Справа № 590/238/18
Провадження № 1-кп/590/40/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 вересня 2018 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 15.09.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Свеса, Ямпільського району, Сумської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи по зору, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24.03.2014 року Ямпільським районним судом Сумської області за ст.125 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу 850,00 грн.;

07.11.2014 року Ямпільським районним судом Сумської області за ст.185 ч.3, ст.15 ч.3, ст.185 ч.3, ст.69, ст.70 ч.1 КК України до покарання у вигляді арешту строком 6 місяців;

11.08.2015 року Ямпільським районним судом Сумської області за ст.125 ч.1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 годин;

18.07.2016 року Ямпільським районним судом Сумської області за ст.125 ч. 2 КК України до покарання у вигляді арешту строком 4 місяці, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16 липня 2016 року близько 23:00 год. ОСОБА_4 , будучи обізнаним в тому, що в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час нікого не має, вирішив вчинити крадіжку чужого майна з вказаного домогосподарства. Втілюючи свій злочинний намір, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_4 підійшов до домогосподарства розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що його наступні дії будуть непомітними для потерпілого та сторонніх осіб, цього ж дня 16 липня 2016 року у вказаний час близько 23:00 год. ОСОБА_4 шляхом вибиття вхідних дверей проник всередину будинку 83, який належить ОСОБА_6 .. Перебуваючи у вказаному будинку, ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, таємно викрав наступне особисте майно ОСОБА_6 : одну стандартну пічну плиту (розмірами 40 на 70 см.) на два отвори з шістьма кругами, вартістю згідно висновку експерта №19/119/9-3/3047е від 26.09.2017 року - 313,33 грн.; одні металеві стандартні дверцята пічні (топічні), вартістю згідно висновку експерта №19/119/9-3/3047е від 26.09.2017 року - 123,33 грн.; двоє металевих стандартних пічних колосників, розмірами 20 на 30 см., вартістю згідно висновку експерта №19/119/9-3/3047е від 26.09.2017 року - 280,00 грн., з розрахунку 140,00 грн./шт., після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, а саме: 16 липня 2016 року близько 23:00 год. він, будучи обізнаним в тому, що в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час нікого не має, вирішив вчинити крадіжку майна з вказаного домогосподарства. Втілюючи свій злочинний намір, він підійшов до вказаного домогосподарства, впевнившись, що його дії будуть непомітними для потерпілого та сторонніх осіб, цього ж дня 16 липня 2016 року у вказаний час близько 23:00 год. шляхом вибиття вхідних дверей проник всередину будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 та таємно викрав майно, а саме: одну стандартну пічну плиту (розмірами 40 на 70 см.) на два отвори з шістьма кругами; одні металеві стандартні дверцята пічні (топічні); двоє металевих стандартних пічних колосників, розмірами 20 на 30 см.. Після вчиненого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував факту вчинення його підзахисним інкримінованого йому злочину.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого, суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, що виразились в таємному з корисливих мотивів викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин, у вчиненому розкаявся, перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.с.67) з діагнозом психічні розлади поведінки у зв`язку з вживанням спиртних напоїв, відповідно до висновків судово-психіатричного експерта №85 від 15.02.2018 року ОСОБА_4 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність), міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.62-65) на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.66), раніше судимий (а.с.68-70), негативно характеризується за місцем мешкання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України є визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, являється інвалідом ІІ групи по зору.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання з застосуванням ст.69 КК України, призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України, оскільки наявні декілька обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину із урахуванням особи винного призначене покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України ;

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України витрати на проведення судової товарознавчої експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався

Цивільний позов не заявлено.

Суд вважає, що до вступу вироку в законну силу обвинуваченому необхідно обрати міру запобіжного заходу - тримання під вартою, оскільки є ризик, що він може ухилитись від відбування покарання, що буде суперечити основному принципу відправлення правосуддя - незворотність покарання.

Керуючись п.1., п.2, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті) ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 обрати запобіжний захід - тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Почати рахувати строк відбування покарання ОСОБА_4 з 3 вересня 2018 року

Речові докази по справі:

- металеву, стандартну пічну плиту (розмірами 40 на 70 см.) на два отвори з шістьма кругами;

- металеві стандартні дверцята пічні (топочні);

- двоє металевих стандартних пічних колосників, розмірами 20 на 30 см., передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , вважати повернутими ОСОБА_6 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/9-3/3047е від 26.09.2017 року в сумі 296 (двісті дев`яносто шість) грн. 61 коп..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1