АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1370/18 Справа № 202/3694/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000715 від 07 квітня 2017 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.12.2001 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 395 КК України до 4 місяців арешту, 27.06.2002 року Самарським районним судом за ч. 3 ст. 101 КК України до 8 років позбавлення волі,
18.05.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 263 ч. 1, 309 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, 14.07.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі,
15.05.2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до 1 року і 2 місяців позбавлення волі, 09.10.2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,
13.11.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, 27.11.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,
16.01.2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до 2 років і 1 місяця позбавлення волі, 08.09.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,
31.05.2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року і 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,
07.07.2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі,
20.09.2017Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 246, 70 КК України до 2 років і 3 місяців позбавлення волі, 18.10.2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 2 років позбавлення волі,
21.11.2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, 70 КК України до 2 років і 3 місяців позбавлення волі, 26 грудня 2017 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 15 ч. 2- 185 ч. 2, 70 КК України до 2 років і 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання призначеним покаранням покарання, призначене вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2017 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року вирішено виконувати самостійно. Крім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та визначено долю речових доказів у кримінальному провадження.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наступних обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 , реалізуючи намір, спрямований на носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в невстановлений час, знаходячись на території житлового масиву Придніпровськ у м. Дніпро, з невстановленого джерела та місця, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав постріл «ВОГ-25» із запалом «УЗРГМ-2», який є боеприпасом та який незаконно, без передбаченого законом дозволу почав зберігати при собі, пересуваючись пішки в напрямку вул. М. Міхновського (Щербини) в м. Дніпро.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 , порушуючи законодавство України у сфері дії дозвільної системи, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, спрямований на носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, 07 квітня 2017 року з невстановленого часу до 17 години 40 хвилин незаконно, без передбаченого законом дозволу носив при собі боєприпас постріл «ВОГ-25» із запалом «УЗРГМ-2».
Далі, 07 квітня 2017 року, приблизно о 16 годині 10 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи незаконно, без передбаченого законом дозволу, носити та зберігати при собі придбаний боєприпаси постріл «ВОГ-25» із запалом «УЗРГМ-2, прибув до магазину продуктів «АТБ №5» по вул. М. Міхновського (Щербини), 3 у м. Дніпро, де був зупинений співробітниками поліції, які у період часу з 17 години 40 хвилин до 17 години 50 хвилин в присутності двох понятих провели поверхневу перевірку обвинуваченого ОСОБА_7 , під час якої у останнього виявлено та вилучено постріл «ВОГ-25» промислового виготовлення, що відноситься до категорії осколкових боєприпасів для під ствольних гранатометів ГП-25, ГП-30 і придатний для здійснення пострілу, вибуху, та запал типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії боєприпасів, використовується для приведення в дію гранат РГД-5 та Ф-1.
Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2017 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 поконання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Виключити з резолютивної частини вироку посилання на самостійне виконання вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що суд необґрунтовано зазначив у вироку про необхідність самостійного виконання вироку Бабушкінського районного суду від 31 травня 2017 року, оскільки вказаний вирок враховано при визначенні остаточного покарання ОСОБА_7 за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2017 року.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області, доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій з огляду на положення ч. 3 ст. 349 КПК України прокурором не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Надавши оцінку доводам прокурора, зазначеним в апеляції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Матеріалами провадження встановлено, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до вказаного покарання частково приєднано покарання, призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2017 року, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Разом із цим, судом вирішено вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року виконувати самостійно.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд призначив обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України та, з огляду на те, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення до ухвалення вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2017 року, застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного покарання покаранням, призначеним вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2017 року, остаточно призначивши покарання у виді 3 років позбавлення волі. Окрім того, суд вирішив виконувати вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року самостійно.
Частиною 4 ст. 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, з огляду на те, що попереднім вироком, який набрав законної сили та оскаржений учасниками провадження не був, було визначено окреме виконання вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2018 року, підстави для його виключення при застосуванні положень ч. 4 ст. 70 КК України у суду першої інстанції не було.
За таких обставин, вважати обґрунтованими доводи прокурора колегія суддів не може.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, який зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України,
колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: