Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1224/18
Провадження № 1-в/542/63/18
У Х В А Л А
18 вересня 2018 року смт. Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

прокурора Хутченко Я.О.,

секретаря судового засідання Янко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари подання старшого державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,
ВСТАНОВИВ:
Старший державний виконавець Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області звернувся до суду з даним поданням, яке погоджено з начальником відділу, посилаючись на наступні обставини: на виконанні у відділі державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження по примусовому стягненню боргу моральної шкоди в сумі 8000,00 грн. з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 за виконавчим листом № 542/6/18 від 15.05.2018 року, виданого Новосанжарським районним судом.

У ході здійснення виконавчого провадження встановлено, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, офіційних доходів не отримує, майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, зі слів стягувача ОСОБА_2 боржник ОСОБА_1 виїжджає за кордон.

Стягувач ОСОБА_2 звернулася до Новосанжарського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області з заявою про звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним рішення Новосанжарського районного суду.

Державний виконавець просив застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Прокурор в судовому засіданні проти подання заперечувала, оскільки державним виконавцем не надано доказів щодо ухилення боржника від виконання рішення суду.

Державний виконавець Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає.
Відповідно вимогам ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
На підставі ч. 3 ст.539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, розглядається протягом 10 днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду.
Судом встановлено, що на виконанні Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавче провадження №56446752 по примусовому стягненню із засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 8000,00 грн. моральної шкоди за виконавчим листом № 542/6/18 від 15.05.2018 року, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області.

22.05.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.95-96, 97).
У встановлений для самостійного виконання рішення суду строк, виконавчий документ не виконано.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
З огляду на ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97, визначено, що на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Законодавством України зазначені правовідносини регулюютьсястаттею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Згідно з положеннями п. 5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на
нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових
осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому
законом.
П. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Пров виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Таким чином, зміст норм зазначеного Закону передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.
«Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.
Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутись і бути об`єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України.
Таким чином, для обмеження громадянина у праві виїзду за кордон, державний виконавець має навести суду підтверджуючи обставини, що боржник вчиняє дії, які направлені на ухилення від сплати боргу, при цьому має можливості виконати своє зобов`язання.
Однак державним виконавцем будь-яких доказів, що свідчать про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на нього рішенням суду, до суду першої інстанції надано не було.
В своєму поданні державний виконавець, обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, офіційних доходів не отримує, майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, зі слів стягувача ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 виїжджає за кордон.
При цьому матеріали справи не містять письмових доказів, які б підтверджували вказані державним виконавцем факти, зокрема, що ОСОБА_1 має можливості виконати своє зобов`язання і при цьому ухиляється від його виконання, тобто вчиняє діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні обов`язків. Докази отримання ОСОБА_1 копій постанов про відкриття виконавчих проваджень у матеріалах справи відсутні. При цьому сама по собі наявність заборгованості, не є достатньою підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон.
Таким чином, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.
На підставі ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та, керуючись ст.ст.537-539 КПК України, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні подання старшого державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пеляк В.В., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя (підпис)
Відповідає оригіналу
Суддя Новосанжарського районного суду
Полтавської області Ю.О.Афанасьєва