АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника ОСОБА_6
власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 червня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль «LEXUS RX350», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_7 , із забороною розпоряджатися та користуватися ним.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення наведено достатньо підстав для вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна, з метою збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки вважає, що надані слідчим матеріали не містять відомостей, що вказують на відповідність арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України. Крім того, представник просить врахувати і ті обставини, що 22 травня 2018 року обшук автомобіля «LEXUS RX350», д.н.з. НОМЕР_1 проводився в порядку ст. 233 КПК України без відповідного дозволу, 23 травня 2018 року слідчим суддею було відмовлено в задоволенні клопотання на проведення обшуку вказаного автомобіля, а 21 червня 2018 року слідчим суддею було задоволеного скаргу сторони захисту на бездіяльність слідчого у зв`язку з неповерненням вилученого майна та зобов`язано повернути ОСОБА_7 вилучене в ході обшуку 22 травня 2018 року майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 02 березня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України.
В ході досудового розслідування було встановлено, що з грудня 2017 року до 22 травня 2018 року ОСОБА_10 очолив стійке об`єднання, до складу якого ввійшли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 . Метою цього об`єднання було незаконне вимагання грошових коштів у громадян з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
22 травня 2018 року, в рамках даного кримінального провадження, було проведено обшук автомобіля «LEXUS RX350», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_7 , після чого вказаний автомобіль було вилучено.

Також, в цей же день, у кримінальному провадженні № 0000162, ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України.
Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 від 08 червня 2018 року автомобіль «LEXUS RX350», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

Звертаючись з клопотанням про арешт вказаного майна, слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу кримінального провадження є забезпечення конфіскації майна як виду покарання та збереження речових доказів.
Врахувавши вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на зазначене в ньому майно.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, саме з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Також, даною нормою закону передбачено, що арешт на майно, з метою збереження речових доказів, накладається при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Так, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Таким чином, ОСОБА_7 є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000162, і в разі визнання його винуватості йому може бути призначено покарання у виді конфіскації майна.
Крім того, належний підозрюваному автомобіль, постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 від 08 червня 2018 року, визнано речовим доказом.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді з приводу наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Доводи апеляційної скарги про незаконність вилучення автомобіля та його утримання не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.
Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 червня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль «LEXUS RX350», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_7 , із забороною розпоряджатися та користуватися ним, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3624/2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_14
Доповідач ОСОБА_1