490/2401/18
н/п 1-кп/490/409/2018

У Х В А Л А
04 травня 2018 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
- 24.03.2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185 КК України; - 12.06.2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України; - 04.12.2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця м. Миколаєва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.07.2007року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289 КК України;
- 24.01.2008 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 185 КК України;
- 06.03.2008 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України;
- 17.08.2012 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України;
- 04.12.2012 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,
сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
До обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 10 травня 2018року. У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що вони вчинили тяжкий злочин, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, а також наявність ризиків, задля запобігання яких до них застосовані вказані запобіжні заходи, які станом на теперішній час не зникли і не зменшилися.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту..
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора та просили обрати більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного. Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжний захід, застосований до обвинуваченого. Стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненнітяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. Є обґрунтованим вважати, що обвинувачений може переховування від суду (підставою вважати цей ризик реальним є те, що ОСОБА_3 на даний час офіційно не працює, увідомлює те, що вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання на строк від чотирьох до шести років); вчинити новий злочин (підставою вважати цей ризик обґрунтованим є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що вчинив злочин із застосуванням насилля, крім того, на даний час офіційно не працюєа отже і не має заробітної плати); незаконно впливати потерпілу у вказаному кримінальному провадженні (підставою вважати цей ризик реальним є те, що обвинувачений знає адресу її постійного проживання). Стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає триманню його під вартою.
Вказані ризики були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, та на день розгляду справи ці ризики не зменшились, а тому подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки обвинувачений офіційно не працює, таким чином не зрозуміло за які кошти він буде прибувати за викликом суду. Також зазначений запобіжний захід не зможе запобігти незаконному впливу обвинуваченого на потерпілу, оскільки знає адресу її постійного проживання. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має іншого джерела доходу, окрім протиправної діяльності. Крім того даний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не є можливим у зв`язку з тим, що відсутні у ОСОБА_3 міцні соціальні зв`язки з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування та суду.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому ОСОБА_3 вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на ішного обьвинуваченого та потерпілу, крім того ОСОБА_3 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а тому у суду є сумніви щодо виконання останнім покладених на нього обов`язків. Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183,194,199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненнітяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. Є обґрунтованим вважати, що обвинувачений може переховування від суду (підставою вважати цей ризик реальним є те, що ОСОБА_4 на даний час офіційно не працює, увідомлює те, що вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання на строк від чотирьох до шести років); вчинити новий злочин (підставою вважати цей ризик обґрунтованим є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вчинив злочин із застосуванням насилля, крім того, на даний час офіційно не працює, а отже і не має заробітної плати); незаконно впливати потерпілу у вказаному кримінальному провадженні (підставою вважати цей ризик реальним є те, що обвинувачений знає адресу її постійного проживання).
Стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає триманню його під вартою.
Вказані ризики були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, та на день розгляду справи ці ризики не зменшились, а тому подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки обвинувачений офіційно не працює, таким чином не зрозуміло за які кошти він буде прибувати за викликом суду. Також зазначений запобіжний захід не зможе запобігти незаконному впливу обвинуваченого на потерпілу, оскільки знає адресу її постійного проживання. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має іншого джерела доходу, окрім протиправної діяльності. Крім того даний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не є можливим у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не одружений, у неього відсутні міцні соціальні зв`язки з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування та суду.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на іншого обвинуваченого та потерпілу, крім того ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а тому у суду є сумніви щодо виконання останнім покладених на нього обов`язків. Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183,194,199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.
У зв`язку із викладеним, клопотання обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 314, 370-372, 376 КПК України, -
У задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також їх захисників про зміну застосованих щодо обвинувачених запобіжного заходу на більш м`який - відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити. Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 01 липня 2018 року включно. Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити до 01 липня 2018 року включно. Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.
Суддя: ОСОБА_1