Справа № 128/208/18
ВИРОК
Іменем України
25 червня 2018 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0001339 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, працюючого сантехніком Вороновицького ПТУ №14, раніше несудимого

за ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
05.09.2017 року о 12 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Вороновицького ПТУ №14, що знаходиться за адресою: смт. Вороновиця, вул. Гагаріна, 1, Вінницький район Вінницька область, навпроти інструментальної майстерні, помітив на металевій шафі мобільний телефон марки «Samsung GT-S7390» в корпусі білого кольору, що належить ОСОБА_5 . У цей час у нього виник раптовий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підбурюваний жагою до наживи та протиправного збагачення,з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, здійснив крадіжку вищевказаного мобільного телефону.

Так, реалізувавши свій злочинний умисел, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_5 матеріальної шкоди, згідно висновку експерта КНДІСЕ № 202/18-21 від 11.01.2018 року, на 967 грн. 33 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що він працює сантехніком в ПТУ №14 в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області; 05.09.2017 року, перебуваючи на роботі, поблизу інструментальної майстерні, він побачив на металевій шафі мобільний телефон і чомусь вирішив його викрасти. Взявши даний телефон, витягнув з нього сім картку та викинув її, а телефон забрав собі. Принісши його додому, залишив в будинку. Коли прийшла племінниця, то запропонував їй даний телефон. Однак, через декілька днів, на телефон зателефонували та повідомили, що він крадений; в зв`язку з чим він давав пояснення в органах поліції. Про скоєне ним він жалкує, щиро розкаюється у скоєному, просить суд його суворо не карати, запевняючи у неповторенні подібного та призначити покарання у виді штрафу, оскільки він на даний час працевлаштований.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше несудимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілої, її думку щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої вона покладається на розсуд суду.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: щире каяття, визнання вини, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді штрафу.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

З обвинуваченого підлягають до стягнення на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung GT-S7390» в корпусі білого кольору, що переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити у власності останньої.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи в сумі 429 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1