
Ч. 6 статті вказує: «…Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:
1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;
2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;
3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;
4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.
У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.
Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом…».
Прокурор у своєму клопотанні посилався на абзац 7 ч. 6 ст. 100 КПК України та ч. 7 ст. 100 КПК України
Ч. 7 ст. 100 КПК України , передбачає, що у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу.
Виходячи зі змісту ст.. 100 КПК України слідчий суддя повинен розглядати клопотання про передачу в управління арештованого майна виключно згідно із статтями 171-173 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Абзац 2 ч. 1 ст. 170 КПК України вказує, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до постанови прокурора про визнання речовими доказами від 05.03.2018 року речові докази вилучені під час обшуку 03.03.2018 року передані на зберігання філії «Полтавське ГРУ ПАТ КБ ПриватБанк»
Ні прокурор в своєму клопотанні, а ні слідчий в судовому засіданні не зазначив, які ж існують ризики, передбачені абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, щодо грошових коштів та банківського золота.
З огляду на викладене подане клопотання прокурором в частині передачі в управління арештованого майна, вважаю не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 98, 100, 170-173, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання прокурора про арешт майна та передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів грошових коштів вилучених 29.11.2017 року, в автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 170 360 грн., а також вилучені 03.03.2018 року грошові кошти в сумі 285 000 доларів США та 1 кг золота 999,9 проби - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1