Провадження №1-кп/761/161/2018
В И Р О К
іменем України

21 травня 2018 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,

ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,

ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ,

законних представників потерпілих ОСОБА_29 , ОСОБА_30 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_31 ,

обвинувачених ОСОБА_32 , ОСОБА_33 ,

ОСОБА_34 , ОСОБА_35 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002081 від 05 березня 2015 року, відносно

ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лієпая, Латвія, громадянина України, освіти середньої, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого та засудженого:

1)03 червня 2006 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі;

2)31 жовтня 2007 року Солом?янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі;

3)13 травня 2010 року Солом?янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

4)10 липня 2015 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, громадянина України, освіти середньої, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 11 березня 2009 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 121, ст. 69 КК України до 6 років позбавлення волі,

за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, освіти неповної середньої, неодруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

1)20 травня 2008 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі;

2)07 березня 2012 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі,

за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_39 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 05 березня 2015 року приблизно о 08 год. 10 хв., перебуваючи по АДРЕСА_4 , побачив раніше невідомого неповнолітнього ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Побачивши неповнолітнього ОСОБА_21 , у ОСОБА_32 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_39 05 березня 2015 року приблизно о 08 год. 10 хв., перебуваючи по АДРЕСА_4 , підійшовши до неповнолітнього ОСОБА_21 , зупинив його на вулиці, взявши за руку, та почав вимагати у останнього передати йому речі, цінності та грошові кошти.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, та з метою подолання опору з боку потерпілого - неповнолітнього ОСОБА_21 , ОСОБА_39 почав погрожувати останньому застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я.

Вказані вимоги та погрози виразились у наступних висловах: у разі відмови передати грошові кошти та цінності - завести неповнолітнього ОСОБА_21 до найближчого під`їзду та почати його обшукувати, а у разі, якщо ОСОБА_21 почне пручатись та кликати на допомогу - застосуванням зброї. Вказана погроза виразилась у вислові, що у разі спротиву ОСОБА_21 отримає резиновою кулею у лоба. Вказану погрозу неповнолітній ОСОБА_21 сприйняв як реальну загрозу власному життю чи здоров`ю, тому без жодного спротиву віддав ОСОБА_40 мобільний телефон марки «Nokia Asha 500» вартістю 750 гривень, навушники марки «Saund Magic», модель Е10 вартістю 685 гривень, та гроші у сумі 20 гривень, які належали на праві власності матері ОСОБА_21 - ОСОБА_19 та які остання надала сину на власні потреби.

Після цього ОСОБА_39 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденими речами та грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_32 потерпілій ОСОБА_19 матері неповнолітнього ОСОБА_21 була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 1 455 грн.

Крім цього, ОСОБА_39 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 05 березня 2015 року приблизно о 16 год. 20 хв., перебуваючи по АДРЕСА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленою судом особою, вчинив напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу на малолітнього ОСОБА_27 , з метою заволодіння майном останнього.

Так, ОСОБА_39 , 05 березня 2015 року приблизно о 16 год. 20 хв., перебуваючи по АДРЕСА_5 , побачив малолітнього ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та неповнолітнього ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Побачивши вказаних осіб, які рухались йому на зустріч, у ОСОБА_32 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_39 , діючи за попередньою змовою з невстановленою судом особою, наблизився до малолітнього ОСОБА_27 та неповнолітнього ОСОБА_41 і запропонував останнім перейти на протилежну сторону дороги, на ділянку, яка розташована поряд з будинком АДРЕСА_6 . При цьому, з метою подолання опору з боку дітей, ОСОБА_39 повідомив останнім, що у нього є травматичний пістолет та у разі будь-якого опору він буде стріляти. Свою погрозу ОСОБА_39 підтвердив демонстративно засунувши руку до кишені своєї куртки, чим натякнув потерпілим, що в нього є зброя. Сприймаючи погрозу ОСОБА_32 як реальну, та будучи пригніченими присутністю іншого чоловіка, ОСОБА_27 та ОСОБА_42 погодились на пропозицію ОСОБА_32 та перейшли дорогу. Після цього, перебуваючи на ділянці, розташованій поряд з будинком № 5-А вул. Богданівській в м. Києві та, продовжуючи погрожувати потерпілим застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я останніх, ОСОБА_39 почав вимагати у ОСОБА_27 та ОСОБА_41 передати йому наявні у них ціні речі, мобільні телефони та грошові кошти. Сприймаючи погрози ОСОБА_32 як реальні та будучи пригніченим присутністю іншої невстановленої судом особи, ОСОБА_27 передав ОСОБА_40 належний його батьку ОСОБА_29 мобільний телефон «iPhone 4S 16 GB» вартістю 7 193,25 грн., наданий йому батьком у користування, в якому знаходилася сім картка оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 45 гривень, на рахунку якої було 10 гривень, а також та 2 гривні.

Після цього ОСОБА_39 та невстановлена судом особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденими речами та грошовими коштами розпорядились на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_32 та невстановленої судом особи потерпілому ОСОБА_29 - батьку малолітнього ОСОБА_27 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 7 250,25 грн.

Крім цього, ОСОБА_39 06 березня 2015 року приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи по вулиці Борщагівській, 133 в місті Києві, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_43 , повторно, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинив відкрите викрадення майна, яке на праві власності належить потерпілій ОСОБА_24 .

Так, ОСОБА_39 06 березня 2015 року приблизно о 19 год. 00 хв., діючи за попередньою змовою з ОСОБА_43 , побачили раніше незнайомих їм ОСОБА_24 та ОСОБА_44 , які рухались у їх сторону. Побачивши в руках у ОСОБА_24 мобільний телефон «iPhone 6» у ОСОБА_32 та ОСОБА_33 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_45 , діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_46 , наблизившись до потерпілої ОСОБА_24 , несподівано для неї вирвав належний їй мобільний телефон «iPhone 6 Space Grey 16 GB» вартістю 13 000 грн., який знаходився у силіконовому прозорому чохлі вартістю 300 грн., в якому знаходилася сім картка оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 20 грн., на рахунку якої було 30 гривень, у неї з руки. Під час цих подій ОСОБА_39 стояв поряд та спостерігав за діями ОСОБА_47 . Заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_45 спільно зі ОСОБА_46 почали тікати від потерпілої та її подруги ОСОБА_48 .

З метою повернення належного їй мобільного телефону, потерпіла ОСОБА_24 спільно з подругою ОСОБА_49 почали наздоганяти ОСОБА_32 та ОСОБА_47 .

Пробігши певну дистанцію та зрозумівши, що втекти не зможуть, ОСОБА_45 спільно зі ОСОБА_46 зупинились, а ОСОБА_39 з метою надання допомоги ОСОБА_50 у вигляді втечі, ухилення від відповідальності та допомоги у заволодінні чужим майном, звертаючись до потерпілої ОСОБА_24 почав погрожувати останній застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останньої.

Почувши погрозу ОСОБА_32 , потерпіла ОСОБА_24 спільно з подругою ОСОБА_49 припинили переслідування.

Після цього ОСОБА_39 та ОСОБА_45 з місця вчинені кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_32 та ОСОБА_33 потерпілій ОСОБА_24 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 13 350 грн.

Крім цього, ОСОБА_39 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій 09 березня 2015 року приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи у провулку Енергетиків, 12/13 в місті Києві, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_43 та невстановленою судом особою, вчинив напад, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на потерпілу ОСОБА_23 з метою заволодіння майном останньої.

Так, ОСОБА_39 09 березня 2015 року приблизно о 17 год. 00 хв. діючи за попередньою змовою з ОСОБА_43 та невстановленою судом особою, перебуваючи у провулку Енергетиків, 12/13 у місті Києві побачив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_23 , яка рухалась по провулку Енергетиків у напрямку вулиці Волгоградської.

Побачивши потерпілу ОСОБА_23 , у ОСОБА_32 та ОСОБА_47 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_39 , діючи за попередньої змовою з ОСОБА_43 та невстановленою судом особою, наздогнали ОСОБА_23 та, перегородивши їй шляхи для втечі, оточили останню. ОСОБА_39 зупинився з лівої сторони від потерпілої, ОСОБА_45 з правої, а невстановлена судом особа пройшов трохи вперед і стояв там спостерігаючи, щоб ніхто зі сторонніх осіб не завадив їх протиправним діям.

З метою подолання опору потерпілої один з нападників дістав ножа та продемонстрував його потерпілій. Сприймаючи дії ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та невстановленої судом особи як реальну загрозу власному життю чи здоров`ю, потерпіла ОСОБА_23 не чинила нападникам жодного опору.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_45 та ОСОБА_39 одночасно закатали потерпілій рукава та впевнившись, що у неї відсутні браслети, наказали показати шию для того, щоб перевірити, чи є в неї ланцюжок. Побачивши, що ланцюжок відсутній, останні заволоділи золотими сережками потерпілої вартістю 4 000 грн. Під час цих подій ОСОБА_45 запустивши свою руку потерпілій в праву кишеню куртки, дістав звідти належній ОСОБА_23 мобільний телефон, а потім поклав його назад. Побачивши це, ОСОБА_39 наказав потерпілій віддати йому мобільний телефон «Samsung Galaxy GT-S7262» вартістю 800 грн. та заволодів ним. З метою уникнення відповідальності та перешкоджання правоохоронним органам встановити місцезнаходження нападників, ОСОБА_39 наказав потерпілій ОСОБА_23 вийняти з мобільного телефону сім картку та залишити її собі.

Після цього ОСОБА_39 , ОСОБА_45 та невстановлена судом особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_32 та ОСОБА_33 потерпілій ОСОБА_23 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 4 800 грн.

Крім цього, ОСОБА_39 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 10 березня 2015 року приблизно о 22 год. 10 хв., перебуваючи по АДРЕСА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_43 та невстановленою судом особою, вчинив напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на потерпілу ОСОБА_25 , з метою заволодіння майном останньої.

Так, ОСОБА_39 10 березня 2015 року приблизно о 22 год. 10 хв., діючи за попередньою змовою з ОСОБА_43 та невстановленою судом особою, перебуваючи по вул. Металістів, 17 в місті Києві, побачив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_25 , яка рухалась по вказаній вулиці у напрямку власної домівки, тобто до будинку АДРЕСА_7 . В цей час у ОСОБА_32 та ОСОБА_33 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_39 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_43 та невстановленою судом особою, наздогнали ОСОБА_25 та, звертаючись до останньої, ОСОБА_45 повідомив, щоб вона не поспішала, що їх більше, що вона не зможе нікуди втекти та, перегородивши їй шляхи для втечі, оточили останню. Невстановлена судом особа пройшла трохи вперед та стояла там спостерігаючи, щоб ніхто зі сторонніх осіб не завадив їх протиправним діям.

