№ 336/3982/18
Пр. 1кп/336/528/2018
У Х В А Л А

23 липня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за ч. 2 ст. 121 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянин України, українця, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, працюючого експедитором ПП «Омега», неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-05.12.2012 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

-23.01.2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до З років позбавлення волі; на підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднано покарання за вироком Токмацького міського суду від 05.12.2012 року та призначено покарання у вигляді позбавлення волі 3 роки 1 місяць;

-26.05.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України

шляхом часткового складання покарання за вироком Токмцського районного суду Запорізької області від 23.01.2015 року та призначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 11.02.2015 року Запорізьким районним судом Запорізької області на підставі ч. 5 ст.72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 20.03.2015 року по 06.07.2015 року; звільнений 29.05.2017 року з Біленьківської ВК Запорізької області на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 19.05.2017року за ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 15 днів;

В С Т А Н О В И В:

20.07.2018 р. в провадження судді ОСОБА_1 отримано обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000665 від 14.03.2018 р., відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив про відсутність процесуальних перешкод для призначення справи до судового розгляду, про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики про можливість вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, необхідність здійснення судового виклику до суду для допиту обвинуваченого, потерпілих, свідків, просить суд призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні не заперечують проти призначення судового розгляду, однак проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який було обрано під час досудового розслідування, було продовжено у межах строку досудового розслідування, а саме до 24.07.2018 року, із урахування наявності обґрунтованої підозри, вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину та ризиків вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування і суду, незаконного впливу на свідків. Зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи. Вважає безпідставними твердження сторони обвинувачення що існують ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, що може бути підтверджено ОСОБА_6 , яка перебуває у фактичних шлюбних відносинах із обвинуваченим, постійно мешкає з сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , і завжди перебував вдома, від слідства не ухилявся.
Захисник вважає, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виконання ним покладених законом процесуальних обов`язків в подальшому, а продовження дії найбільш суворого запобіжного заходу не може бути зумовлене лише міркуваннями тяжкості інкримінованого діяння та суворістю припустимого покарання
Заслухавши думки учасників процесу щодо призначення судового розгляду, заявленого прокурором клопотання та клопотання сторони захисту, доводів на їх обґрунтування, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора слід задовольнити, а в задоволенні клопотання захисника відмовити, виходячи з наступного:

Як передбачено ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду і з цією метою визначає дату та місце проведення судового розгляду, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд, з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчиняє інші дії, необхідні для підготовки судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду, підстав, передбачених п. 1- 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено, в зв`язку з чим процесуальних перешкод для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, не вбачається.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, не вимагають судового розгляду у закритому судовому засіданні.

Необхідним є виклик учасників кримінального провадження, а саме сторони обвинувачення, сторони захисту, потерпілого та свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, за відсутності таких клопотань сторін застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Оскільки ст. 314 КПК України не визначено процедуру продовження на час судового розгляду такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, обраного під час досудового слідства, суд, вирішуючи заявлене клопотання, виходить з вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», якими передбачено гарантії права на свободу та особисту недоторканність, враховуючи, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Відповідно до п. 1 ст. 1 цього Закону Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13 і 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року встановлено, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію "передбачуваності закону" для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції» (п.74).

Крім того, у цьому ж Рішенні Суд зазначив, що ст. 46 Конвенції, у світлі її тлумачення в контексті статті 1 - покладає на державу-відповідача юридичний обов`язок вжити заходів загального характеру для забезпечення права стосовно інших осіб, ситуація яких аналогічна ситуації заявника, а саме усунути проблеми, які призвели до таких висновків Суду (п.97).

Суд вважає, що задля запобігання встановленого в зазначеному Рішенні Судом системного порушення, а саме практики, яка виникла у зв`язку із законодавчою прогалиною і яка допускає можливість тримання особи під вартою протягом необмеженого і непередбачуваного строку за обставин, коли таке тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням, сама по собі суперечить принципу юридичної визначеності, який випливає з Конвенції і який є одним з основних елементів верховенства права» (п.74), питання про запобіжний захід відносно ОСОБА_5 підлягає вирішенню в даному підготовчому судовому засіданні судом з ухваленням вмотивованого рішення.

Прокурор в судовому засіданні довів, що ризики, наявність яких стала підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, не зменшилися, про що свідчать:
- наявність судимостей за кримінально карані діяння проти чужої власності, обгрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину в період невідбутої за попереднім вироком частини покарання відсутність у підозрюваного постійної роботи і усталених соціальних зв`язків (ризик продовження зайняття протиправною діяльністю);
- ризик переховування від досудового розслідування і суду підкріплюється оголошенням розшуку підозрюваного в період з 12 квітня до 14 травня 2018 року;
- на користь ризику незаконного впливу на свідків свідчить застосування протиправного насильства, окрім як до потерпілого, і до двох свідків, які були очевидцями спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_7 .
Таким чином, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , та клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу для існування, є особою працездатного віку, за станом здоров`я може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, та на момент розгляду справи не зникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, скоєння інших злочинів, тож є підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з часу закінчення строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 09.07.2018 року, якою строк визначено до 24.07.2018 року включно, враховуючи відповідні роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, у зв`язку із чим відмовляє у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. 314-316, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на 01.08.2018 року о 10:00 год., яке відбудеться у залі судових засідань № 5 Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 24.00 години 21 вересня 2018 року включно.

Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою до 24.00 години 21 вересня 2018 року включно.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Справу розглядати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Дати розпорядження секретарю судового засідання про виклик учасників судового провадження в судове засідання в порядку, передбаченому ст. 135-139 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Суддя: ОСОБА_1