Справа № 730/513/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/430/2018
Категорія - ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щастя, Жовтневого району, м. Луганськ, Луганської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2018 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту його взяття під варту, а саме з17 лютого 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання перебування його під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України з 17 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року, включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, з 21 червня 2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз у сумі 1584 грн. 08 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинуваченим ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга в якій він не оспорюючи фактичні обставини справи, просить змінити вирок суду в частині призначеного йому покарання в зв`язку з його суворістю. Звертає увагу колегії суддів на те, що при призначенні виду та міри покарання місцевий суд не врахував як пом`якшуючу покарання обставину те, що він був учасником в зоні проведення АТО, в зв`язку з чим просить пом`якшити призначене йому покарання. Крім того, вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання весь строк тримання його під вартою в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 просить направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в зв`язку з неврахуванням багатьох чинників під час судового розгляду.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 17 лютого 2017 року близько 11 год. маючи на меті протиправне заподіяння смерті іншій людині, прибув до господарства ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_9 , який стояв до нього обличчям та обхопив останнього за шию лівою рукою, вийнявши при цьому з-за пазухи правою рукою ніж та наніс останньому три удари в спину в район грудної клітини, де знаходяться життєво важливі органи. Продовжуючи свій злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_8 наніс один удар в ліве плече потерпілому та мав на меті нанести удар ножем йому по горлу, однак, намагаючись захистити своє життя потерпілий ОСОБА_9 почав чинити активний опір, виставивши під удар ножем свою руку, в результаті чого удар не досяг своєї мети на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 . Протиправне посягання з боку обвинуваченого ОСОБА_8 було припинене потерпілим, який наніс йому удар в живіт, вирвався з захвату обвинуваченого ОСОБА_10 та закрився в будинку, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_8 не зміг довести кримінальне правопорушення (злочин) до кінця.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 без передбаченого законом дозволу, у невстановленої особи, придбав 29 патронів та переніс їх до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_11 . Згідно висновку судової балістичної експертизи №345 від 06.03.2017 року, вісім з них є проміжними патронами з кулями зі стальними сердечниками (7Н6, 7Н6М) калібру 5,45х39 мм призначеними для стрільби з автоматів АКМ-74 і ручних кулеметів РПК-74 та двадцять один патрон є спортивно мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм призначеними до стрільби з гвинтівок і карабінів ТОЗ-17, ТОЗ-8, ТОЗ-16, Урал ТОЗ-8м, ТОЗ-9, ТОЗ-11, ТОЗ-12, ТОЗ-18, ТОЗ-21, ТОЗ-21-1, ТОЗ-52 «Лань», ТОЗ-61 «Соболь», БК-1, БК-2, БК-3, СМ, СМ-1, СМ-2, СМ-3, БИ-4, БИ-6, БИ-7, «Тайфун», «Тайфун-5,6», «Тайфун-3», «Темп», «Урал-2», МЦВ-50, МЦВ-52, МЦВ-55, «Стрела», «Стрела-2», «Стрела-3», «Стрела-5», «Тайга», «Тайга-2», «Тайга-6», МЦ 12, МЦ 12-1, МЦ 12-2, МЦ 12-3, МЦ 112, МЦ 55-1, МЦ 65-1, МЦ 70-1, МЦ 80-1 і інші; комбіновані мисливські рушниці ИЖ-56-1 «Белка», ИЖ-56-2 «Белка», ИЖ-56-3 «Белка», МЦ 5-35, МЦ 30-20, МЦ 29-03, МЦ 5-35, МЦ 30-20, МЦ 29-03, ТОЗ-34, вкладний стволик в патронник рушниці Иж-15; пістолетів Р-3, Р-4, МЦ-М, МЦ 55-1, МЦ 2-3, МЦ 102-1, ТОД-35, ТОЗ-35м, ТОЗ-60, ИЖ-1, ИЖ-35, ИЖ-ХР-30, револьвер Смирнского та інших. Вказані патрони обвинувачений ОСОБА_8 , без передбаченого законом дозволу, зберігав за місцем свого проживання до 21 лютого 2017 року, до дня коли їх було вилучено працівниками поліції.

Також, в період часу з 31 грудня 2016 року по 17 лютого 2017 року обвинувачений ОСОБА_8 з метою крадіжки чужого майна, прибув на територію господарства ОСОБА_12 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом розбиття віконного скла проник до внутрішньої частини будинку, звідки повторно таємно викрав бензинову косу вартістю 1700 грн., електричний чайник вартістю 250 грн., після чого утримуючи при собі викрадене майно, залишив місце скоєння кримінального правопорушення, отримавши тим самим реальну можливість розпорядитися та користуватись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, в період часу з 01 лютого 2017 року по 17 лютого 2017 року обвинувачений ОСОБА_8 , з метою крадіжки чужого майна, прибув на територію господарства ОСОБА_13 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом розбиття віконного скла проник до внутрішньої частини будинку, звідки таємно повторно викрав, алюмінієву каструлю об`ємом 3 літри, вартістю 80 грн., алюмінієву каструлю об`ємом 2 літри, вартістю 40 грн. та ковдру розміром 205х175 см. вартістю 195 грн., після чого утримуючи при собі викрадене майно, залишив місце скоєння кримінального правопорушення, отримавши тим самим реальну можливість розпорядитися та користуватись викраденим майном на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги, захисника адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала викладені обвинуваченим апеляційні вимоги та просила їх задовольнити, думку прокурора, щодо необхідності залишити рішення суду першої інстанції без змін, а вимоги поданої обвинуваченим апеляційної скарги без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_8 в поданих доповненнях до апеляційної скарги було поставлено питання про направлення матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, однак на обґрунтування вказаних вимог не було наведено жодного обґрунтування, чого не було зроблено і в судовому засіданні апеляційного суду, а фактично ним оспорювався вирок лише в частині його суворості, з огляду, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 ч. 1 ст. 263 КК України, повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тому вирок в цій частині не перевіряється на підставі вищевикладених норм кримінального процесуального Закону.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як замах на вчинення умисного вбивства, за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не є предметом оскарження обвинуваченим.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд вірно врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, що відносяться до особливо тяжких та тяжких злочинів, які характеризуються умисною формою вини, особу обвинуваченого, який має формально позитивну характеристику за місцем проживання, будучи особою працездатного віку ніде не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, та обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину відносно осіб похилого віку, та вмотивовано дійшов висновку про необхідність призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих йому статей та на підставі ч. 1ст. 70 КК України.

З вищенаведеним висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і вважати його явно несправедливим через суворість, як на цьому наполягає апелянт, є безпідставним.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_8 відносно неврахування його участі в Антитерористичної операції на Сході України, то слід зазначити, що хоча в судовому засіданні апеляційного суду ним були надані документи, що підтверджують наявність такого статусу однак, дана обставина, на думку колегії суддів, в сукупності з іншими обставинами та даними про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_8 являється особою, яка раніше в силу ст.. 89 КК України є несудимою, однак раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, не може істотно вплинути на визначену місцевим судом міру покарання та з врахуванням якої можливо призначити обвинуваченому більш м`яке покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року, визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на наведене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 в частині зарахування йому в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 17 лютого 2017 року по 07 лютого 2018 року не підлягає задоволенню, оскільки місцевий суд під час вирішення даного питання під час винесення вироку вірно, та цілком обґрунтовано здійснив зарахування обвинуваченому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з 17 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, так як у вказаний період часу діяла норма ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, а з 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, так як вступив в дію Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4