З метою подолання опору потерпілої, ОСОБА_45 дістав ножа та продемонструвавши його потерпілій наказав їй віддати йому її особисті речі та грошові кошти. Сприймаючи дії ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та невстановленої судом особи як реальну погрозу власному життю чи здоров`ю, потерпіла ОСОБА_25 не чинила нападникам жодного опору та передала ОСОБА_50 мобільний телефон «Sony Ехрегіа» вартістю 5 500 грн., в якому знаходилась карта пам`яті на 8 GB вартістю 100 грн., сім картка оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 10 грн., на рахунку якої було 10 грн., та золоті сережки вартістю 2 500 грн. ОСОБА_40 потерпіла ОСОБА_25 передала золотий ланцюжок вартістю 5 000 грн. з підвіскою у вигляді серця з камінцем вартістю 1 000 грн. В подальшому, продовжуючи виконувати вимоги нападників, ОСОБА_25 віддала їм золотий браслет вартістю 15 000 грн. з підвіскою вартістю 10 000 грн. та грошові кошти у сумі 25 грн.

Після цього ОСОБА_39 , ОСОБА_45 та невстановлена судом особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_32 та ОСОБА_33 та невстановленої досудовим слідством особи потерпілій ОСОБА_25 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 39 145 грн.

Крім цього, ОСОБА_39 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 14 березня 2015 року приблизно о 21 год. 00 хв., перебуваючи по АДРЕСА_8 , діючи за попередньою змовою з трьома невстановленими судом особами, вчинив напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на потерпілих ОСОБА_20 і ОСОБА_51 з метою заволодіння майном останніх.

Так, ОСОБА_39 14 березня 2015 року, приблизно о 21 год. 00 хв., діючи за попередньою змовою з трьома невстановленими судом особами, перебуваючи по АДРЕСА_8 , побачив раніше незнайомих йому потерпілих ОСОБА_20 і ОСОБА_51 , які рухались вздовж проспекту Перемоги від парку КПІ, та у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_39 , діючи за попередньою змовою з трьома невстановленими судом особами, наздогнали потерпілих ОСОБА_20 і ОСОБА_51 та оточили їх. ОСОБА_39 та невстановлена судом особа підійшли до потерпілих ОСОБА_20 і ОСОБА_51 та, з метою подолання опору останніх, дістали ножі та погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, почали вимагати у ОСОБА_20 і ОСОБА_51 передати їм належні потерпілим речі та грошові кошти. Інші двоє невстановлених осіб з метою перешкоджання спробам потерпілих втекти, стояли навколо та блокували потерпілим шляхи для втечі, при цьому спостерігаючи, щоб ніхто зі сторонніх осіб не завадив їх протиправним діям. Крім того, з метою залякування потерпілих та перешкоджання будь-яким їх спробам чинити опір, ОСОБА_39 , перебуваючи біля ОСОБА_20 , сказав звертаючись до потерпілих, щоб вони не кричали, не тікали, а то він «пирне їх у живіт». Сприймаючи дії ОСОБА_32 та невстановлених судом осіб як реальну загрозу власному життю чи здоров`ю, потерпілі ОСОБА_20 і ОСОБА_51 не чинили нападникам жодного опору.

Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_39 обшукав потерпілу ОСОБА_20 та, не знайшовши ніяких цінних речей, забрав у неї грошові кошти у сумі 160 грн. купюрами: 1 - номіналом 100 грн., 1 - номіналом 50 грн., 1- номіналом 10 грн., які лежали в її гаманці. Інша невстановлена особа, що спільно зі ОСОБА_46 підійшла до потерпілих, стояла поряд з потерпілою ОСОБА_51 , у неї за спиною, тримаючи ніж в руках та притискаючи його до її правого боку. Вказаний чоловік нічого не казав, лише забрав у потерпілої ОСОБА_51 мобільний телефон «Samsung Galaxy Mega» вартістю 3 907 грн., у який була встановлена сім картка оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 25 грн., на рахунку якої було 70 грн., мобільний телефон був у силіконовому чохлі бірюзового кольору вартістю 100 грн., а також в телефоні була картка пам`яті фірми «Кінгстон» вартістю 150 грн. та грошові кошти у сумі 40 грн.

Після цього ОСОБА_39 та троє невстановлених судом осіб з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_32 потерпілій ОСОБА_20 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 160 грн., а потерпілій ОСОБА_51 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 4 292 грн.

Крім того, ОСОБА_39 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 14 березня 2015 року, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи поблизу будинку, розташованого по АДРЕСА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_43 , ОСОБА_52 та особою, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_26 .

Так, 14 березня 2015 року приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_9 , ОСОБА_45 , ОСОБА_39 , ОСОБА_53 та особа, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, побачили двох дівчат, які йшли їм на зустріч, а саме потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_26 . Побачивши вказаних дівчат, у ОСОБА_33 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 та особи, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_39 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_43 , ОСОБА_52 та особою, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, підійшли до ОСОБА_22 і ОСОБА_26 . При наближенні до останніх ОСОБА_45 , з метою подолання опору та залякування потерпілих сказав звертаючись до них: «Девушки, бежать, кричать бесполезно».

Після цього, продовжуючи наближатись до ОСОБА_22 і ОСОБА_26 , ОСОБА_39 дістав ножа та демонструючи його потерпілим підійшов до ОСОБА_26 та приставив їй до тулуба в області селезінки, а ОСОБА_45 , ОСОБА_53 та особа, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, наблизившись до потерпілих оточили ОСОБА_22 перекривши їй шляхи для втечі. Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_45 почав вимагати у потерпілих передати йому та іншим співучасникам усі речі, цінності та грошові кошти, що є у них.

ОСОБА_22 і ОСОБА_26 , сприймаючи дії ОСОБА_33 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 та особи, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, як реальну загрозу власному життю чи здоров`ю, віддали належні їм речі та цінності.

Так, на вимогу ОСОБА_33 потерпіла ОСОБА_22 передала останньому належний їй мобільний телефон «Айфон 4 S» вартістю 3 100 грн., в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн., із чохлом силіконовим чорного кольору вартістю 50 грн. та обручку вартістю 2 230 грн., а на вимогу особи, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, потерпіла ОСОБА_22 передала останньому 170 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, особа, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, побачивши в руках ОСОБА_26 сумку від ноутбука наказав останній віддати йому ноутбук, але остання повідомила, що це лише сумка від ноутбука, в якій вона носить «карімат» та продемонструвала його останньому. Побачивши це, особа, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, до неї більше не звертався та продовжив своєю присутністю пригнічувати волю потерпілих до опору. Під час даних подій ОСОБА_26 передала ОСОБА_40 , що стояв поряд з нею та тримав ніж біля її тіла, грошові кошти у сумі 30 грн. Під час вказаних подій ОСОБА_53 стояв поряд та своєю присутністю подавляв волю потерпілих до опору.

Після цього, заволодівши майном, що належить потерпілим ОСОБА_26 та ОСОБА_22 , особа, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, ОСОБА_39 , ОСОБА_45 та ОСОБА_53 з місця події зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та особи, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, потерпілій ОСОБА_22 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 5 570 грн., а потерпілій ОСОБА_26 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 30 грн.

Обвинувачені ОСОБА_39 та ОСОБА_45 свою вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів визнали частково, а обвинувачений ОСОБА_53 заперечив свою причетність до вчинення будь-яких кримінальних правопорушень.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_39 свою вину у вчиненні інкримінованих йому епізодів злочинної діяльності визнав частково та дав показання суду:

За епізодом заволодіння майном неповнолітнього потерпілого ОСОБА_21 .

05 березня 2015 року ОСОБА_39 прогулювався містом Києвом. Йшов один вулицею та помітив ОСОБА_21 . При цьому вирішив заволодіти його майном. Підійшов до останнього, тримаючи руку в кишені куртки, з метою залякати потерпілого, створивши уяву в останнього, що в кишені знаходиться предмет, придатний для заподіяння тілесних ушкоджень. Після чого почав словесно ОСОБА_21 погрожувати, що спричинить шкоду здоров`ю останнього, якщо той не віддасть ОСОБА_40 свої гроші та особисті цінні речі. Після цього ОСОБА_39 забрав в ОСОБА_21 мобільний телефон та ще якісь речі, які саме не пам`ятає, яким у подальшому він розпорядився на власний розсуд. ОСОБА_39 зокрема повідомив, що він не вважав на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_21 неповнолітнім, оскільки той був з ним одного зросту. ОСОБА_39 також зазначив, що цілком вірогідно, що потерпілий ОСОБА_21 реально сприйняв його погрози, як такі, що можуть нанести шкоду життю та здоров`ю останнього.

За епізодом заволодіння майном потерпілого малолітнього ОСОБА_27

05 березня 2015 року ОСОБА_39 перебував на вул. Богданівській у м. Києві зі своїм знайомим ОСОБА_54 . Останній запропонував ОСОБА_40 вчинити пограбування двох хлопців, в руках одного з яких був мобільний телефон, на що він погодився. Після того, як ОСОБА_39 помістив руку в кишеню куртки, вони підійшли до вказаних потерпілих та, погрожуючи застосуванням насильства, у тому числі можливо застосуванням травматичного пістолету, забрали в ОСОБА_27 телефон "Айфон". Майна іншого хлопця вони не забирали.

За епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_24 .

06 березня 2015 року ОСОБА_39 разом зі своїм знайомим ОСОБА_43 прогулювалися вулицею Борщагівською у місті Києві. ОСОБА_39 побачив двох дівчат - ОСОБА_24 та її подругу ОСОБА_55 . ОСОБА_24 при цьому йшла та гралася мобільним телефоном. ОСОБА_45 підбіг, вирвав цей телефон та почав тікати. Разом з ОСОБА_43 почав тікати і ОСОБА_56 . ОСОБА_24 побігла за ними та, наздогнавши їх попрохала, щоб ОСОБА_45 віддав їй телефон. ОСОБА_39 повідомив, що потерпілу вони не штовхали, просто забрали у неї телефон. Після того, як вона наздогнала їх, останній також ніхто не погрожував насильством, проте спілкувалися з нею вони достатньо грубо. Потім вони залишили місце події, наказавши потерпілій ОСОБА_24 , щоб вона припинила переслідування. У подальшому викраденим розпорядились на власний розсуд. ОСОБА_39 зокрема зазначив, що вбачає в своїх діях за цим епізодом ознаки саме грабежу а не розбійного нападу.

За епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_23

09 березня 2015 року ОСОБА_39 йшов зі знайомим на ім`я ОСОБА_57 а також ОСОБА_43 по провулку Енергетиків у м. Києві. Коли вони проходили по темному провулку, побачили дівчину і почали з нею спілкуватись. Коли пройшли ліхтар, ОСОБА_39 став в стороні, а розмовляв з дівчиною ОСОБА_58 . ОСОБА_39 та ОСОБА_57 стояли та дивилися щоб ніхто не йшов. У ОСОБА_32 при собі постійно був ніж, проте він його не доставав. Будь-якої зброї до потерпілої ОСОБА_23 вони не застосовували. Потерпіла особисто віддала ОСОБА_50 свої золоті сережки та мобільний телефон. Вказане майно вони у подальшому продали. ОСОБА_39 зокрема зазначив, що вбачає в своїх діях за цим епізодом ознаки саме грабежу а не розбійного нападу.

За епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_25

10 березня 2015 року ОСОБА_39 йшов зі знайомим на ім`я ОСОБА_57 а також ОСОБА_43 по вул. Металістів у м. Києві. Вони побачили ОСОБА_25 та почали з нею спілкуватись, він не пам`ятає хто саме почав розмову. ОСОБА_39 стояв приблизно в метрі від потерпілої, ОСОБА_57 стояв поруч. ОСОБА_45 почав вимагати в потерпілої ОСОБА_25 її дорогоцінності та мобільний телефон. ОСОБА_39 при цьому, відкрито погрожуючи, демонстрував ніж потерпілій з метою впливу на останню. ОСОБА_25 передала золоті вироби та цінні речі ОСОБА_59 . Після чого вони залишили місце події, а викраденим скористалися у подальшому на власний розсуд.

За епізодом заволодіння майном потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_51

14 березня 2015 року він прогулювався зі знайомим на ім`я ОСОБА_60 по проспекту Перемоги, де зустріли двох дівчат ОСОБА_20 і ОСОБА_61 . ОСОБА_39 при цьому дістав ніж та продемонстрував його потерпілим. Після цього дівчата віддали майно - грошові кошти та мобільний телефон "Samsung Galaxy". Після вчинення нападу, вони почали тікати, їх певний час переслідували невідомі хлопці, що помітили їх протиправні дії у відношенні дівчат, проте вони втекли в парк КПІ, де сховалися від переслідувачів.

За епізодом заволодіння майном потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_26 .

14 березня 2015 року ОСОБА_39 з ОСОБА_43 зустрілись біля парку КПІ, оскільки останній наступного дня мав святкувати день народження. Вони прогулювались та ОСОБА_45 зателефонував ОСОБА_62 , з яким вони домовилися зустрітись біля торгівельно-розважального комплексу "Україна". Коли зустрілися з ОСОБА_52 , з ним був ще ОСОБА_63 . Зустрівшись, вони пішли на вул. Тургенєвську. ОСОБА_39 з ОСОБА_43 йшли попереду та побачили двох дівчат ОСОБА_22 та ОСОБА_26 . ОСОБА_39 з ОСОБА_43 підійшли до останніх та почали їм погрожувати. При цьому ОСОБА_39 дістав ніж та приставив його до тіла ОСОБА_26 . ОСОБА_64 та ОСОБА_53 пішли вперед та не бачили, що вони з ОСОБА_43 вчиняють протиправні дії відносно обвинувачених. ОСОБА_64 при цьому розмовляв по телефону та не звертав на них увагу. Крім того ОСОБА_39 стверджує, що ОСОБА_45 також не бачив ніж в його руці, оскільки вони були розвернуті спинами один до одного. Коли вони заволоділи майном потерпілих, а саме ОСОБА_50 потерпіла ОСОБА_22 віддала мобільний телефон, а ОСОБА_40 гроші в сумі 30 гривень, вони підійшли до ОСОБА_34 та ОСОБА_65 , які стояли трохи поодаль та не бачили, що скоїли ОСОБА_39 та ОСОБА_58 . У подальшому вони викликали знайомого таксиста та сіли в таксі і поїхали по справах, а потім здали речі в ломбард. Таксист їх знайомий, він і закладав золото на своє посвідчення водія. у подальшому їх вночі затримали співробітники поліції. ОСОБА_39 не бачив як у ОСОБА_34 вилучали ніж. Під час затримання ОСОБА_39 кинув ніж в таксі, який потім знайшли в кармані ОСОБА_47 .

В час їх затримання працівниками поліції, його та всіх хлопців демонстрували потерпілим ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , які в цей час перебували разом з працівниками міліції.

Оцінюючи показання ОСОБА_32 , суд вважає їх частково правдивими і такими, що цілком викривають останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Показання в частині не застосування погрози насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_23 суд вважає такими, що не відповідають дійсності та суперечать іншим зібраним у відповідності до вимог КПК України доказам за цими епізодами. Суд також не приймає до уваги і не покладає в основу даного вироку показання ОСОБА_32 щодо неприйняття участі ОСОБА_52 та особою, матеріали, відносно якої виділені в окреме провадження, у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , а також щодо тієї обставини, що ОСОБА_45 начебто ніколи не бачив ножа в ОСОБА_32 , а сам при вчиненні злочинів ніж не використовував. Ці показання ОСОБА_32 суд приймає, як такі, що дані з метою часткового уникнення відповідальності за вчинення більш тяжких кримінальних правопорушень, а також з метою створення в суду хибної уяви про начебто наявність в діях його товариша ОСОБА_33 ознак складу більш м`яких кримінальних правопорушень, як то грабіж, а також створення в суду хибної уяви про відсутність в діях ОСОБА_34 ознак складу інкримінованого йому тяжкого кримінально-караного діяння, а саме розбійного нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_45 свою вину у вчиненні інкримінованих йому епізодів злочинної діяльності визнав частково, а саме останній вважає, що в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 186 КК України та дав показання суду:

За епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_24 .

ОСОБА_45 не пам`ятає дату, коли саме відбувся епізод з потерпілою ОСОБА_24 , але зазначив, що це був день, десь біля 15-16 години. Вони із ОСОБА_46 йшли дворами та побачили двох дівчат. В однієї з них в руках був сенсорний телефон. ОСОБА_45 вирвав телефон з рук дівчини та побіг. Після того, як він пробіг приблизно 100 метрів, ОСОБА_45 почув, що за ним хтось біжить. Він зупинився та повернувся, за ним стояла дівчина, власниця телефону. ОСОБА_45 не очікував на таке переслідування, він запитав в дівчини, що їй потрібно, дівчина просила телефон. ОСОБА_45 відмовив їй в категоричній формі. Тоді дівчина повідомила, що в неї є 300 доларів США, вона хотіла викупити телефон. ОСОБА_45 попросив гроші, дівчина сказала, що вони вдома, тоді він відповів їй, що він не дурень та почав кричати брутальною лайкою, щоб вона від нього відчепилась. Після цього ОСОБА_45 побіг далі. Дорогою він подзвонив особі, якій був винен певну суму грошей та призначив зустріч. Приблизно через пів години ОСОБА_45 зустрівся із чоловіком, якому до того телефонував. В цей час зателефонувала ОСОБА_24 та запропонувала 300 доларів США за телефон, але ОСОБА_45 передав цей телефон в рахунок боргу особі, з якою зустрівся, і той продовжив телефонну розмову з дівчиною. Він запитав в неї пароль і вона повідомила його.

ОСОБА_39 під час вчинення злочину був із ОСОБА_43 , він бачив все, але не встиг зреагувати на цю подію, коли той вже біг з телефоном у руці. На рахунок цієї події у ОСОБА_32 з ОСОБА_43 не було попередньої змови. Під час розмови ОСОБА_33 із дівчиною, ОСОБА_39 був від них на відстані 20-30 метрів. Приблизно на такій же відстані від ОСОБА_33 з дівчиною була і свідок ОСОБА_66 . Вона, як раз з`явилася з-за кутка. Коли ОСОБА_67 наблизилась до подруги, ОСОБА_45 вже побіг. Вдруге ОСОБА_24 не наздоганяла його. ОСОБА_45 також стверджував, що не мав при собі зброї, не погрожував ОСОБА_24 і, тим паче, не застосовував до неї ніяких насильницьких дій, він тільки голосно на неї кричав, тому вдруге вона за ним не побігла. Свою вину за цим епізодом ОСОБА_45 визнав у повному обсязі.

За епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_23 .

Коли відбувався епізод із ОСОБА_23 . ОСОБА_45 не пам`ятає. На допиті він повідомив, що на вулиці було вже темно, коли вони разом із ОСОБА_46 та ще одним хлопцем зайшли у приватний сектор, піднімалися темною вулицею, це був провулок Енергетиків, коли побачили потерпілу ОСОБА_23 , яка виходила з двору. В цей час у ОСОБА_33 виник злочинний умисел на пограбування. Він попросив ОСОБА_32 вийти на перехрестя і, у разі чого, попередити. Таким чином, відбулася попередня змова між ними. Тим часом, ОСОБА_45 підійшов до дівчини та заговорив із нею, щоб пройти добре освітлене місце. Спитав її ім`я та куди вона йде. Дівчина відповіла, що йде на прогулянку зі своєю подругою. Так як вони пройшли освітлену ділянку, ОСОБА_45 запитав в дівчини чи є в неї гроші. Не чекаючи відповіді, він взяв її сумку та почав обшукувати її. У кишені сумки ОСОБА_45 знайшов телефон, потім попросив показати йому шию, на предмет золотих прикрас. Оскільки ланцюжка в дівчини не виявилось, вона віддала сережки. ОСОБА_39 знаходився поряд та спостерігав за вулицею. На допиті ОСОБА_45 запевняв, що він не діставав зброю, не погрожував та не бачив зброї у ОСОБА_68 .

У подальшому ОСОБА_45 запропонував провести дівчину та вона відмовилась. Тоді вони із ОСОБА_46 дочекалися, поки дівчина підніметься до середини сходів, щоб вона не повернулась додому та не викликала поліцію, а потім пішли. Телефон та сережки ОСОБА_45 здав в ломбард.

За епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_25 .

Цей епізод відбувся наступного дня після епізоду з ОСОБА_23 . ОСОБА_45 з тією ж компанією йшов вулицею, коли у двір зайшла дівчина та попрямувала до під`їзду. ОСОБА_45 увійшов за нею, але дівчина почала кричати та вигукнула чиєсь ім`я. ОСОБА_45 злякався, вибіг з під`їзду та разом з приятелями переліз через паркан, де і побачив свою наступну жертву, ОСОБА_25 . Вона йшла через дорогу по алеї. ОСОБА_45 підбіг до ОСОБА_25 та заговорив, але вона не одразу почула його, бо була у навушниках. Коли вона зрозуміла що відбувається, дівчина злякалась та на прохання ОСОБА_33 віддати цінні речі, ОСОБА_25 , не зволікаючи, віддала сережки, браслет, а потім зірвала з себе ланцюжок, оскільки не змогла розстібнути. Недалеко проходила пара похилого віку і ОСОБА_45 пригрозив дівчині, що розправиться із нею, якщо вона закричить, тим самим застосувавши до неї психологічне насилля. ОСОБА_45 пояснив, що не діставав зброю та не погрожував фізичною розправою ОСОБА_25 . Стосовно ОСОБА_68 . ОСОБА_45 повідомив, що той спостерігав за вулицею і ножа в нього він не бачив. Все отримане майно було закладено в ломбард за паспортом знайомого таксиста.

