Справа № 184/522/18
Номер провадження 1-кп/184/102/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , провівши в залі суду в м. Покров відкрите судове засідання в режимі відео конференції у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000087 від 29 січня 2018 року відносно
? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?18.12.2007 року Орджонікідзевським міським судом за ст.ст.185 ч.2, 162 ч.1, 70, 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 3 роки;

?05.02.2009 року Орджонікідзевським міським судом за ст.ст.186 ч.2, 185 ч.2, 162 ч.1, 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 04.08.2012 року по відбуттю строку покарання;

?19.03.2013 року Орджонікідзевським міським судом за ст.186 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 25.09.2015 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 15 днів, судимість не погашена,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2018 року близько 09 години 50 хвилин в м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_3 знаходився в магазині «Продукти» по вул. І.Малки, 3-а, де побачив раніше знайому йому ОСОБА_5 , в руках якої був гаманець з грошовими коштами. Побачивши в гаманці ОСОБА_5 грошові кошти, в цей же день та час, знаходячись там же, у ОСОБА_3 з корисливих спонукань виник злочинний намір, спрямований на відкрите їх викрадення. Реалізуючи свій злочинний намір, в цей же день близько 10 години 00 хвилин ОСОБА_3 наздогнав потерпілу ОСОБА_5 , яка йшла біля будинку №20 по вул. Вишнева в м. Покров Дніпропетровської області, після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи відкрито, умисно, повторно, протиправно, з корисливих спонукань, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, штовхнув останню, від чого потерпіла впала на землю, при цьому відкрито заволодів гаманцем, який для потерпілої не представляє матеріальної цінності, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 520 грн..

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 520 грн..

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав частково та надав покази про те, що визнає себе винуватим частково, оскільки насильство до потерпілої він не застосовував. 28 січня 2018 року приблизно о 09 годині 50 хвилин він разом зі своєю знайомою ОСОБА_6 пішли до магазину «Продукти» по вул. І.Малки м. Покров, де в приміщенні магазину він побачив знайому потерпілу ОСОБА_5 , в руках якої був гаманець з грошима. Він вирішив ці гроші в неї викрасти. Коли потерпіла вийшли з магазину та пішла, він наздогнав потерпілу та вихватив з її руки сумку, при цьому потерпіла впала, постільки лежав сніг та було слизько, а він почав тікати, по ходу витягнув з сумки гаманець, а сумку викинув, ОСОБА_5 вслід йому щось казала. При дівчині ОСОБА_6 він дістав гроші, їх було приблизно 500 грн.. ОСОБА_7 викинув. Потім вони поїхали до свого знайомого в с. Піщанка Новомосковської області, де його затримали працівники поліції. Гроші потратив на особисті потреби. В скоєному кається. Цивільний позов визнає повністю.

Крім того, в судовому засіданні досліджені і інші докази, якими встановлено наступне:

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 надала покази про те, що 28.01.2018 року вона пішла до аптеки. Коли йшла, звернула увагу, що повз неї пройшли ОСОБА_3 зі своєю дівчиною. Після аптеки вона пішла до магазину «Продукти» пос. Руднік м. Покров, скупилась, в магазині вона бачила ОСОБА_3 з дівчиною. Вона вийшла з магазину і пішла додому. Почула позаду себе шум шагів, обернулася і побачила ОСОБА_3 , який йшов за нею. В цей момент ОСОБА_3 вихватив та забрав з її рук сумку, від чого вона впала, а він втік. Вона йому кричала вслід, але він не реагував. Його дівчина також кричала йому, щоб він віддав сумку. Він витяг з сумки гаманець, сумку кинув і втік. Вона встала з землі. Пізніше викликала працівників поліції. ОСОБА_3 її не бив. В гаманці було біля 500 грн. і пенсійне посвідчення. Коли ОСОБА_3 схватився за її сумку, вона ще стояла на ногах. А коли він смикнув за сумку і вихватив з її рук, вона впала на землю. Магазин «Продукти» знаходиться в центрі пос. Руднік по вул.. І.Малки. Їй спричинена майнова шкода. Просить стягнути з обвинуваченого на її користь майнову шкоду в сумі 520 грн.. Відносно міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав покази про те, що 28.01.2018 року до обіду він виїхав на автомобілі з двору по справам. По вул. Темирязіва м. Покров він побачив потерпілу, зупинився, вона йому сказала, що тільки що її пограбував ОСОБА_9 , якого він також знає в обличчя. Він викликав поліцію. ОСОБА_5 розповіла йому, що вона йшла по вулиці, ззаду до неї підійшов ОСОБА_9 , штовхнув, забрав сумку і втік.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надала покази про те, що 28.01.2018 року потерпіла скуплялась у неї в магазині. Там де були ОСОБА_9 і його дівчина. Потім ОСОБА_5 пішла, за нею пішли ОСОБА_9 з дівчиною. Через деякий час потерпіла повернулась до магазину і сказала, що ОСОБА_9 збив її з ніг і пограбував, забрав сумку і гаманець. ОСОБА_9 бачив, що потерпіла скуплялась в магазині.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надала покази про те, що 28.01.2018 року вона була на зміні в магазині, де працює продавцем. До кафе «Пролісок» зайшла потерпіла і сказала, що її пограбував ОСОБА_3 , якого вона також знає, постільки він і його дівчина часто їли в кафе. В той день ОСОБА_3 з дівчиною були в кафе незадовго до того, як це трапилось. ОСОБА_5 сказала, що ОСОБА_3 її штовхнув і забрав у неї сумку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надала покази про те, що 28.01.2018 року її сусідка ОСОБА_5 подзвонила їй по телефону і розповіла, що ОСОБА_3 її пограбував, вихватив у неї сумку, в якій знаходився гаманець..

