Справа № 495/926/18
Номер провадження 1-кп/495/204/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0003447 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, українця, громадянина України, Одеської області, з середньою освітою, працюючого за наймом, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2009 та 2012 років народження, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 09.10.2017 року приблизно о 17.30 годині, обвинувачений ОСОБА_3 в світлий час доби, при сухому дорожньому покритті, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе правильно орієнтуватись в обстановці, керуючи та рухаючись на технічно несправному автомобілі марки «ВАЗ-2105» р/н НОМЕР_1 ., по вул. Переможненській у м. Білгород-Дністровській, Одеської області, не вибравши в установлених межах безпечну швидкість руху, не врахувавши дорожню обстановку і стан транспортного засобу, біля будинку № 40, не зберігаючи контроль розташування автомобіля на дорозі, допустив його виїзд за межі проїзної частини та здійснив наїзд на пішоходів потерпілого ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_5 , які в цей час перебували на узбіччі, та в результаті ДТП останні отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості та були доставлені до Білгород-Дністровської міської лікарні.

Порушення виразилось в тому, що, водій обвинувачений ОСОБА_3 , допустив порушення вимог ПДР:

1.) п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

2.) п.12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

3) п. 31.1.4 а) Правил дорожнього руху України, гальмові системи: a)змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника.

4) п.31.1 Правил дорожнього руху України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно судової авто технічної експертизи технічного стану систем керування й ходової частини автомобіля «ВАЗ 2105» р/н НОМЕР_1 №17-4890 від 23.01.2018.

На момент ДТП ходова частина та рульове керування автомобіля ВАЗ 2105 р/н НОМЕР_1 перебували в працездатному стані, дозволяли водієві здійснювати рух по наміченій траєкторії й не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості, або відведення автомобіля від заданого водієм напрямку руху. На момент ДТП гальмова система автомобіля ВАЗ 2105 перебувала в технічно несправному стані.

Несправність системи полягала в непрацездатності гальмових механізмів задніх коліс внаслідок цілеспрямованого їх відключення (руйнування гальмової трубки та її заглушення).

Зазначена несправність виникла задовго до ДТП, стала результатом цілеспрямованого інструментального впливу, приводила до повної непрацездатності задніх колісних гальмових механізмів та до можливого відведення автомобіля при його гальмуванні. В силу зазначених обставин дана несправність була свідомо відома водієві до даної події.

Фактичний технічний стан гальмової системи автомобіля не відповідав вимогам пунктів 31.1 та 31.4.1 а) Правил дорожнього руху України, викладених в дослідницькій частині висновку.

Однак, при зазначеній несправності, гальмова система ВАЗ 2105 до моменту розглянутої події дозволяла знижувати швидкість з відомою водієві ефективністю, та не мала несправностей, які б приводили до раптової для водія відмови системи.

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 4889 від 23.01.2018 року.

На автомобілі ВАЗ 2105 р/н НОМЕР_1 в передній лівій та в передній лівій кутовій частинах визначається наявність наступних ушкоджень і слідів, які можливо віднести до утворення їх в результаті контактування з пішоходом: пологі увігнутості на капоті попереду зліва та на лівому передньому крилі попереду; руйнування вітрового скла та його гумового ущільнювача; а також зчосів лакофарбового покриття та потертостей брудопилового шару на попередньому бампері зліва , на панелі передка зліва, на корпусі лівої головної фари, на капоті зліва та на лівому передньому крилі.

Розподіл вказаних ушкоджень і міра їх виразності відображають наступний механізм контакту: первинне контактування з передньою лівою частиною автомобіля ВАЗ 2105, приблизно на відстані біля 50 см ліворуч від поздовжньої осі автомобіля, з послідуючим закиданням на капот і контактом з вітровим склом зліва.

Згідно висновку судової авто технічної експертизи № 17-5926 обставин наїзду автомобіля ВАЗ 2105 р/н НОМЕР_1 на пішоходів.

1-5. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ 2105 р/н НОМЕР_1 регламентувалися вимогами пункту 12.1 ПДР, згідно з якими під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Належним виконанням вимог вказаних пунктів ПДР, зберігаючи контроль розташування автомобіля на дорозі й не допустивши його виїзд за межі проїзної частини, водій автомобіля мав технічну можливість запобігти ДТП наїзду на пішоходів.