За епізодом заволодіння майном потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_26

14 березня 2015 року увечері, о котрій годині він не пам`ятає, він із ОСОБА_46 збирався святкувати свій день народження. ОСОБА_39 зателефонував ОСОБА_62 і вони зустрілися з останнім, а також ОСОБА_69 ОСОБА_45 йшов із ОСОБА_46 , ОСОБА_53 йшов попереду із ОСОБА_69 , а той розмовляв по телефону. ОСОБА_45 побачив двох дівчат, переглянувся із ОСОБА_46 і вони вирішили пограбувати їх. ОСОБА_45 першим підійшов до дівчат та привітався з ними. Потім сказав їм не смикатися, оскільки тікати немає сенсу. ОСОБА_45 показав, що вони із ОСОБА_46 розподілили дівчат. ОСОБА_39 залишився з дівчиною, в якої в руках була сумка від ноутбука. ОСОБА_45 стояв трохи попереду, боком до ОСОБА_32 , але не далеко від нього, обличчям до дівчини. Він запитав у неї чи має вона гроші, дівчина сказала, що грошей в неї немає, але є золота каблучка, потім ОСОБА_45 спитав, який в неї телефон, на що вона відповіла: «Айфон». ОСОБА_45 змусив дівчину віддати телефон і, навіть, запропонував повернути сім-карту, але хтось почав кричати з дому навпроти, що викликає поліцію, і вийняти сім-карту було не просто, тому він залишив її в телефоні. Згадавши, що в іншої дівчини була сумка від ноутбука, ОСОБА_45 крикнув ОСОБА_40 , щоб той перевірив чи немає в ній ноутбука і, залишивши дівчину, побіг наздоганяти товаришів.

ОСОБА_39 трохи затримався. ОСОБА_53 з ОСОБА_69 йшли попереду та нічого не бачили. ОСОБА_39 із ОСОБА_43 не повідомляли їм про свої наміри, в них була між собою попередня домовленість про те, що, при вдалій нагоді, вони когось пограбують. Про свою минулу злочинну діяльність ОСОБА_45 зі ОСОБА_46 також не розповідали іншим. ОСОБА_45 повідомив, що вони не мали жодного відношення до даного епізоду.

Крім того ОСОБА_45 показав, що не погрожував дівчатам та не застосовував зброю, хоча мав у кишені ніж, який купив, задовго до цього дня, для побутових потреб. Чи була в когось із знайомих із собою зброя, він не знав. ОСОБА_45 пояснив, що свій ніж він купив разом із ножем, який потім подарував ОСОБА_40 , також для побутових потреб. Та, чи брав в той день із собою цей ніж ОСОБА_39 , чи ні, ОСОБА_50 не було відомо. На питання захисника ОСОБА_17 чи бачив ОСОБА_45 ніж в руках ОСОБА_32 , він відповів, що не бачив. Також сказав, що дуже спокійно розмовляв з дівчатами та не погрожував їм і, взагалі, ніколи не погрожував своїм жертвам, бо вже відбував покарання і знає про наслідки озброєного пограбування, одна з них, навіть, назвала його самим ввічливим грабіжником. ОСОБА_45 розповів, що дівчата не чинили опору та не збиралися тікати, а спокійно віддали те, що в них просили.

Після цього вони з товаришами дійшли до магазину, пройшли провулком та сіли в таксі. ОСОБА_62 та ОСОБА_70 нічого не розповідали про пограбування. ОСОБА_45 зазначив, що на той момент в нього був вже телефон після іншого епізоду та він хотів здати його в ломбард, куди вони й поїхали на таксі. В ломбарді вони були вже хвилин через 40-60, за речі отримали від 1 500,00 до 2 000,00 гривень, точніше ОСОБА_45 не пам`ятає. В час їх затримання працівниками поліції, його та всіх хлопців демонстрували потерпілим ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , які в цей час перебували разом з працівниками поліції.

Оцінюючи показання ОСОБА_33 , суд вважає їх частково правдивими і такими, що цілком викривають останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Показання в частині не визнання ОСОБА_43 попередньої змови зі ОСОБА_46 на вчинення розбійного нападу, тобто протиправного заволодіння майном потерпілих, поєднаного з застосуванням погроз насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , а також наявність попередньої змови із ОСОБА_46 , ОСОБА_52 та особою, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, при вчиненні злочинних дій щодо ОСОБА_22 та ОСОБА_26 суд вважає такими, що не відповідають дійсності та суперечать іншим зібраним у відповідності до вимог КПК України доказам за цими епізодами. Суд також не приймає до уваги і не покладає в основу даного вироку показання ОСОБА_33 щодо неприйняття участі ОСОБА_52 у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , а також щодо тієї обставини, що ОСОБА_45 начебто ніколи не бачив ножа в ОСОБА_32 , а сам при вчиненні злочинів ніж не використовував. Такі показання ОСОБА_43 , як спосіб захисту, на переконання суду, дані з метою часткового уникнення відповідальності за вчинення більш тяжких кримінальних правопорушень, як то розбійні напади, а також створення в суду хибної уяви про відсутність в діях ОСОБА_34 ознак складу тяжкого інкримінованого йому кримінально-караного діяння, а саме розбійного нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_53 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та дав показання суду:

З ОСОБА_43 він познайомився на вокзалі за декілька днів до подій 14 березня 2015 року. В зазначений день ОСОБА_45 перебував разом зі ОСОБА_46 ОСОБА_53 зустрівся спочатку з ОСОБА_71 , а потім з ОСОБА_43 та ОСОБА_46 з метою запропонувати їм роботу. ОСОБА_45 повідомив, що в нього день народження та запропонував його відсвяткувати. Коли вони усі йшли по вулиці, то помітили двох дівчат, як пізніше він дізнався - ОСОБА_22 та ОСОБА_26 ОСОБА_39 та ОСОБА_45 підійшли до дівчат. ОСОБА_53 побачив що щось трапилось, проте не став підходити до них, а пішов до ОСОБА_72 . В момент коли вони наблизились до потерпілих, ОСОБА_53 їх бачив, однак не чув щоб вони щось кричали, чи обговорювали між собою. ОСОБА_53 не підходив до ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , тому що не знав з ким вони розмовляють. З моменту коли вони підійшли до потерпілих, ОСОБА_39 та ОСОБА_45 стояли до нього спиною. Вони стояли окремо. ОСОБА_53 не бачив різких рухів та бійки. ОСОБА_53 не бачив щоб ОСОБА_45 та ОСОБА_39 брали якісь речі у потерпілих. Останні спілкувались близько 4-х хвилин. В час цього спілкування ОСОБА_53 змінив маршрут руху та підійшов до ОСОБА_73 , а потім вони зупинились почекати інших учасників. У подальшому, коли ОСОБА_45 та ОСОБА_39 відійшли від дівчат, вони разом поїхали на вул. Жилянську в м. Києві. ОСОБА_62 нічого ОСОБА_45 та ОСОБА_39 не повідомляли про суть та зміст розмови з дівчатами. ОСОБА_53 не бачив якихось нових речей чи предметів у ОСОБА_32 та ОСОБА_74 . Пізніше вони на деякий час розійшлись, а зустрівшись приблизно через пів години, мали відсвяткувати день народження ОСОБА_47 . При цьому вони викликали водія таксі та, сівши в автомобіль, деякий час їхали до місця святкування дня народження. У подальшому автомобіль було зупинено та вони були затримані співробітниками поліції. При затриманні їх примусили лягти обличчям в асфальт. В нього та ОСОБА_33 при цьому під час затримання було вилучено ножі, які їм підкинули співробітники поліції. В час їх затримання його та всіх хлопців демонстрували потерпілим ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , які в цей час перебували разом з працівниками поліції.

Оцінюючи показання ОСОБА_34 , суд вважає їх неправдивими і такими, що суперечать іншим, зібраним у справі доказам, зокрема показанням потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , які суд вважає правдивими та послідовними. Такі показання дані ОСОБА_52 , як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинення тяжкого інкримінованого йому кримінально-караного діяння, а саме розбійного нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Суд не покладає з цих підстав показання ОСОБА_34 в основу даного вироку.

Не дивлячись на заперечення своєї вини обвинуваченим ОСОБА_52 та часткове визнання вини обвинуваченими ОСОБА_46 та ОСОБА_43 , винуватість останніх у вчиненні інкримінованих кожному з них кримінальних правопорушень, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які були ретельно досліджені в судовому засіданні.

Так, за епізодом вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_21 , винуватість ОСОБА_32 підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_21 , який пояснив, що на початку березня 2015 року він зранку йшов до школи по вул Фучіка в м. Києві. В той момент, коли поруч не було інших перехожих, його наздогнав невідомий чоловік, який став вимагати віддати йому телефон, планшет або інші цінні речі та гроші. При цьому він погрожував, що в разі незгоди або спротиву вистрелити в нього з пістолета з гумовими кулями. Де в той час знаходились руки ОСОБА_32 він не пам?ятає. Також нападник погрожував, якщо він не віддасть цінні речі і гроші, то затягне його до під`їзду та там обшукає. Потерпілий ОСОБА_21 пояснив, що сприйняв цю погрозу як реальну та віддав «Nokia Asha», навушники марки «Saund Magic», та гроші у сумі 20 гривень. Після чого він прийшов до школи, зателефонував батькам і вони викликали поліцію. Згодом він брав участь у слідчій дії впізнанні за фотознімками.

-показаннями потерпілої ОСОБА_19 , яка суду пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_21 , на якого 05 березня 2015 року було вчинено напад. Так, потерпіла розповіла суду, що її син, якому на момент цієї події було 14 років, зранку пішов до школи. При собі він мав мобільний телефон, навушники та невелику суму грошей. Син зателефонував їй з незнайомого номеру телефону та повідомив, що по дорозі в школу до нього ззаду підійшов чоловік, який під погрозами став вимагати віддати йому телефон і навушники. Він злякався за своє життя і здоров`я та віддав нападнику вказані речі. Зі слів сина нападник тримав руку в кишені куртки та наказав не кричати, інакше приб`є. таку погрозу син сприйняв як реальну та сильно злякався.

-даними витягу з ЄРДР від 5 березня 2015 року, відповідно до якого правовою підставою для внесення відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_32 за ч. 2 ст. 186 (у подальшому перекваліфіковано на ч. 2 ст. 187) КК України, у встановленому законом порядку, стало прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_30 (т. 4, а.с. 114-118)

-даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_30 про вчинення злочину щодо його сина ОСОБА_21 , яка слугувала підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.(т. 4, а.с. 119)

-даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 27 березня 2015 року, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_21 впізнав особу, яка вчинила щодо нього розбійний напад 5 березня 2015 року та зазначив, що вказана особа зображена на фото №7, якою є ОСОБА_39 , відповідно до довідки, що є додатком до вказаного протоколу.(т. 4, а.с. 122-125)

Так, за епізодом вчинення розбійного нападу на потерпілого малолітнього ОСОБА_27 , винуватість ОСОБА_32 підтверджується наступними доказами:

-показаннями ОСОБА_27 , який пояснив суду, що 05 березня 2015 року він разом з однокласником повертався зі школи додому. Приблизно о 16 год. 20 хв., коли вони проходили по вул. Богданівській в м. Києві, до них підійшли двоє людей та наказали перейти на інший бік вулиці. Там біля них залишився стояти обвинувачений ОСОБА_39 , який сказав віддати цінні речі та гроші. При цьому ОСОБА_39 засунув руку в кишеню і пригрозив, що якщо вони не виконають цю вимогу, він буде стріляти. Також ОСОБА_39 розказав йому про те, що він нещодавно вийшов із в?язниці, де відбував покарання за вбивство. Він злякався і віддав ОСОБА_40 мобільний телефон «Айфон» та гроші в сумі декількох гривень. Після цього вони з другом пішли в сторону залізничного вокзалу, де викликали його батька та міліцію.Також потерпілий ОСОБА_27 повідомив, що не запам`ятав другого із нападників, оскільки той стояв в стороні і в розмові не брав участі. В міліції він брав участь у впізнанні ОСОБА_32

-показаннями потерпілого ОСОБА_29 , який суду пояснив, що 15 березня 2015 року йому зателефонував син та повідомив, що по дорозі зі школи по вул. Богданівській в м. Києві до нього з товаришем підійшло двоє людей, які забрали у нього мобільний телефон «Айфон 4» та гроші. Точну суму грошей він не пам?ятає: 2 грн. або 7 грн. При цьому нападники погрожували пістолетом. Він приїхав за сином, намагався знайти цих нападників самостійно, потім звернувся із заявою у міліцію. Також потерпілий ОСОБА_29 заявив про те, що він підтримує свій позов. Телефон «Айфон 4» він купував у 2012 році за 900 доларів США, квитанції або товарного чеку на телефон у нього немає.

-показаннями свідка ОСОБА_41 , який пояснив, що повертався разом із другом ОСОБА_27 зі школи. До них підійшли двоє чоловіків, один з яких обвинувачений ОСОБА_56 . Чоловіки стали вимагати віддати їм гроші та мобільні телефони. При цьому ОСОБА_39 погрожував, що буде стріляти, якщо вони будуть опиратися. ОСОБА_27 виконав вимогу нападників та віддав цінні речі і гроші, які у нього були.

-даними витягу з ЄРДР від 7 березня 2015 року, відповідно до якого правовою підставою для внесення відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_32 за ч. 2 ст. 186 (у подальшому перекваліфіковано на ч. 2 ст. 187) КК України, у встановленому законом порядку, стало прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_29 (т. 4, а.с. 114-118)

-даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_29 про вчинення злочину щодо його сина ОСОБА_27 , яка слугувала підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.(т. 4, а.с. 126-127)

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26 березня 2015 року та фототаблиці до нього, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_27 впізнав особу, яка вчинила щодо нього розбійний напад 5 березня 2015 року та зазначив, що вказана особа стоїть під №1, якою є ОСОБА_39 (т. 4, а.с. 130-133) При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що хоча вказана фототаблиця не містить підписів учасників слідчої дії, однак вцілому доповнює і підтверджує результати проведеної слідчої дії і не створює будь-яких протиріч протоколу пред`явлення для впізнання, а тому суд вказану фототаблицю вважає такою, що є доказом вини ОСОБА_32 у вчиненні кримінального правопорушення, хоча і констатує факт часткового недотримання слідчим вимог КПК України при оформленні додатку до протоколу.

Так, за епізодом вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежу) потерпілої ОСОБА_24 , винуватість ОСОБА_32 та ОСОБА_33 підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_24 , яка пояснила суду, що у березні 2015 року, точної дати не пам`ятає, вона з подругою ОСОБА_75 йшла по вул. Борщагівській в м. Києві. На зустріч їм рухались обвинувачені ОСОБА_39 та ОСОБА_58 . Останній штовхнув її, вона впала на асфальт. В цей час хтось із нападників вирвав у неї з рук мобільний телефон «Айфон 6», після чого стали тікати. Вона підвелась та побігла за ними. В цей час вони зупинились і пригрозили, що якщо вона не припинить їх переслідувати, вони будуть стріляти. Потерпіла пояснила, що вона злякалась, оскільки сприйняла таку погрозу як реальну і перестала за ними бігти. Після чого вона звернулась у міліцію. Через деякий час їй повернули викрадений мобільний телефон. На даний час матеріальних претензій до обвинувачених вона не має. Також потерпіла ОСОБА_24 повідомила суду, що під час розслідування її викликали до міліції для проведення впізнання, під час якого вона впізнала обвинувачених ОСОБА_32 та ОСОБА_33

-показаннями свідка ОСОБА_76 , яка пояснила, що весною 2015 року у вечірній час йшла разом з подругою ОСОБА_77 по вул. Борщагівській в м. Києві. На зустріч їм йшли двоє чоловіків обвинувачені ОСОБА_39 та ОСОБА_58 . Один з них штовхнув ОСОБА_78 і коли вона впала, вихопив у неї мобільний телефон. Після цього обвинувачені стали тікати. Вони з подругою побігли слідом і просили повернути телефон. ОСОБА_39 пригрозив, що буде стріляти, якщо ті не припинять переслідування, при цьому він поклав руку у кишеню так, ніби там дійсно була зброя. Вона сприйняла цю погрозу як реальну і перестала бігти, так само вчинила і ОСОБА_24 . Також свідок повідомила, що під час досудового розслідування вона ходила в міліцію, де їй запропонували впізнати нападників. Серед декількох представлених осіб вона впізнала обвинувачених ОСОБА_32 та ОСОБА_47 .

Показання потерпілої ОСОБА_24 та свідка ОСОБА_76 суд вважає у більшій частині правдивими та такими, що викривають обвинувачених ОСОБА_32 та ОСОБА_33 у вчиненні злочину. Проте, детально надаючи оцінку показанням потерпілої та свідка в комплексі з іншими доказами та показаннями обвинувачених ОСОБА_32 і ОСОБА_33 , поведінці учасників події в реальній обстановці, судом не отримано переконання у реальності сприйняття потерпілою ОСОБА_24 та свідком ОСОБА_49 погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, оскільки вони напевне мали усвідомлювати факт відсутності вогнепальної або травматичної зброї у обвинувачених, а тому в цій частині суд оцінює такі показання критично та вважає в даному випадку, що дії ОСОБА_32 і ОСОБА_33 кваліфіковано вірно саме за ч. 2 ст. 186 КК України.

- даними витягу з ЄРДР від 7 березня 2015 року, відповідно до якого правовою підставою для внесення відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_32 та ОСОБА_33 за ч. 2 ст. 186 КК України, у встановленому законом порядку, стало прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_24 (т. 4, а.с. 114-118)

- даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_24 про вчинення злочину щодо неї, яка слугувала підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.(т. 4, а.с. 137-138)

- даними протоколу огляду місця події від квітня 2015 року, відповідно до якого, в присутності понятих ОСОБА_79 та ОСОБА_80 , з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства було оглянуто ділянку поблизу будинку АДРЕСА_10 , та під час якого в громадянки ОСОБА_81 виявлено та вилучено мобільний телефон, реальним власником якого є ОСОБА_24 , марки Айфон 6 imei НОМЕР_1 , який ОСОБА_81 придбала на ринку "Радіо-любитель". Телефон в присутності двох понятих запаковано в експертний пакет №1017204. (т. 4, а.с. 155)
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26 березня 2015 року та фототаблиці до нього, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_24 впізнала особу, яка вчинила щодо неї грабіж 6 березня 2015 року та зазначила, що вказана особа стоїть під №1, якою є ОСОБА_39 (т. 4, а.с. 139-142)

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27 березня 2015 року та фототаблиці до нього, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_24 впізнала особу, яка вчинила щодо неї грабіж 6 березня 2015 року та зазначила, що вказана особа стоїть під №1, якою є ОСОБА_45 (т. 4, а.с. 143-145)

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26 березня 2015 року та фототаблиці до нього, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_67 впізнала особу, яка вчинила щодо ОСОБА_24 грабіж 6 березня 2015 року та зазначила, що вказана особа стоїть під №1, якою є ОСОБА_39 (т. 4, а.с. 147-150)

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27 березня 2015 року та фототаблиці до нього, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_67 впізнала особу, яка вчинила щодо ОСОБА_24 грабіж 6 березня 2015 року та зазначила, що вказана особа стоїть під №1, якою є ОСОБА_45 (т. 4, а.с. 151-154)

При цьому, суд також вважає необхідним зазначити, що хоча вказані фототаблиці й не містять підписів учасників слідчих дій, однак вцілому доповнюють і підтверджують результати проведених слідчих дій і не створюють будь-яких протиріч протоколам пред`явлення для впізнання, а тому суд вказані фототаблиці вважає такими, що є доказами вини ОСОБА_32 та ОСОБА_33 у вчиненні кримінального правопорушення, хоча і констатує факт часткового недотримання слідчим вимог КПК України при складанні зазначених додатків до протоколів слідчих дій.

Так, за епізодом вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_23 , винуватість ОСОБА_32 та ОСОБА_33 підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілої ОСОБА_23 , яка пояснила суду, що 09 березня 2015 року вона вечором вийшла з дому та повернула за ріг будинку АДРЕСА_11 . До неї підбігло троє чоловіків ОСОБА_39 , ОСОБА_45 і третій, обличчя якого було закрито маскою. Третій чоловік відійшов на два метри в бік, а ОСОБА_39 та ОСОБА_45 оточили її та наказали віддати телефон, цінні речі та гроші. При цьому хтось із них тримав в руках ніж. Вона віддала нападникам мобільний телефон «Самсунг» та золоті сережки, передала їм свою сумку, яку вони оглянули, але нічого цінного там не знайшли. Також нападники переконались, що вона не має золотого ланцюжка або браслетів. Потім ОСОБА_39 сказав їй не звертатись у міліцію і не повертатись до дому, після чого вони пішли.

-показаннями свідка ОСОБА_82 , яка пояснила, що її донька ОСОБА_83 вечором близько 20.00 години пішла в гості до своєї однокласниці, яка живе неподалік від них. Приблизно через годину вони з чоловіком стали хвилюватись, оскільки донька не повернулась до дому. Вона зателефонувала доньці, але її телефон був вимкнений. Тоді вона зателефонувала однокласниці, до якої пішла донька. Під час цієї розмови вона дізналась, що донька чимось налякана і поросила батька прийти за нею та провести до дому. Вдома ОСОБА_84 розповіла, що як тільки вона вийшла з дому, до неї підійшли троє чоловіків, один з яких пригрозив їй ножем. Вони наказали віддати їм мобільний телефон, забрали у неї сережки, перевірили чи має вона ланцюжок на шиї, а тоді сказали їй не повертатись до дому і не повідомляти поліцію. Усього, нападники забрали у доньки золоті сережки та мобільний телефон марки «Самсунг».

-даними витягу з ЄРДР від 10 березня 2015 року, відповідно до якого правовою підставою для внесення відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_32 та ОСОБА_33 за ч. 2 ст. 187 КК України, у встановленому законом порядку, стало прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_23 (т. 4, а.с. 114-118)

-даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_23 про вчинення злочину щодо неї, яка слугувала підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.(т. 4, а.с. 156)

-даними протоколу огляду місця події від 10 березня 2015 року, відповідно до якого, з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства було оглянуто перехрестя вулиць Енергетиків та провулку Енергетиків в м. Києві, тобто місце, на яке вказала ОСОБА_23 , де щодо неї було вчинено кримінальне посягання з боку обвинувачених. (т. 4, а.с. 155)
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26 березня 2015 року та фототаблиці до нього, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_23 впізнала особу, яка вчинила щодо неї розбійний напад 9 березня 2015 року та зазначила, що вказана особа стоїть під №1, якою є ОСОБА_39 (т. 4, а.с. 164-167)

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27 березня 2015 року та фототаблиці до нього, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_23 впізнала особу, яка вчинила щодо неї розбійний напад 9 березня 2015 року та зазначила, що вказана особа стоїть під №2, якою є ОСОБА_45 (т. 4, а.с. 168-170)

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що хоча й вказані фототаблиці й не містять підписів учасників слідчої дії, однак вцілому доповнюють і підтверджують результати проведеної слідчої дії і не створюють будь-яких протиріч протоколам пред`явлення для впізнання, а тому суд вказані фототаблиці вважає такими, що є доказами вини ОСОБА_32 та ОСОБА_33 у вчиненні кримінального правопорушення, хоча і констатує факт часткового недотримання слідчим вимог КПК України при складанні зазначених фототаблиць.

Так, за епізодом вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_25 , винуватість ОСОБА_32 та ОСОБА_33 підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілої ОСОБА_25 , яка пояснила суду, що на початку березня 2015 року, точної дати вона не пам`ятає, приблизно о 22 год. 30 хв. вона йшла по вул. Металістів, 13 в м. Києві. До неї підбігли троє осіб, при цьому один з них залишився стояти трохи поодаль. Хтось із нападників тримав в руках ніж та погрожував їй, таку погрозу вона сприйняла як реальну. Потерпіла повідомила, що впізнає обвинувачених ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 як осіб, які вчинили на неї напад. На вимогу ОСОБА_33 вона віддала телефон, гроші в сумі 20 грн. та золоті прикраси: сережки, обручки, браслет з підвіскою та золотий ланцюжок з підвіскою. Після чого всі нападники пішли, а вона звернулась у міліцію. Згодом її викликали для проведення впізнання, під час якого вона впізнала обвинувачених ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 також у міліції їй повернули викрадені у неї мобільний телефон, золоті сережки, ланцюжок та браслет.

Показання потерпілої ОСОБА_25 в частині вчинення щодо неї кримінального правопорушення ОСОБА_85 суд не приймає до уваги та не покладає в основу вироку, у зв`язку з тим, що останньому органом досудового розслідування не інкриміновано вчинення протиправних дій відносно потерпілої ОСОБА_25 та суд позбавлений можливості вийти за межі судового розгляду, який провадиться в рамках пред`явленого обвинувачення. З цих підстав показання в цій частині виключаються з числа доказів.
- даними витягу з ЄРДР від 11 березня 2015 року, відповідно до якого правовою підставою для внесення відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_32 та ОСОБА_33 за ч. 2 ст. 187 КК України, у встановленому законом порядку, стало прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_25 (т. 4, а.с. 114-118)

- даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_25 про вчинення злочину щодо неї, яка слугувала підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.(т. 4, а.с. 171)

- даними протоколу огляду місця події від 11 березня 2015 року, відповідно до якого, з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства було оглянуто ділянку місцевості поряд із будинком АДРЕСА_7 , тобто місце, на яке вказала ОСОБА_25 , де щодо неї було вчинено кримінальне посягання з боку обвинувачених. (т. 4, а.с. 172-173)
- даними протоколу огляду місця події від 18 березня 2015 року, відповідно до якого, з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, під час проведення слідчої дії, водієм ОСОБА_86 було видано квитанції ПТЗТ "Скарбниця", якими підтверджується факт укладення договору застави щодо викрадених у ОСОБА_25 ювелірних виробів. (т. 5, а.с. 178-179)
- даними квитанцій ПТЗТ "Скарбниця" (т. 5, а.с. 180-182)
- ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_87 від 20 березня 2015 року, якою слідчому було надано право на доступ та вилучення ювелірних виробів, що мають значення для даного кримінального провадження. (т. 4, а.с. 174)
- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23 березня 2015 року та додатку до нього (опису), проведеного з дотриманням вимог КПК України, у приміщенні ПТЗТ "Скарбниця", у відповідності до якого, у присутності співробітника відділення ОСОБА_88 , було вилучено золотий браслет та золотий ланцюг.(т. 4, а.с. 175-178)

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23 березня 2015 року та додатку до нього (опису), проведеного з дотриманням вимог КПК України, у приміщенні ПТЗТ "Скарбниця", у відповідності до якого, у присутності співробітника відділення ОСОБА_89 , було вилучена пара золотих сережок.(т. 4, а.с. 179-182)

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 24 березня 2015 року, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_25 впізнала річ під №2, а саме золотий браслет, який було викрадено відкритим шляхом під час розбійного нападу 10 березня 2015 року. (т. 4, а.с. 183-185)

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 24 березня 2015 року, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_25 впізнала річ під №3, а саме золотий ланцюг, який було викрадено відкритим шляхом під час розбійного нападу 10 березня 2015 року(т. 4, а.с. 186-188)

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 24 березня 2015 року, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_25 впізнала річ під №4, а саме золоті сережки, які було викрадено відкритим шляхом під час розбійного нападу 10 березня 2015 року.(т. 4, а.с. 189-191)

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26 березня 2015 року, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_25 впізнала особу, яка вчинила щодо неї розбійний напад 10 березня 2015 року та зазначила, що вказана особа стоїть під №1, якою є ОСОБА_39 (т. 4, а.с. 193-194)

- даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 28 березня 2015 року, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_25 впізнала особу, яка вчинила щодо неї розбійний напад 10 березня 2015 року та зазначила, що вказана особа зображена на фото №8, якою є ОСОБА_45 відповідно до довідки, що є додатком до вказаного протоколу.(т. 4, а.с. 199-200)

- даними письмової офіційної відповіді ПТЗТ "Скарбниця" на запит органу досудового розслідування, з якої вбачається, що 11 березня 2015 року, що на ім`я знайомого ОСОБА_90 - водія таксі ОСОБА_91 було оформлено договір позики, під час укладення якого, останній надав у заставу ПТЗТ "Скарбниця" ювелірні прикраси, викрадені відкритим шляхом у потерпілої ОСОБА_25 (т. 5, а.с. 36-37)

Слід також зазначити, що суд не приймає до уваги та не покладає в основу вироку протокол впізнання ОСОБА_25 . ОСОБА_34 від 26 березня 2015 року, у зв`язку з тим, що останньому органом досудового розслідування не інкриміновано вчинення протиправних дій відносно потерпілої ОСОБА_25 та суд позбавлений можливості вийти за межі судового розгляду, який провадитьсч в рамках пред`явленого обвинувачення. З цих підстав даний протокол виключається з числа доказів. (т. 4, а.с. 196-198)

Так, за епізодом вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_51 , винуватість ОСОБА_32 підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілої ОСОБА_20 , яка пояснила суду, що 14 березня 2015 року приблизно о 21.00 годині вона з подругою ОСОБА_51 прямувала додому від парку КПІ по просп. Перемоги в м Києві. До них підійшли четверо хлопців, серед них і обвинувачений ОСОБА_56 . Останній дістав ніж і пригрозив вдарити ним, якщо вони почнуть кричати, після чого наказав їм віддати цінні речі та гроші. Вона віддала гроші в сумі приблизно 150 грн., після чого ОСОБА_39 оглянув її і переконався, що вона не має золотих прикрас. Потім нападники забрали у її подруги мобільний телефон та пішли до парку. Потерпіла пояснила, що ножем погрожував також інший з нападників. Звертався до них виключно ОСОБА_39 , інші просто стояли поряд. Вона сприйняла погрозу як реальну загрозу життю. Згодом вона звернулась до міліції і під час розслідування брала участь у впізнанні, під час якого впізнала ОСОБА_32 як особу, що погрожувала їй ножем.

- даними витягу з ЄРДР від 15 березня 2015 року, відповідно до якого правовою підставою для внесення відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_32 за ч. 2 ст. 187 КК України, у встановленому законом порядку, стало прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_20 (т. 4, а.с. 114-118)

- даними витягу з ЄРДР від 23 червня 2015 року, відповідно до якого правовою підставою для внесення відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_32 за ч. 2 ст. 187 КК України, у встановленому законом порядку, стало прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_51 (т. 4, а.с. 114-118)

- даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_20 про вчинення злочину щодо неї, яка слугувала підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.(т. 4, а.с. 203-205)

- даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_51 про вчинення злочину щодо неї, яка слугувала підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушеннядо ЄРДР.(т. 4, а.с. 216-218)

- даними протоколу огляду місця події від 14 березня 2015 року, відповідно до якого, з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства було оглянуто ділянку тротуарної доріжки у парку КПІ, що веде від вул. Енгельса до просп. Перемоги в м. Києві, тобто місце, на яке вказали ОСОБА_51 та ОСОБА_20 , де щодо них було вчинено кримінальне посягання з боку обвинуваченого ОСОБА_32 (т. 4, а.с. 206-207)
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26 березня 2015 року та фототаблиці до нього, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_20 впізнала особу, яка вчинила щодо неї розбійний напад 14 березня 2015 року та зазначила, що вказана особа стоїть під №1, якою є ОСОБА_39 (т. 4, а.с. 208-211)

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26 березня 2015 року та фототаблиці до нього, проведеного з дотриманням вимог КПК України, відповідно до якого ОСОБА_51 впізнала особу, яка вчинила щодо неї розбійний напад 14 березня 2015 року та зазначила, що вказана особа стоїть під №1, якою є ОСОБА_39 (т. 4, а.с. 219-222)

При цьому, суд також вважає необхідним зазначити, що хоча вказані фототаблиці й не містять підписів учасників слідчих дій, однак вцілому доповнюють і підтверджують результати проведених слідчих дій і не створюють будь-яких протиріч протоколам пред`явлення для впізнання, а тому суд вказані фототаблиці вважає такими, що є доказами вини ОСОБА_32 у вчиненні кримінального правопорушення, хоча і констатує факт часткового недотримання слідчим вимог КПК України при складанні зазначених фототаблиць.

