Справа № 759/6349/18 Головуючий в суді 1-ої інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/469/2018 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст.286 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8 та її представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого: ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами представників потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та заступника прокурора м. Києва на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року, яким ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , азербайджанця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, інваліда другої групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого;
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керування транспортними засобам.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_13 , 31 січня 2018 року, приблизно о 08 годині 35 хвилин, керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ S500», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та виконуючи маневр-рух заднім ходом по дворовій території будинку № 14 по пр.-ту Ак. Корольова в м. Києві, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_14 , спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Так, ОСОБА_13 , 31 січня 2018 року, керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , технічно-справним автомобілем марки «MERCEDES-BENZ S500», зреєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , зупинився на під`їзній дорозі дворової території будинку № 14 по пр.-ту Ак. Корольова в м. Києві.
В подальшому, 31 січня 2018 року, приблизно о 08 год. 35 хв., справа позаду вищевказаного автомобіля по під`їзній дорозі по лінії тротуару, розпочав рух пішохід ОСОБА_14 , який рухався в темпі повільної ходи.
В цей же час, водій ОСОБА_13 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ S500» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , розпочав виконувати маневр-рух заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявив неуважність, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, чим порушив п.1.5, п.2.3 (б), п.10.1, п.10.9 Правил дорожнього руху України.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 322/Е від 22 березня 2018 року були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: закрита травма лівого стегна: перелом шийки лівої стегнової кістки (зі зміщенням уламків); садна та синці (без опису морфології) обличчя й тіла (лівої кисті у тому числі), які у сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Крім того в ході досудового розслідування в діях водія ОСОБА_11 було виявлено порушення вимог п. 2.1 підпункт (г) Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія механічного транспортного засобу мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Порушення водієм ОСОБА_11 правил дорожнього руху та заподіяння ОСОБА_14 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

В апеляційній скарзі представники потерпілої просять вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та за яким призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Вважають вирок суду незаконним, внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Зазначають, що судом не враховано наслідки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого та наслідків, що підтверджується небажанням останнього відшкодувати потерпілому шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.
Вказують, що потерпілому ОСОБА_14 внаслідок наїзду на нього транспортним засобом під керуванням обвинуваченого завдано тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку; закрита травма лівого стегна: перелом шийки лівої стегнової кістки (зі зміщенням уламків); садна та синці обличчя та тіла (лівої кисті у тому числі), що спричинило тривалий розлад здоров`я (копія виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 146 додається). Проте, у вироку судом не наведені усі тілесні ушкодження, які фактично були отримані ОСОБА_14 внаслідок наїзду на нього автомобіля, а також у чому полягає або із чим саме пов`язаний тривалий розлад здоров`я.

На думку апелянтів, проведення судом розгляду справи із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, є помилковим, та таким, що спрямовано на створення передумов до порушення прав учасників процесу, насамперед фактично потерпілого ОСОБА_14 , який до того ж не користувався належною та кваліфікованою правовою допомогою, будучи впевненим у неупередженості, об`єктивності та справедливості суду.
Апелянти вказують на те, що до теперішнього часу, стан ОСОБА_14 не покращився та внаслідок отримання вказаної вище травми останній, відповідно до довідки ДУ «Інститут травматології та ортопедії» Академії медичних наук України від 16 травня 2018 року потребує тотального ендопротезування (копія довідки додається). При цьому вартість самого протезу становить щонайменш 54 000 (п`ятдесят чотири тисячі) грн. (копія рахунку додається).

Посилаються на те, що згідно медичної довідки № 1082 від 01 червня 2018 року, наданої на адвокатський запит Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Святошинського району міста Києва ОСОБА_15 є лежачим, нездатним до пересування та самообслуговування, а тому потребує постійного догляду, що при постановленні вироку судом першої інстанції не враховано.

Вважають, що судом не враховано те, що обвинувачений ОСОБА_11 не вжив жодних заходів, спрямованих на відшкодування завданої шкоди, пов`язаної із каліцтвом людини та її лікуванням.
Також апелянти зазначають, що відсутність у ОСОБА_11 критичної оцінки щодо вчиненого, а також наслідків, що настали від його діяння, свідчить про відсутність у обвинуваченого щирого каяття.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення просить вирок суду щодо ОСОБА_11 скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. В решті вирок суду просить залишити без змін.
Зазначає, що суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування щодо можливості не позбавляти ОСОБА_11 права керувати транспортними засобами.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, потерпілої та її представників в підтримку поданих ними апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних у справі доказах та учасниками судового провадження не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції особливої частини КК України, що передбачає покарання за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, призначаючи ОСОБА_11 покарання, не врахував у повному обсязі вимоги вказаної норми закону та призначив обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що на думку апеляційного суду, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Санкцієюч. 1 ст. 286 КК України, крім основного покарання, передбачено і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_11 основного покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не призначення йому додаткового покарання, суд першої інстанції, не в достатній мірі врахував конкретні обставини кримінального правопорушення, внаслідок якого потерпілому було заподіяно закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку; закриту травму лівого стегна: перелом шийки лівої стегнової кістки (зі зміщенням уламків); садна та синці обличчя та тіла.
Вказані обставини дають підстави вважати, що доводи апеляційної скарги представників потерпілої та прокурора щодо призначення обвинуваченому занадто м`якого покарання є обґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 за ч.1 ст.286 КК України, колегія суддів враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є інвалідом другої групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини, часткове відшкодування шкоди завданої злочином та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також думку потерпілої та її представників, які під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження наполягали на призначенні обвинуваченому більш суворого покарання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_11 покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу, але в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

За таких обставин, апеляційні скарги представників потерпілої та прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_11 покарання скасуванню з ухваленням нового вироку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,414, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представників потерпілої та прокурора задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: