постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНи

15 травня 2018 року
м. Київ

справа № 675/320/16-к
провадження № 51- 913 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палатиКасаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
у кримінальному провадженні № 0000095заобвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянуву відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2017 року та вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2017 ОСОБА_8 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель кількох осіб, та засуджено за ч. 3 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7років,з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілих:

- ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 10854 грн. та 150000 грн. відповідно;
- ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 25874,5 грн. та 185000 грн. відповідно;
- ОСОБА_11 у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди - 8673,03 грн. та 40000 грн. відповідно, а також на відшкодування витрат на правову допомогу5000 грн.;
- ОСОБА_12 - 40000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь потерпілих:

- ОСОБА_13 10612,84 грн. у рахунок страхового відшкодування заподіяної матеріальної шкоди;
- ОСОБА_10 ОСОБА_14 , кожному окремо у рахунок страхового відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 14 616 грн., моральної шкоди - 14 616 грн.;
- ОСОБА_11 у рахунок страхового відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди 52 839,90 грн. та 167,5 грн. відповідно;
- ОСОБА_12 у рахунок страхового відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди - 858,5 грн. та 43 грн. відповідно.
Вирішено питання про судові витрати, речові докази та запобіжний захід.

Як установив суд, ОСОБА_4 26 серпня 2015 року близько 17-їгодини,перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем ВАЗ-21154 (д.н. НОМЕР_1 ), під час рухузі сторони м. Ізяслава в напрямку м. Шепетівки по автодорозі Т-23-13 «Кам`янка Шепетівка» в Ізяславському районі Хмельницької області всупереч вимогам пунктів 2.9 (а), 10.1, 12.1 (ґ), 12.6, 14.2 (в,г), 14.6 (г)Правил дорожнього рухупривиборі в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та, не впоравшись із керуванням виїхав на смугу зустрічногоруху, дедопустив зіткнення з автомобілем «Ніссан Алмера» (д.н. НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_11 , унаслідокчого пасажири автомобіляВАЗ-21154 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 загинули на місці, а пасажири ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Також тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості отримали водій автомобіля «Ніссан Алмера» ОСОБА_11 та пасажири ОСОБА_12 і ОСОБА_20 , які у ньому перебували.

При перегляді справи 12 червня 2017 року Апеляційний суд Хмельницької області рішеннярайонного суду в частині покарання,призначеного ОСОБА_4 , скасував та ухвалив новий вирок, яким визначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) апеляційний суд ОСОБА_21 у строк відбування покарання період його перебування в стаціонарному відділенні Хмельницької обласної психіатричної лікарні під час проведення стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи з 17 грудня 2015 року по 13 січня 2016 року включно з розрахунку один день перебування в стаціонарному відділенні психіатричної лікарні за два дні позбавлення волі.
У решті вирок суду першої інстанції залишив без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати постановлені судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і даним про особу засудженого.
Вважає, що впостановлених судових рішеннях відсутні мотиви призначення ОСОБА_4 покарання саме у виді позбавлення волі, оскільки відповідно до ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. На думку захисника, при постановленні нового вироку суд апеляційної інстанції не врахував позиції потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які просили суд призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане із позбавленням волі, а також не взяв до уваги пом`якшуючих обставин, а самещирого каяття засудженого, повного відшкодування заподіяної шкоди потерпілому ОСОБА_17 та часткового відшкодування заподіяної шкоди потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ОСОБА_22 .Також зауважує, що при призначенні більш суворого покарання ОСОБА_4 апеляційний суд безпідставно врахував постанову від 17 травня 2013 рокупро його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Крім того, захисник стверджує, що апеляційний суд не надав належної оцінки доводам йогоскарги щодо рішення місцевого суду про стягнення на користь потерпілих коштів із ПАТ НАСК «Оранта», оскільки вважає, що це значно порушує права ОСОБА_4 , так як у страхової компанії буде можливість звернутися до суду про стягнення із нього цих коштів у порядку регресу.
У своїх заявах засуджений та захисник просили Верховний Суд розглядати справу без їхньої участі, при цьому зазначили, що вимоги касаційної скарги підтримують повністю і просять її задовольнити.
Позиція учасників судового провадження
Прокурор із касаційною скаргою не погодився і просив Суд залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.
У своїх запереченнях потерпілий ОСОБА_10 ,вважаючи касаційну скаргу безпідставною, просив у її задоволенні відмовити, а судові рішення залишити в силі.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, поясненняпрокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно зі ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі захисника не оспорюються.
Доводи,наведені в касаційній скарзі захисника,є аналогічними доводам у його скарзі, щобули предметом перевірки суду апеляційної інстанціїта на які цей суд надав мотивовані відповіді.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Як убачається з вироку апеляційного суду, при призначенні заходу примусу згідно з вимогами ст. 65 ККразом із ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд урахував: дані про особу засудженого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом третьої групи;пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття ОСОБА_4 у вчиненому, його активне сприяння в розслідуванні й розкриттізлочину, а також часткове відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, тобто ті обставини, на які посилається захисник у касаційній скарзі; обтяжуючу обставину - те, що цей злочин вчинено ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння. Також суд зважив і на те, що внаслідок грубого порушення засудженимПравил дорожнього рухузагинуло дві молоді особи, а шестеро отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.Постанову від 17 травня 2013 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, на яку посилається захисник у касаційній скарзі, суд взяв до уваги лише як відомості, що характеризуютьособу засудженого.Крім зазначеного, суд такожврахувавпозиції ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та інших, які наполягали на призначенні ОСОБА_4 більш суворого покарання.
Таким чином, при призначенні покарання засудженому апеляційний суд дотримався приписів статей 50, 65 КК. Призначене ОСОБА_4 покарання є справедливим, необхідним ідостатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок суворості не вбачається.
Також місцевий суд правомірно відповідно до положень статей 62, 127, 128 КПК вирішив питання про залучення ПАТ НАСК «Оранта» як цивільного відповідача у справі.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом, 19 квітня 2015 року власник транспортного засобу ОСОБА_24 , який є батьком засудженого, уклав договір з ПАТ НАСК «Оранта`про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого в разі настання страхового випадку частину заподіяної шкоди відшкодовує страхова компанія.
Згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатностістрахової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При вирішенні цивільних позовів потерпілих суд першої інстанції врахував положення статей 22, 27 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»та визначив, що матеріальну та моральну шкоду до 12мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законодавством на день настання страхового випадку, має бути стягнутона користь потерпілих із страхової компанії, а інша частина підлягає стягненню ОСОБА_25 .

Можливість стягнення в майбутньому цих коштів страховою компанією із засудженого не суперечить вимогам чинного законодавства.
У своєму рішенні суд апеляційної інстанції надав вичерпні відповіді на всі доводи апеляційної скарги захисника та навів у ньому відповідні обґрунтування й мотиви, з яких він виходив при ухваленні нового вироку.
Наведені у касаційній скарзі захисникадоводи не ставлять під сумнів правильності висновків судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях і не містять обґрунтувань, які би давали Верховному Суду підстави стверджувати, що ці судові рішення постановлено без додержання вимог статей 370, 374, 420 КПК.
При перевірці матеріалів кримінального провадження судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які б були підставами для скасування або зміни судових рішень.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442КПК, п.15розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (у редакції Законувід 3 жовтня 2017 року№ 2147-VIII) КПК,Верховний Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2017 року та вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3