Постанова

Іменем України
10 липня 2018 року

м. Київ
Справа № 461/3792/17

Провадження № 51-1723 км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката

ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 липня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000478 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , громадянина України, котрий народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 303 та ч. 2 ст. 302 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену

31 травня 2017 року між прокурором прокуратури Львівської області

ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 .
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 302 КК, і призначено йому покарання

за ч. 3 ст. 303 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 2 ст. 302 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК суд поклав на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того, у мотивувальній частині вироку суд зазначив, що згідно обвинувального акту ОСОБА_8 вчинив злочин у складі стійкої організованої групи, яку організували, зокрема, ОСОБА_7 спільно зі ОСОБА_10 . До складу групи ввійшли і інші особи.
Вирок місцевого суду в інтересах ОСОБА_7 оскаржено адвокатом ОСОБА_6 .
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 липня 2017 року повернуто

адвокату ОСОБА_6 його апеляційну скаргу з посиланням на те, що він відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) не є суб`єктом права на апеляційне оскарження вироку місцевого суду щодо ОСОБА_8 .
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 липня 2017 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційний суд, повертаючи його апеляційну скаргу, порушив норми КПК та його конституційне право на

оскарження судового рішення, що стосується інтересів ОСОБА_7 .
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 обґрунтованою і просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як видно з касаційної скарги адвоката ОСОБА_6 , вирок Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2017 року стосовно ОСОБА_8 був оскаржений ним до апеляційного суду в інтересах ОСОБА_7 . В обгрунтування своєї скарги адвокат зазначив, що в мотивувальній частині вироку описується роль ОСОБА_7 , як організатора злочинної групи. У той же час досудове розслідування щодо ОСОБА_7 не завершене і триває в іншому кримінальному провадженні, 8 серпня 2016 року внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000786.
Оскільки ст. 394 КПК не врегульовано питання апеляційного оскарження вироку на підставі угоди, якщо ним порушуються права іншої особи, яка не є учасником даного кримінального провадження, суд, вирішуючи питання захисту порушених прав такої особи, повинен звертатися до загальних норм кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться: верховенство права;законність, рівність перед законом і судом;презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист;змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Так, відповідно до ст. 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Верховний Суд України у Постанові від 3 березня 2016 року (№ 5-347кс15) зазначив, що Конституція України, яка має найвищу юридичну силу, гарантує реалізацію права на оскарження у більш широкому розумінні, ніж у главі 31 КПК, кореспондується із положеннями статті 24 КПК й розширює коло учасників судового процесу, яким забезпечується конституційне право на оскарження судових рішень.
Відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому статтею 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено частиною другою статті 24 КПК.
Відповідно до цієї норми закону кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Повертаючи адвокату ОСОБА_6 його апеляційну скаргу, апеляційний суд позбавив його такої можливості, що істотно вплинуло на захист інтересів ОСОБА_7 .
Таким чином, суд апеляційної інстанції істотно порушив кримінальний процесуальний закон. Тому ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути зазначені недоліки, перевірити доводи, викладені у скарзі адвоката ОСОБА_6 , і в залежності від установленого прийняти законне та обгрунтоване рішення.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК

п. 4 параграфу 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд
ухвалив:
касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 липня 2017 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3