Справа № 305/923/18
Номер провадження 1-кп/305/291/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 16.07.2017 за №00151 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розтоки, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, голови Розтоківської сільської ради, одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 15 липня 2017 року, близько 16 години, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Pajero», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , разом з пасажиркою ОСОБА_8 , яка знаходилася на передньому пасажирському сидінні та пасажирами заднього сидіння ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , рухаючись в підйом по гірській грунтовій дорозі в урочищі «Аршиці», села Розтоки, Рахівського району, Закарпатської області, неподалік будинку № 446, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та грубо порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, що привело до втрати керування автомобілем з подальшим його перекиданням на лівий бік за межі гірської дороги.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi», моделі «Pajero», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги: п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспогртного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Pajero», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку експерта № 86 від 17.08.2017 отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів 5-6 ребер з обох сторін та перелому 4-5 грудних хребців з пошкодженням спинного мозку, які відносно до живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок тупої травми голови і тулуба у вигляді переломів ребер та хребта, що ускладнилося травматичним шоком, ОСОБА_8 померла.
Вказані тілесні ушкодження, отримані потерпілою ОСОБА_8 характерні для дорожньо-транспортної події, вкладаються у час пригоди, яка мала місце 15.07.2017 та знаходяться у прямому причинному зв`язку з фактом даної ДТП.
Отже, невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог п.п. 2.3 (б), 10.1 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме смертю ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд, учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази у цьому кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

ОСОБА_5 , в судовому засіданні ствердив, що 15 липня 2017 року, близько 16 години, був за кермом належного йому автомобіля марки «Mitsubishi», моделі «Pajero». Разом із односельчанами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходилися в салоні автомобіля, рухалися вгору по грунтовій дорозі в с. Розтоки. Громадянка ОСОБА_8 сиділа на передньому пасажирському сидінні. В якийсь момент він відчув, що автомобіль заносить у лівий бік, почав вирівнювати його, однак не впорався з керуванням, автомобіль із ним та пасажирами миттєво перекинувся. В результаті чого пассажир ОСОБА_8 померла, на місці події. Розкаюється у скоєному, дуже шкодує, що так сталося. Просив, його суворо не карати та не позбавляти волі, оскільки не бажав настання таких тяжких наслідків.

Потерпілий ОСОБА_7 , у судовому засіданні ствердив, що ОСОБА_8 , яка померла в результаті дорожньо-транспорної пригоди була його дочкою. Обставини ДТП йому невідомі, так як він не був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди. Як потерпілий цивільного позову не заявляє, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає. Обвинувачений, з моменту смерті дочки, увесь час допомагає родині матеріально. Просить суворо не карати та не позбавляти обвинуваченого волі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, суд, вважає, вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 , як скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України - порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів та характеризуючих особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні хвору, тітку похилого віку (1939 року народження), яка є одинокою, обвинувачений фактично здійснює догляд за нею, обраний сільським головою с. Розтоки, за місцем роботи характеризується позитивно, з клопотанням про пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 до суду звернулися депутати Розтоківської сільської ради сьомого скликання. Також, суд враховує думку потерпілого щодо призначення покарання без ізоляції ОСОБА_5 від суспільства.

У відповідності з п.20 Постанови пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року/ із наступними змінами/ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд при призначенні покарання за ст.286 КК України має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди заподіяної внаслідок злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням положень ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 п.1 п.2 ст.76 КК України.

Водночас, суд враховує, що злочин був вчинений обвинуваченим через грубе порушення правил безпеки дорожнього руху, в тому числі, водій ОСОБА_5 не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не реагував на її зміну, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Такі дії водія стали причиною смерті громадянки ОСОБА_8 .

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, що прямо передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для застосування положень ч.1 ст.69 КК в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання більш м`якого, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід, в межах кримінального провадження, обраний відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_5 , у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчується 18.07.2018, слід продовжити до вступу вироку в законну силу.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду на автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , в місті Ужгород, по вступу вироку в законну силу, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави підлягають стягненню з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експертів, які проводили судові автотехнічні експертизи, на загальну суму 8513,60 (вісім тисяч п`ятсот тринадцять) гривень 60 копійок з яких: висновок судово-автотехнічної експертизи за № 10/44 від 16.07.17 р., вартістю 715 гривень, висновок судово-трасологічної експертизи за № 335 від 12.08.17 р., вартістю 1180 гривень; висновок судово-автотехнічної експертизи № 341 від 17.08.17 р., вартістю 1180 гривень; висновок судово-автотехнічної експертизи № 343 від 23.08.17 р., вартістю 1180 гривень; висновок судово-трасологічної експертизи та автотехнічної експертизи за № 5656/5680 від 20.12.17 р, вартістю 4258,60 гривень;

Долю речових доказів, зокрема, автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Pajero», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , суд вирішує наступним чином.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження речовим доказом являється автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , свідоцтво про технічну реєстрацію транспортного засобу зазначеного автомобіля органом досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження не додано. У постанові про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.07.2017, орган досудового розслідування зазначив вид, марку, номерний знак транспортного засобу, визнаного в якості речового доказу. Зазначення лише таких відомостей про речовий доказ не дають суду можливості визначити належність транспортного засобу конкретній фізичній чи юридичній особі, у зв`язку з чим суд, виходячи з положень ст.100 КПК України, вважає за необхідне повернути речовий доказ обвинуваченому ОСОБА_5 .

Будь-які інші речові докази суду не надавались та у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про їх долю.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути, з ОСОБА_5 , на користь держави 8513,60 (вісім тисяч п`ятсот тринадцять) гривень 60 копійок, процесуальних витрат.

Речовий доказ: автомобіль «Mitsubishi» моделі «Pajero», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Рахівського ВП ГУПН в Закарпатській області по вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_5 .
Арешт, накладений відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду на транспортний засіб - автомобіль «Mitsubishi» моделі «Pajero», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , по вступу вироку в законну силу - скасувати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_5 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча: ОСОБА_1