ун. № 759/9908/18
пр. № 1-кп/759/919/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2018 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004900 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вишевичі Радомишльського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідно до ст. 89 КК України вважається особою, що не має судимості; непрацюючого; за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 17.06.2018 близько 21 год. 20 хв., знаходячись по вул. Литвиненко-Вольгемут, 4 в м. Києві, помітив на шиї у ОСОБА_4 , яка проходила повз, ланцюжок із металу жовтого кольору та в цей час у ОСОБА_5 виник у мисел на незаконне заволодіння чужим майном, з метою реалізації якого останній діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направоену на відкрите викрадення чужого майна, опинившись позаду ОСОБА_4 шляхом ривка руки спробував зірвати з шиї останньої вищевказаний ланцюжок, проте не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки лише порвав ланцюжок та останній залишився у ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, пояснивши, що дійсно 17.06.2018 приблизно о 21 год. 20 хв., знаходячись по вул. Литвиненко-Вольгемут, 4 в м. Києві, помітив на шиї у ОСОБА_4 , яка проходила повз, ланцюжок із металу жовтого кольору та намагався його зірвати ривком руки, підійшовши зі спини потерпілої ОСОБА_4 . Він не зміг закінчити свої дії до кінця, оскільки ланцюжок надірвався, але залишився на шиї у ОСОБА_4 , після чого він втік з місця подій.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд згідно з вимогами статтей 65 та 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, наявність пом`якшуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України вважається особою, що не має судимості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, при цьому суд не вбачає.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, матеріальний та сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_5 , повернення ним викраденого майна, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України, обравши покарання у виді позбавлення волі. При цьому слід застосувати ст. 75 КК України, і звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, у відповідності до ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов в провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 373-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покласти обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: золотий ланцюжок, який перебуває на відповідльному зберіганні у ОСОБА_4 , повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: