Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1685/17
ВИРОК
іменем України

03 жовтня 2018 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 у місті Коростені Житомирської області об`єднані кримінальні провадження за № 0000368 від 7 березня 2017 та №0000469 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростеня Житомирської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, працюючого підсобним робітником ТОВ "Світанок", не одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше судимого 23 березня 2012 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.164 ч.1 Кримінального кодексу України до 100 годин громадських робіт, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчинені злочинів, передбачених за ст.ст.164 ч.1, 185 ч.1 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в :

12 лютого 2017 року близько 17.00 години ОСОБА_6 , з метою крадіжки чужого майна, прибув до приміщення гаража АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_6 підійшов до воріт гаража та зняв із завісів одну створку воріт, в подальшому завантаживши її на велосипед, перевіз до місця схову, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Продовжуючи свої злочинні дії, 12 лютого 2017 року близько 18-ї години ОСОБА_6 , керуючись одним злочинним умислом, з метою крадіжки чужого майна, прибув до приміщення гаража АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_6 підійшов до воріт гаража та зняв із завісів другу створку воріт та завантаживши її на велосипед, перевіз до вищезазначеного місця схову.

Таким чином, ОСОБА_6 викрав ворота вартістю 1500 гривень, що належать ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений за ст.185 ч.1 Кримінального кодексу України.

Крім того, ОСОБА_6 від шлюбу із ОСОБА_7 має неповнолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області (виконавчий лист № 2-п-4339/06 від 18.07.2006), ОСОБА_6 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 29 червня 2006 і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, ОСОБА_6 всупереч вимогам Сімейного кодексу України, а саме ст.180 (батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття), ст.181 ч.3 (за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі), ст.191 ч.1 (аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову) та ст.195 ч.4 (розмір заборгованості за аліменти обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом), в період з 01 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року, будучи працездатним та маючи добрий стан здоров`я, призначені судом аліменти не сплачує, на попередження ДВС не реагує, чим злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів, в несплаті аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини протягом тривалого часу. Заборгованість ОСОБА_6 по аліментах в період з 01 серпня 2017 по 28 лютого 2018 становить 10013,50 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ОСОБА_6 , скоїв злочин, передбачений за ст.164 ч.1 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого йому обвинувачення ОСОБА_6 винуватим себе визнав повністю і на запитання пояснив суду, що все зазначене в обвинувальних актах відповідає дійсності. У скоєному щиро розкаюється та просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 просив останнього суворо не карати, претензій до обвинуваченого не має.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 поклалась на розсуд суду.

Враховуючи, що ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, правильно розуміє суть обвинувачення, фактичні обставини провадження ніким не оспорюються, судом в порядку ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження письмових доказів і визначено дослідити тільки дані, що характеризують обвинуваченого, як особу.

На підставі ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особу.

Переконавшись у правильному розумінні сторонами змісту обставин кримінальних правопорушень та добровільності їхньої позиції, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих діянь.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вірно кваліфіковано за ст.164 ч.1 Кримінального кодексу України, а також умисні дії, які виразилися у таємному викрадені чужого майна, теж вірно кваліфіковано за ст.185 ч.1 Кримінального кодексу України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, ступінь здійснення злочинних намірів та причини, внаслідок яких вчинено злочини, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та повне визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Як особа ОСОБА_6 характеризується задовільно, не одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, працевлаштований, не перебуває на обліку в лікаря - психіатра чи лікаря - нарколога, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні злочинів, які йому інкриміновано, активно сприяв у їх розкритті, щиро каявся у вчиненому, а тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання ще можливе без ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

В провадженні процесуальні витрати відсутні.

У відповідності до ч.4 ст.174 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне скасувати захід забезпечення кримінального провадження - арешт двостворчастих металевих воріт, який накладено згідно з ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2017 року.

Питання стосовно речових доказів, суд вирішує в порядку положення ст.100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених за ст.ст.164 ч.1, 185 ч.1 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:

за ст.164 ч.1 Кримінального кодексу України - 1 (один) рік обмеження волі;

за ст.185 ч.1 Кримінального України - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 Кримінального кодексу України ОСОБА_6 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання у виді - 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю в 1 (один) рік.

На підставі ст.76 Кримінального кодексу України на ОСОБА_6 покласти такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлено.

Арешт, накладений на двостворчасті металеві ворота, відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2017 року - скасувати.

Речові докази: двостворчасті металеві ворота шириною 2 м та висотою 1 м 80 см (які передано для зберігання потерпілому ОСОБА_5 ) - залишити власнику цього майна.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів після його проголошення, а засудженою особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_1