Крім того слід зазначити, що суд не приймає до уваги та не покладає в основу вироку протокол впізнання ОСОБА_20 . ОСОБА_34 від 26 березня 2015 року, у зв`язку з тим, що останньому органом досудового розслідування не інкриміновано вчинення протиправних дій відносно потерпілої ОСОБА_20 та суд позбавлений можливості вийти за межі судового розгляду, який провадиться в рамках пред`явленого обвинувачення. З цих підстав протокол виключається з числа доказів. (т. 4, а.с. 212-215)
Суд також не приймає до уваги та не покладає в основу вироку протокол впізнання ОСОБА_61 . ОСОБА_34 від 26 березня 2015 року, у зв`язку з тим, що останньому органом досудового розслідування не інкриміновано вчинення протиправних дій відносно потерпілої ОСОБА_51 та суд позбавлений можливості вийти за межі судового розгляду, який провадиться в рамках пред`явленого обвинувачення. З цих підстав протокол виключається з числа доказів. (т. 4, а.с. 223-226)

Так, за епізодом вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , винуватість ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілої ОСОБА_22 , яка суду пояснила, що на початку березня 2015 року вона разом із подругою ОСОБА_26 увечорі поверталась до дому. Коли вони йшли по вул. Тургенівській в м. Києві, яка погано освітлювалась, спочатку до них підійшли троє обвинувачених, а потім до них приєднався ОСОБА_39 , який прибіг з протилежного боку вулиці. ОСОБА_45 став попереду неї та попередив, що кричати марно. Він став вимагати віддати гроші та цінні речі. При цьому хтось з обвинувачених дістав ніж. Також вона бачила в когось з нападників і другий ніж, але не повністю впевнена в цьому. Вона віддала золоту каблучку, мобільний телефон «Айфон 4 S» та гроші. ОСОБА_26 відвели в бік та вимагали віддати ноутбук, оскільки подумали, що у неї в руках сумка від ноутбука. Потім обвинувачені пішли і вони зайшли бізнес-центр, де зателефонували в міліцію.Зранку їх запросили в міліцію на впізнання. Під час проведення вказаних слідчих дій вона впевнено впізнала всіх чотирьох обвинувачених. Також в міліції їй повернули її телефон. Потерпіла ОСОБА_22 зазначила про те, що віддала гроші ОСОБА_70 (особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), проте вимогу про це озвучив хтось інший з обвинувачених. Мобільний телефон вона віддала ОСОБА_50 на його вимогу. Чи тримав у руках ніж ОСОБА_64 (особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), а також що він казав - вона не пам`ятає. Впевнена, що усі обвинувачені діяли спільно та злагоджено, при цьому вона відчувала реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. Цивільний позов підтримує.

-показаннями потерпілої ОСОБА_26 , яка пояснила, що разом із подругою ОСОБА_22 поверталась до дому. коли вони повернули на вул. Тургенівську, до них підійшли троє чоловіків, потім підбіг четвертий. Обвинувачений ОСОБА_45 вигукнув, що кричати та тікати марно. ОСОБА_39 приставив розкладний ніж до її селезінки. Цю погрозу вона сприймала як реальну загрозу для свого життя. ОСОБА_45 наказав ОСОБА_22 віддати усі цінні речі, що вона і зробила. Потім ОСОБА_53 звернувся до неї і наказав віддати цінні речі і гроші. Вона віддала гроші в сумі 30 гривень. Також нападники переконались, що у неї немає золотих прикрас та годинника, а ОСОБА_64 (особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), запитав чи немає у неї ноутбука. Після крику невідомого чоловіка про міліцію, нападники втекли. Вони з ОСОБА_22 викликали міліцію і в службовому автомобілі під`їхали до місця, де затримали нападників. Там вони, не виходячи з автомобіля підтвердили, що за силуетами затримані особи є тими, хто здійснив на них напад. Зранку в приміщенні міліції з ними проводилось впізнання, під час якого вона впізнала обвинувачених як осіб, які скоїли напад на них. Потерпіла ОСОБА_26 переконана в тому, що розбійний напад на них з ОСОБА_22 здійснили саме обвинувачені. При цьому вважає, що усі вони діяли узгоджено, злагоджено, їхні дії були сплановані заздалегідь.

Показання потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_26 які чітко, послідовно та обґрунтовано пояснили обставини вчинення щодо них розбійного нападу та переконливо зазначили, що усі чотири нападники діяли злагоджено та узгоджено, цілком та у повній мірі викривають ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 у вчиненні саме розбійного нападу, а також повністю спростовують показання обвинувачених щодо непричетності ОСОБА_34 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Суд не має будь-яких підстав ставити під сумнів отримані в судовому засіданні від потерпілих у встановленому КПК України порядку показання.
-показаннями свідка ОСОБА_92 , який пояснив суду, що у березні 2015 року він працював на посаді старшого оперуповноваженого ГУ Національної поліції у м. Києві. В ході відпрацювання інформації про осіб, які вчиняють розбої та грабежі, ними були помічені обвинувачені, які пересувались по місту на автомобілі таксі марки Деу Ланос. Черговий спецлінії «102» повідомив їх про вчинення розбійного нападу в районі площі Перемоги, при цьому прикмети підозрюваних співпадали із прикметами осіб, за якими вони спостерігали. Було прийнято рішення про їх затримання. У обвинувачених були знаряддя злочину та речі, здобуті злочинним шляхом, а саме розкладні ножі та викрадений у потерпілої мобільний телефон білого кольору. Огляд затриманих проводився слідчою групою. В подальшому він не брав участі у досудовому розслідуванні даного кримінального провадження.

- даними витягу з ЄРДР від 15 березня 2015 року, відповідно до якого правовою підставою для внесення відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_32 , ОСОБА_34 та ОСОБА_33 за ч. 2 ст. 187 КК України, у встановленому законом порядку, стало прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_22 (т. 4, а.с. 114-118)

- даними витягу з ЄРДР від 23 червня 2015 року, відповідно до якого правовою підставою для внесення відомостей щодо протиправної діяльності ОСОБА_32 , ОСОБА_34 та ОСОБА_33 за ч. 2 ст. 187 КК України, у встановленому законом порядку, стало прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_26 (т. 4, а.с. 114-118)

- даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_22 про вчинення злочину щодо неї, яка слугувала підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.(т. 4, а.с. 227)

- даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_26 про вчинення злочину щодо неї, яка слугувала підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.(т. 4, а.с. 246-248)

- даними протоколу огляду місця події від 15 березня 2015 року, відповідно до якого, з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства було оглянуто територію тротуару поблизу магазину "Екомаркет", що розташований на просп. Науки №8 в м. Києві. Під час огляду вказаної території, при особистому огляді у ОСОБА_34 було виявлено та вилучено металевий розкладний ніж, у ОСОБА_33 два металевих розкладних ножа. (т. 5, а.с.14-26) При цьому суд критично ставиться до показань обвинувачених ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 про те, що ножі, вилучені під час ОМП, їм було підкинуто під час затримання працівниками органів поліції. Суд вважає такі показання даними з метою захисту та створення в суду хибного переконання в тому, що лише ОСОБА_39 використовував при вчиненні злочинів ніж та лише умислом останнього охоплювалися розбійні дії. Ця позиція обвинувачених цілком спростована комплексом інших, зазначених у даному вироку доказів.

Крім того, слід зазначити, що у зв`язку з встановленням у судовому засіданні тієї обставини, що обвинувачених ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 було затримано 15 березня 2015 року саме за наслідками фактичного впізнання останніх на вулиці потерпілими ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , які супроводжували в автомобілі працівників поліції, та останнім під час затримання нападників, було продемонстровано обличчя затриманих, суд вважає недопустимими доказами протоколи впізнання потерпілими ОСОБА_22 та ОСОБА_26 обвинувачених ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 від 15 березня 2015 року, та з цих підстав не покладає їх в основу даного вироку, оскільки фактично це було повторне впізнання та результати зазначених слідчих дій не можливо вважати об`єктивними.(т. 4, а.с. 228-236, а.с. 242-245, а.с. 248-251, т. 5, а.с. 1-4, а.с. 9-13)

Одночасно суд не покладає в обґрунтування даного вироку наступні процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: заяву ОСОБА_30 від 5 березня 2015 року (т. 4, а.с. 120), постанову про залучення представника потерпілого ОСОБА_30 від 5 березня 2015 року (т. 4, а.с. 121), постанову про залучення законного представника потерпілого ОСОБА_93 від 7 березня 2015 року (т. 4, а.с 128), заяву ОСОБА_93 від 27 березня 2015 року (т. 4, а.с. 129), протокол пред`явлення особи для впізнання від 26 березня 2015 року (т. 4, а.с. 134-136), розписку ОСОБА_24 від 1 квітня 2015 року (т. 4, а.с. 146), протокол пред`явлення особи для впізнання від 26 березня 2015 року (т. 4, а.с. 160-163), розписку ОСОБА_94 від 14 квітня 2015 року (т. 4, а.с. 192), заяву ОСОБА_33 від 15 березня 2015 року (т. 5, а.с. 27), заяву ОСОБА_34 (т. 5, а.с. 28), протокол огляду місця події від 15 березня 2015 року (т. 5, а.с. 29-34), лист-відповідь ПТ "Ломбард - Скарбниця" (т. 5, а.с. 35), розписку ОСОБА_25 від 13 травня 2015 року (т. 5, а.с. 38), розписку ОСОБА_95 від 26 березня 2015 року (т .5, а.с. 39), постанови про визнання речових доказів, протоколи огляду з додатками, листи ПТЗТ "Скарбниця", розписку ОСОБА_22 , висновки криміналістичних експертиз, протоколи затримання підозрюваних та ухвал про обрання останнім запобіжних заходів (т. 5, а.с. 40-114, 177), квитанції (т. 5, а.с. 175-176). оскільки самі по собі вказані документи не містять даних, що мають значення для питань цього розгляду, а частина з них лише засвідчує відповідність проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону.

Таким чином, суд дослідив, оцінив та проаналізував отримані і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження, та прийшов до переконання, що вина ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 саме у вчинені інкримінованих їм кримінальних правопорушень є цілком доведеною поза розумним сумнівом. На думку суду по справі зібрано достатня кількість допустимих та належних доказів на підтвердження такої вини.

Таким чином, ОСОБА_39 , будучи особою яка раніше вчинила розбій, а також ОСОБА_45 та ОСОБА_53 своїми умисними протиправними діями, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України

Крім того, ОСОБА_39 та ОСОБА_45 своїми умисними протиправними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Обираючи кожному з обвинувачених вид та міру покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, найтяжче з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, участь кожного із них у їх вчиненні, кількість епізодів кримінально-протиправної діяльності, відношення обвинувачених до скоєного, двоє з яких частково визнали вину.

Судом також враховуються дані про особу кожного з обвинувачених.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_40 вид та міру покарання, судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, те, що до затримання він офіційно не працював, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував, за місцем утримання характеризується посередньо, має постійне місце проживання.

До обставин, що у відповідності з вимогами ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_32 , суд відносить розкаяння останнього в частині визнаного.

Обставинами, що у відповідності з вимогами ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_32 , суд визнає вчинення злочину повторно, рецидив злочинів та вчинення злочину щодо неповнолітнього.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи та його роль у вчинених кримінальних правопорушеннях, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_32 , який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, наявність обставини, що частково пом`якшує покарання та наявність кількох обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_32 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства та призначає основне покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке належить обвинуваченому на праві власності, вважаючи вказане покарання необхідним та достатнім для можливості виправлення останнього та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Оскільки кримінальні правопорушення у даному кримінальному провадженні вчинені ОСОБА_46 до постановлення вироку щодо нього Святошинським районним судом м. Києва від 10 липня 2015 року, суд вважає необхідним остаточне покарання обвинуваченому призначити за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням зазначеного вироку.

Судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_33 , який раніше судимий, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, за місцем утримання характеризується посередньо.

До обставин, що у відповідності з вимогами ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_33 , суд відносить розкаяння останнього в частині визнаного.

