Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2438/17
УХВАЛА
Іменем України
25 січня 2018 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України,

встановив:
До Ярмолинецького районного суду Хмельницької області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Промислового районного суду м. Оренбурга Російської Федерації від 9 листопада 2016 року, яким громадянина України ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 30, п. г ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у виді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

В обґрунтування клопотання зазначено, що вказаний вирок іноземної держави набрав законної сили, ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ Виправна колонія №9 УФСВП Росії по Оренбурзькій області", кінець строку відбування покарання - 26 липня 2024 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні АДРЕСА_1 .

Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянки України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України.

В судове засідання представник Міністерства юстиції не з`явився, в клопотанні просив розгляд справи провести за його відсутності.

Прокурор клопотання підтримав, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 609 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Згідно із ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Частиною 1 ст. 602 КПК України передбачено, що вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями цього кодексу, констатує, що в Україні діє Конвенція про передачу засуджених осіб від 21.03.1983, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік №337/95-ВР від 22.09.1995.

Зазначена Європейська конвенція, згідно з положеннями ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України № 1906-IV від 29.06.2004, є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Відповідальність за суспільно-небезпечне діяння, за яке ОСОБА_4 засуджений в Російській Федерації, передбачена також законодавством України про кримінальну відповідальність.

Так, дії ОСОБА_4 засудженого вироком Промислового районного суду м. Оренбурга від 9 листопада 2016 року до покарання у виді восьми років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, кваліфіковані за ч. 3 ст. 30 - п. г ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (в т.ч. мережі Інтернет) групою осіб за попередньою змовою.

За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК України), а саме, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, та карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Пунктом b ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктом d ст. 11 цієї ж конвенції встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи.

Таким чином, враховуючи, що вчинене засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації, є злочином, відповідальність за який також передбачена Кримінальним кодексом України, сам засуджений згоден на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, що підтверджується його письмовою заявою, суд дійшов висновку про наявність достатніх та законних підстав для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.

В той же час частиною першою статті 68 КК України визначено, що при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Згідно із частиною третьою вказаної статті за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Статтею 10 Конвенції про передачу засуджених осіб передбачено, що у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним

законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Згідно із ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадку, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

Таким чином, ОСОБА_4 не може бути визначений строк покарання більший ніж двох третин максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, тобто десяти років позбавлення волі, а тому ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України до покарання у виді шести років шести місяців позбавлення волі.

Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.

На підставі ст. 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України, ст. 68 Кримінального кодексу України, керуючись ст. 372, 602, 603, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:
Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Промислового районного суду м. Оренбурга Російської Федерації від 9 листопада 2016 року.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області України, із середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, останнє відоме місце проживання на території України - АДРЕСА_1 , засудженим за ч. 2 ст 15 - ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України до покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 9 листопада 2016 року, зарахувавши у строк покарання час тримання під вартою з 27.07.2016 по 08.11.2016 та відбутий строк покарання в Російській Федерації.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя ОСОБА_1