АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 628/3204/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1578/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові кримінальне провадження №628/3204/17 за обвинуваченням ОСОБА_7 в злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Білозерське Добропільського району Донецької області, українця, громадянина України, працює механізатором на ПСП « Смородьківка », з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
-22.05.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у сумі 1020 грн.;
-02.11.2017 року за ч. ч. 2,3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі
Визнано винним і засуджено з призначенням покарання за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2017 р., і даними вироком, остаточно визначено покарання у вигляді 3років 5 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислюється з 05.09.2017 року, відповідно до вироку Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2017 р.
Стягнуто на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню за проведення судово-товарознавчої експертизи № 5085 від 17.11.2017 в розмірі 395,48 грн.
Вирішено долю речових доказів по справі.
З цим вироком не погодився обвинувачений, який подав до суду апеляційну скаргу. Просить вирок скасувати, призначити основне покарання з урахуванням ч.1ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу або призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, що відповідає ст.75 КК України. Посилається на ряд пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, а також те, що потерпіла сторона жодних претензій до нього не має. Просить також врахувати те, що на час затримання він проживав разом зі своєю матір`ю і неповнолітнім братом, які повністю знаходились на його утриманні.
У судовому засіданні апеляційного суду уточнив, що, вимагаючи застосувати ст.75 КК України, він «погарячкував», просить пом`якшити покарання на 1-2 місяці.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора і обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_7 у ніч на 09.07.2017, більш точний час, як в ході досудового слідства, так і судового розгляду не встановлено, перебуваючи у городі, неподалік домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 , діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, скоїв крадіжку належного потерпілій ОСОБА_8 водяного насосу «Нива», вартістю 266 грн. 67 коп., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5085 від 17.11.2017року. Викравши насос, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, а також те, що ним не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд обмежив дослідження доказів по кримінальному провадженню, обмежившись допитом обвинуваченого, та вивченням особистості обвинуваченого, та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оскаржується.
Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, відповідає встановленим судом обставинам події.
При призначенні виду покарання, суд послався на врахування того, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, є громадянином України, українець, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не знаходиться, раніше судився, згідно ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття в скоєному, а обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені, потерпіла просила суворо не карати обвинуваченого.
Оскільки ОСОБА_7 вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2017 р. був засуджений за ч.ч.2,3 ст.185 КК України, на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, а вищевказане правопорушення скоїв до винесення останнього вироку, то суд вважав за необхідне призначити йому остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судам кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання за ч.2 ст.185 КК України та за правилами ч.4 ст.70 КК України, суд першої інстанції правильно визначив вид покарання,урахувавши неможливість виправлення обвинуваченого та запобігання новим злочинам без ізоляції від суспільства. Підстав для застосування ст.75 КК України, зважаючи на попередні судимості, колегія суддів не вбачає. Але, визначаючи розмір покарання, суд першої інстанції проявив зайву суворість, недостатньо врахувавши, що предметом крадіжки явився предмет вартістю 266грн.67коп. А з урахуванням характеру злочину, санкції ч.2 ст.185 КК України, ставлення обвинуваченого до вчиненого, на думку колегії суддів, покарання йому має бути пом`якшено. При цьому, ураховуючи конкретні обставини події та характер злочину, за який обвинуваченого вже було засуджено, вид і розмір призначеного покарання, колегія суддів вважає, що більш правильним буде застосування, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, а не часткового складання, як було застосовано судом першої інстанції.
Згідно вимог п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Згідно вимог ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року, щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити йому покарання за цим вироком і вважати засудженим за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання цього покарання більш суворим покаранням, призначеним вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 2 листопада 2017 року, остаточно призначити покарання 3/три/роки 3/три/місяці позбавлення волі.
У решті вирок суду від 21 грудня 2017 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя суддя

_________________ __________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4