Обставинами, що у відповідності з вимогами ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_33 , суд визнає вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи та його роль у вчинених кримінальних правопорушеннях, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_33 , який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, наявність обставини, що частково пом`якшує покарання та наявність кількох обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_33 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства та призначає основне покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке належить обвинуваченому на праві власності, вважаючи вказане покарання необхідним та достатнім для можливості виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_34 , який раніше судимий, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, за місцем утримання характеризується посередньо.

Обставин, що у відповідності з вимогами ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_34 судом не встановлено.

Обставиною, що у відповідності з вимогами ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_34 , суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи та його роль у вчиненому злочині, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_34 , який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_34 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства та призначає основне покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке належить обвинуваченому на праві власності, вважаючи вказане покарання необхідним та достатнім для можливості виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У справі до обвинувачених заявлено ряд цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Так, у кримінальному провадженні законним представником потерпілого ОСОБА_27 - ОСОБА_29 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_32 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди в розмірі 20 055 гривень 00 копійок та іншим законним представником потерпілого ОСОБА_27 - ОСОБА_28 заявлено цивільний позов в інтересах неповнолітнього ОСОБА_27 до обвинуваченого ОСОБА_32 про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень 00 копійок.

Потерпілою ОСОБА_25 до ОСОБА_32 та ОСОБА_33 заявлено цивільний позов про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди в розмірі 26 600 гривень 67 копійок (в судовому засіданні вимоги позивачкою було зменшено до суми 575 гривень 67 копійок, у зв`язку з поверненням їй викраденого особистого майна і остання лише просить відшкодування сплачених нею відсотків по користуванню кредитом до каси ПТ «ЗАСТАВНЕ ТОВАРИСТВО «СКАРБНИЦЯ-ЛОМБАРД») та моральної шкоди в розмірі 35 000 гривень 00 копійок.

Потерпілою ОСОБА_51 до обвинуваченого ОСОБА_32 заявлено цивільний позов про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди в розмірі 4 292 гривні 00 копійок.

Потерпілою ОСОБА_20 до обвинуваченого ОСОБА_32 заявлено цивільний позов про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди в розмірі 160 гривень 00 копійок.

Потерпілою ОСОБА_22 до обвинувачених ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 заявлено цивільний позов про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди в розмірі 2 470 гривень 00 копійок.

Цивільним позивачем ПТ «ЗАСТАВНЕ ТОВАРИСТВО «СКАРБНИЦЯ-ЛОМБАРД» до обвинувачених ОСОБА_32 та ОСОБА_33 заявлено цивільний позов про відшкодування заподіяних матеріальних збитків в розмірі 10 196 гривень 77 копійок, у зв`язку з безкоштовним поверненням власнику ОСОБА_25 заставного майна.

У судовому засіданні вказані позовні вимоги позивачами були підтримані, окрім позову ОСОБА_96 , яка в судове засідання не прибула.

Обвинувачені ОСОБА_39 та ОСОБА_45 цивільні позови в частині пред`явленої матеріальної шкоди визнали у повному обсязі, заперечуючи наявність заподіяної ними потерпілим моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_53 , не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідно заперечив проти задоволення цивільного позову ОСОБА_22

Ч. 1 ст. 1166 ЦК України, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями від 27 лютого 2009 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Положенням ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, розглянувши зазначені цивільні позови вважає, що сума заподіяних матеріальних збитків, спричинених злочинними діями обвинувачених, повністю доведена матеріалами кримінальної справи, обставинами встановленими у судовому засіданні та цим вироком, а за таких обставин позови підлягають задоволенню, за виключенням позову потерпілої ОСОБА_96 , яка в судове засідання не прибула.

Крім того суд вважає частково доведеними вимоги законного представника потерпілого ОСОБА_27 - ОСОБА_28 , щодо відшкодування її сину ОСОБА_27 заподіяної, внаслідок вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_46 , моральної шкоди, виходячи з того, що на думку суду позивачкою при визначенні розміру компенсації було завищено розмір сумарного психотравмуючого впливу на її сина наслідків вчиненого відповідачем злочину. Суд при вирішенні даного позову оцінює розмір завданої ОСОБА_27 моральної шкоди, врахувавши при цьому такі фактори, як інтенсивність та тривалість перенесених ним психічних страждань, порушення психічних процесів та функцій, ступінь незворотності негативних відхилень та можливість і строки відновлення його звичайного психологічного стану.
За таких обставин цивільний позов ОСОБА_28 підлягає задоволенню частково на суму 3 000 гривень 00 копійок.

Також суд вважає частково доведеними вимоги потерпілої ОСОБА_25 до ОСОБА_32 та ОСОБА_33 щодо відшкодування їй заподіяної, внаслідок вчинення злочину обвинуваченими ОСОБА_46 та ОСОБА_43 моральної шкоди, виходячи з того, що на думку суду позивачкою при визначенні розміру компенсації було завищено розмір сумарного психотравмуючого впливу на неї наслідків вчиненого відповідачами злочину. Суд при вирішенні даного позову оцінює розмір завданої ОСОБА_25 моральної шкоди, врахувавши при цьому такі фактори, як інтенсивність та тривалість перенесених нею психічних страждань, порушення психічних процесів та функцій, ступінь незворотності негативних відхилень та можливість і строки відновлення її звичайного психологічного стану.
За таких обставин цивільний позов ОСОБА_25 в частині моральної шкоди підлягає задоволенню частково на суму 2 000 гривень 00 копійок.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_96 на суму 4 292 гривні 00 копійок, підлягає залишенню без розгляду виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_96 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, на неодноразові виклики не з`являлася у судові засідання, та не повідомляла суд про причини свого неприбуття.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_96 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, повторно не з`явилась у судове засідання, не повідомила суд про причини свого неприбуття, а також не надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила розглядати справу за її відсутності, що свідчить про недодержання нею умов реалізації права на звернення до суду за захистом, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову вказаної потерпілої без розгляду, що не позбавляє останню права пред`явити у подальшому позов в порядку цивільного судочинства.

Дані про накладення на майно обвинувачених арешту суду надано не було.

Підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_40 , ОСОБА_50 та ОСОБА_62 запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили щодо них - не встановлено.

У справі залучено судових експертів криміналістів, вартість послуг яких по проведенню експертних досліджень склала 1 227 гривень 60 копійок, що суд визнає процесуальними витратами у кримінальному провадженні, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає солідарному стягненню з обвинувачених ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 на користь держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст.186 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке йому належить на праві власності;

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_97 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією майна, яке йому належить на праві власності.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного ОСОБА_97 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цим вироком покарання, частково приєднати покарання, невідбуте за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року та остаточно призначити до відбуття покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке йому належить на праві власності.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_40 рахувати з 15 березня 2015 року, тобто з моменту затримання останнього та його попереднього ув`язнення.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_40 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 15 березня 2015 року і до 20 червня 2017 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, що діяли на момент чинності ЗУ №838-VІІІ, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_40 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року і до набрання даним вироком законної сили за діючими правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_98 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст.186 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке йому належить на праві власності;

На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання ОСОБА_99 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією майна, яке йому належить на праві власності.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_50 рахувати з 15 березня 2015 року, тобто з моменту затримання останнього та його попереднього ув`язнення.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_50 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 15 березня 2015 року і до 20 червня 2017 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, що діяли на момент чинності ЗУ №838-VІІІ, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_50 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року і до набрання даним вироком законної сили за діючими правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке йому належить на праві власності;

Початок строку відбування покарання ОСОБА_62 рахувати з 15 березня 2015 року, тобто з моменту затримання останнього та його попереднього ув`язнення.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_62 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 15 березня 2015 року і до 20 червня 2017 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, що діяли на момент чинності ЗУ №838-VІІІ, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_62 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року і до набрання даним вироком законної сили за діючими правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_40 , ОСОБА_50 та ОСОБА_62 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - у виді тримання під вартою.

Стягнути з засуджених ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 на користь державипроцесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових криміналістичних експертиз в сумі 1 227 гривень 60 копійок, в рівних долях, тобто по 409 грн. 21 коп. з кожного.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_27 - ОСОБА_29 - задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_32 на користь ОСОБА_29 20 055 гривень 00 копійок заподіяної злочинними діями матеріальної шкоди.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_27 - ОСОБА_28 задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_32 на користь ОСОБА_27 3 000 гривень 00 копійок заподіяної останньому злочинними діями моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_25 задовольнити частково. Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_32 та ОСОБА_33 на користь ОСОБА_25 575 гривень 67 копійок заподіяної злочинними діями матеріальної шкоди, в рівних долях по 287 гривень 84 копійки з кожного. Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_32 та ОСОБА_33 на користь ОСОБА_25 2 000 гривень 00 копійок заподіяної злочинними діями моральної шкоди, в рівних долях по 1 000 гривень 00 копійок з кожного.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_20 задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_32 на користь ОСОБА_20 160 гривень 00 копійок заподіяної злочинними діями матеріальної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_22 задовольнити. Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 на користь ОСОБА_22 2 470 гривень 00 копійок заподіяної злочинними діями матеріальної шкоди, в рівних долях по 823 гривні 34 копійки з кожного.

Цивільний позов ПТ «ЗАСТАВНЕ ТОВАРИСТВО «СКАРБНИЦЯ-ЛОМБАРД» до обвинувачених ОСОБА_32 та ОСОБА_33 - задовольнити. Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_32 та ОСОБА_33 на користь ПТ «ЗАСТАВНЕ ТОВАРИСТВО «СКАРБНИЦЯ-ЛОМБАРД» 10 196 гривень 77 копійок заподіяної злочинними діями матеріальної шкоди, в рівних долях по 5 098 гривень 39 копійок з кожного.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_96 на суму 4 292 гривні 00 копійок - залишити без розгляду.

Речові докази:

- шкіряний пасок з металевою бляшкою, два шнурки чорного кольору, ланцюжок жовтого кольору з хрестиком, ланцюжок сірого кольору, дерев`яні чітки, ключі з пластмасовим брелоком з биркою №19 (передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві) - повернути власнику;

- шкіряний пасок з металевою бляшкою, два шнурки чорного та сірого кольору, шкіряний гаманець коричневого кольору, спортивна шапка, зарядний пристрій до телефону, ключ з пластмасовою биркою №37, запальничка помаранчевого кольору, дві SIM-карти мобільних операторів "Київстар" та "Лайф" та мобільний телефон марки "Nokia" IMEI НОМЕР_2 (передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві) - повернути власнику;

- мобільний телефон марки "Алкатель" IMEI НОМЕР_3 з SIM-картою мобільного оператора "Life", акумуляторна батарея до телефону, зарядний пристрій до телефону, пластмасова запальничка, пачка цигарок "ЛД", два аркуші паперу, дві SIM-карти мобільного оператора "Київстар" та "Life" (передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві) - повернути власнику;

- пластикова картка ПАТ "ПриватБанк" № НОМЕР_4 , пластикова картка "Скарбниця", пластикова картка ПАТ "ПриватБанк" № НОМЕР_5 , пластикова картка ПАТ "ПриватБанк" № НОМЕР_6 , пластикова картка "Life", ключ з магнітним брелоком (передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві) - повернути власнику.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ___________Є. ОСОБА_100