Оскільки в розглянутих умовах настання події водій обвинувачений ОСОБА_3 автомобіля ВАЗ 2105 належним виконанням вимог пункту 12.1 ПДР мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів, то з експертної точки зору його фактичні дії, що не відповідали вимогам вказаного пункту, перебувають у причинному зв`язку з настанням події. Слідам гальмування автомобіля ВАЗ 2105 р/н НОМЕР_1 в умовах події відповідає швидкість близько 39…43 км/год.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 421 від 03.01.2018 року у потерпілої ОСОБА_5 були тілесні ушкодження: 1. Закритий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків; 2. Закриті уламкові, зі зміщенням, переломи великогомілкової і малогомілкової кісток в області верхньої третини; 3. Відкриті переломи фаланг 5-го пальця лівої кисті; 4. Забійна рана лобної області. Характер ушкоджень і наявність кровоточивих ран вказують на те, що тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_5 виникли незадовго (хвилини-години) до початку надання медичної допомоги, можливо в строк вказаний в постанові. Закриті переломи кісток лівої нижньої кінцівки, відкриті переломи кісток 5-го пальця лівої кисті, як в сукупності, так і окремо, викликають тривалий розлад здоров`я, більш як 21 день, відповідно до п. 2.2.2., 4.6 « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»(1995р.) відносяться до категорії середньої тяжкості. Забійна рана в області перенісся потребує для свого загоєння строк більше 6-ти і не більше 21-го дня, у відповідності до п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я. Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_5 не викликало загрозливих для життя явищ, що вказані в п. 2.1.2, 2.1.3 о) «Правил…» ( При госпіталізації потерпіла в свідомості. Артеріальний тиск 150/100 мм.рт.ст.. Частота серцевих скорочень 88 в 1 хвилину).

Тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_5 виникли в результаті грубої травмуючої дії тупих твердих предметів, на що вказує характер тілесних ушкоджень ( наявність закритих переломів великих трубчастих кісток, наявність забійної рани). Другі індивідуальні особливості травмуючи предметів на час проведення судово-медичної експертизи встановити неможливо. Тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_5 могли виникнути при травмуючому ударному контакті з транспортним засобом, що рухався.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 426 від 03.01.2018 року: у потерпілого ОСОБА_6 були тілесні ушкодження: 1. Закриті переломи кісток лівої гомілки в області верхньої третини; 2. Забійна рана правого плеча; 3.Закрита черепно-мозкова травма в формі комплекса тілесних ушкоджень струсу головного мозку, забійних ран і синців в області лівої половини волосистої частини голови. Характер ушкоджень і наявність свіжих ран вказуюсь на те, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_6 виникли незадовго (хвилини-години) до початку надання медичної допомоги, можливо в строк вказаний в постанові. Закриті переломи кісток лівої гомілки викликають тривалий розлад здоров`я, більш як 21 день, відповідно до п.2.2.2, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії середньої тяжкості. Забійна рана в області правого передпліччя потребує для свого загоєння строк більше 6-ти і не більше 21-го дня, у відповідності до п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я. Закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, забійних ран і синців в волосистої частини голови викликає розлад здоров`я, більше 6-ти і не більше 21-го дня, відповідно до п. 2.3.3 «Правил…» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_6 виникли в результаті грубої травмуючої дії тупих твердих предметів, на що вказує характер тілесних ушкоджень (наявність закритих переломів великих трубчастих кісток, наявність забійних ран, синців). Другі індивідуальні особливості травмуючих предметів на час проведення судово-медичної експертизи встановити неможливо. Тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_6 могли виникнути при травмуючому ударному контакті з транспортним засобом, що рухався.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілих, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 09.10.2017 року він перебував у гостях та вживав алкогольні напої. Після цього, він у стані алкогольного сп`яніння, поїхав на своєму автомобілі марки «ВАЗ-2105» р/н НОМЕР_1 по вул. Переможненській у м. Білгород-Дністровській, Одеської області. Під час керування транспортним засобом здійснив виїзд за межі проїзної частини та здійснив наїзд на потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , які в цей час перебували на узбіччі. Він частково відшкодував витрати на лікування потерпілим та буде і в подальшому сплачувати заподіяну шкоду. Цивільні позови потерпілих визнає в повному обсязі. У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 09.10.2017 року, о 17.30 годині, він разом з потерпілою ОСОБА_5 перебували на узбіччі біля будинку №40 по вул. Переможненській у м. Білгород-Дністровському в Одеській області та спілкувалися з приводу ремонту. Потім був сильний удар та він втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то побачив, що лежить на узбіччі на значної відстані від того місця, де він стояв з потерпілою Ростецькою. Поряд була швидка допомога. Потерпіла ОСОБА_7 лежала недалеко від нього та її обличчя було у крові. Її забрала перша швидка допомога, а його друга машина. Він проходив довгий курс лікування та і зараз його проходить. Дійсно, обвинувачений одразу сплатив йому частину грошей на лікування, але більш ніяких платежів не здійснював та взагалі не цікавився його станом. Цивільний позов поданий ним з урахуванням часткового відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, та він його повністю підтримує. Просив суворо покарати обвинуваченого, оскільки той не сплачує матеріальну шкоду.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 09.10.2017 року, о 17.30 годині, вона разом з потерпілим ОСОБА_6 знаходились на узбіччі біля будинку № 40 по вул. Переможненській у м. Білгород-Дністровському в Одеській області та спілкувались з приводу ремонту. Потім вона відчула сильний удар та втратила свідомість. Коли прийшла до тями, то побачила, що лежить на узбіччі, потерпілий ОСОБА_8 лежав неподалік від неї. Її забрала швидка допомога та вона проходила лікування. Дійсно, обвинувачений одразу сплатив їй частину грошей на лікування, але більш ніяких платежів не здійснював. Цивільний позов поданий нею з урахуванням часткового відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, та вона його повністю підтримує. Просила не позбавляти обвинуваченого волі з тих міркувань, що перебуваючи на волі він скоріше виплатить заподіяну ним шкоду.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, сімейний стан, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, його каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, розкаявся у скоєному, має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, посередньо характеризується, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, враховуючи його стан здоров`я, а саме те, що він у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває, враховуючи, що він вчинив злочин за обтяжуючої обставини, а саме в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи часткове відшкодування заподіяної шкоди, а також враховуючи думку потерпілого ОСОБА_6 , який просив покарати обвинуваченого суворо, та думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просили суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, суд вважає доцільним призначити покарання обвинуваченому у вигляді обмеження волі.

З урахуванням всіх пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає недоцільним відбування реального покарання у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

На переконання суду, призначення такого покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

До початку судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов, а саме: просила стягнути з обвинуваченого на її користь майнову шкоду у сумі 23 623,40грн., моральну шкоду у сумі 80 000 грн.

До початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов, а саме: просив стягнути з обвинуваченого на його користь майнову шкоду в сумі 31 000грн., моральну шкоду у сумі 200 000грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілих в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їм в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

З урахуванням викладеного, та повного визнання обвинуваченим цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 , цивільний позов потерпілої у частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 23 623,40грн. матеріальної шкоди та 80 000 грн. моральної шкоди, яку необхідно стягнути з обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, та повного визнання обвинуваченим цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , цивільний позов потерпілого у частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 31 000грн. матеріальної шкоди та 200 000грн. моральної шкоди, яку необхідно стягнути з обвинуваченого.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової авто-технічної експертизи в сумі 2431,00грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 2574,00грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової авто-технічної експертизи в сумі 2860,00грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити повністю, стягнувши на її користь с засудженого ОСОБА_3 23 623,40грн. матеріальної шкоди та 80 000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю, стягнувши на його користь с засудженого ОСОБА_3 31 000грн. матеріальної шкоди та 200 000грн. моральної шкоди.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової авто-технічної експертизи в сумі 2431,00грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 2574,00грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової авто-технічної експертизи в сумі 2860,00грн.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ-2105» р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 та перебуває на спеціальному майданчику СП 3 с. Салгани повернути засудженому ОСОБА_3 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Білгород-Дністрвоського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2017 року на автомобіль марки «ВАЗ-2105» р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 .

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1