Аналізуючи показання потерпілої, свідків, суд приймає до уваги та розцінює їх як правдиві, оскільки вони в цілому узгоджуються між собою, були стабільні протягом усього слідства. Крім того, показання потерпілої, свідків узгоджуються з іншими матеріалами кримінальної справи, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні, які в свою чергу свідчать про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити подання доказів на обґрунтування обставин, на які посилається.

На виконання вказаних положень закону суд створював усі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідив усі надані сторонами кримінального провадження докази та надав їм відповідну правову оцінку.

Судом були досліджені всі надані прокурором докази на підтвердження інкримінованого ОСОБА_3 обвинувачення.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України підтверджується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме:
-витягом з кримінального провадження (а.с.1) доведено, що 28.01.2018 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №20 по вул. Вишнева в м. Покров Дніпропетровської області, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, відкрито викрав майно, належне ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріальну шкоду у розмірі 520 грн.;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.9) доведено, що 28.01.2018 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись по вул. Вишнева в м. Покров Дніпропетровської області, невідомий чоловік відкрито викрав у ОСОБА_5 належний їй гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 грн.;

-протоколом огляду місця події від 28.01.2018 року та фото таблицями (а.с.12-13) доведено, що огляду підлягає ділянка місцевості по вул. Вишнева в м. Покров Дніпропетровської області, яка має бетонне покриття та вкрита нашаруванням снігу;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2018 року (а.с.17-18) доведено, що на фото №3 потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_3 , який 28.01.2018 року приблизно о 10 годині, знаходячись по вул. Вишнева в м. Покров Дніпропетровської області, відкрито викрав належний їй гаманець з грошовими коштами;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2018 року (а.с.20-21) доведено, що на фото №4 свідок ОСОБА_10 впізнала особу ОСОБА_3 , який 28.01.2018 року приблизно о 09 годині разом з невідомою жінкою придбали в магазині «Продукти» по вул. І.Малки в м. Покров Дніпропетровської області 0,5л. пива та були в черзі за потерпілою ОСОБА_5 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2018 року (а.с.24-25) доведено, що на фото №4 свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_3 , який 28.01.2018 року приблизно о 09 годині заходив до кафе «Пролісок» та купував горілку.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.13 року у справі «Вєренцов проти України»).

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК Українисуд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Суд дає критичну оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_3 , висловлені ним в судовому засіданні щодо часткового визнання своєї вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, а саме відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_5 в частині застосування насильства, оскільки обвинувачений не надав жодного доказу на підтвердження зазначеної версії, не навів жодної обставини, на підставі яких можна було б піддати сумніву докази, надані на підтвердження обвинувачення.

Зазначена позиція обвинуваченого ОСОБА_3 повністю спростовується належними та допустимим доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні підтвердила факт застосування до неї насильства збоку ОСОБА_3 , показами свідків ОСОБА_8 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які в судовому засіданні підтвердили факт застосування насильства збоку ОСОБА_3 до потерпілої ОСОБА_13 , про що їм стало відомо зі слів самої потерпілої; протоколом огляду місця події від 28.01.2018 року, яким зафіксоване місце вчинення злочину; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , матеріалами справи в їх сукупності.

Суд вважає обрану позицію обвинуваченого ОСОБА_3 як спосіб захисту, передбачений законом з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання.

Питання про умисел суд вирішив, виходячи із сукупності всіх обставин, вчиненого обвинуваченим діяння.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і доведеності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу Україниособі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК Українипокарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом визнано рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, часткове визнання своєї вини, мотиви, що спонукали його до вчинення злочину, дані про особу, які задовільно характеризують обвинуваченого за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, те, що він раніше судимий та має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, заподіяна матеріальна шкода не відшкодована, думку потерпілої, яка відносно покарання покладається на розсуд суду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України в розмірі, наближеному до максимального, у виді позбавлення волі, оскільки призначення саме такого виду покарання буде достатнім для виправлення винної особи, попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у заподіянні матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 повністю доведена в судовому засіданні. А тому цивільний позов потерпілої відповідає ст. 128 КПК України, знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувався.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати, починаючи з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки в розмірі 520 грн..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1