Справа № 450/834/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/79/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2017 року, -

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень; за ч.1 ст. 122 КК України до одного року обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання один рік обмеження волі.
Згідно Закону України "Про амністію у 2016 році" від 08 квітня 2014 року, який прийнятий 22 грудня 2016 року та набрав чинності 07 вересня 2017 року, і згідно Закону України "Про застосування амністії в Україні", який прийнятий 01 жовтня 1996 року та набрав чинності 24 листопада 1996 року, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді одного року обмеження волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 767,32 грн. майнової шкоди та 20 000,00 грн. моральної шкоди; на користь потерпілої ОСОБА_9 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 25 серпня 2016 року близько 20 год. 00 хв., у АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистої неприязні між ним та потерпілим ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому декілька ударів кулаком руки в область правої лопатки і голови, спричинивши при цьому середньої тяжкості тілесні ушкодження по ознаці тривалого розладу здоров`я, а після цього, з наведених мотивів схопив за шию потерпілу ОСОБА_9 , яка розмахувала руками та впав з нею на землю, спричинивши при цьому останній легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що суд першої інстанції при вирішенні цивільних позовів неповно з`ясував важливі обставини справи та прийшов до хибних висновків, що не відповідають фактичним обставинам справи, чим грубо порушив норми кримінально процесуального закону, що відповідно до ст. 409 КК України є безумовними підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Наголошує, що судом не здобуто та не досліджено жодних доказів про спричинення потерпілим моральної шкоди та не наведено жодних мотивів на обґрунтування розміру моральної шкоди, не враховано, який саме характер, обсяг та глибина страждань потерпілого і в чому вони полягали.

Вважає, що суд, задовольнивши частково цивільні позови потерпілих про стягнення з нього відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., вийшов за межі розумності, виваженості та справедливості, необґрунтовано визначивши такий розмір.

Акцентує, що потерпілі пред`явили йому цивільні позови про стягнення майнової шкоди в розмірі 2767,32 грн. і моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. та 10 000 грн., завданих їм вчиненими кримінальними правопорушеннями.

Наголошує, що при вирішенні зазначеного цивільного позову та визначенні розміру завданої потерпілим шкоди, судом першої інстанції були допущені порушення кримінального процесуального закону і неповнота судового слідства, а відтак, вирок суду в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди підлягає зміні, із зменшенням суми, яка підлягає стягненню.

Просить вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2017 року змінити в частині вирішення цивільного позову, а саме, стягнути в користь ОСОБА_8 5000 грн., а в користь ОСОБА_9 1000 грн. морального відшкодування.

У решті вирок залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 , покликається на те, що вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, розмір моральної шкоди судом визначено з врахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення такої.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 , не цікавився станом здоров`я потерпілого, не сприяв його видужанню і на даний час, не відшкодував моральну шкоду.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2017 року без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , виступ представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 та думку прокурора, які заперечили апеляційну скаргу та просять залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п.1, п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода, відповідно до ст. 1167 ЦК України, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.
Із роз`яснень, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, місцевим судом прийнято до уваги, проаналізовано та оцінено обсяг моральних страждань потерпілих, що виразились у спогадах про наслідки події, фізичних незручностях, реабілітації, приниженій гідності, емоційному стресі, щоденних думках про неправомірні дії.
Відтак, суд першої інстанції врахував зазначені вище обставини та вимоги закону, майновий та сімейний стан обвинуваченого і дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування потерпілим моральної шкоди та постановив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 саме 20 000 грн. та 5000 грн. відповідно, що, на думку колегії суддів, за своїм розміром є достатньою компенсацією завданих страждань і відповідає вимогам розумності і справедливості цивільного судочинства та ступеню вини обвинуваченого у порушенні прав потерпілих, належним чином мотивувавши це у вироку.
Отже, з врахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку суду першої інстанції в цій частині.
Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Таким чином, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2017 року, відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3