Справа № 357/5821/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2018 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні зали суду №1 угоду про визнання винуватості від 29.05.2018 року між обвинуваченим і прокурором у кримінальному провадженні № 0001927 від 19.04.2018 року по обвинуваченню за ст.246 ч.2 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква. Київської області, громадянина України, з повною загальної середньою освітою, не працюючого, не одруженого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27.04.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.185 ч.2, 75 КК України до 2 роки обмеження волі з іспитовим строком 2 роки, 16.07.2013року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ст. 15 ч.2,185 ч.2, 71 КК України до2 років 6 місяців обмеження волі, 17.06.2014 року згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області звільнений на підставі ст. 1 п. «в» ЗУ «Про амністію у 2014 році», 06.12.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 246 КК України до штрафу в cyмі 1190 гривень, який сплачено 16.01.2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 18.04.2018 року, близько 08 годин 00 хвилин, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ст. 246 КК України відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 06.12.2017 року, знаходячись в відділі № 4 кварталу № 2 урочища «Томилівська дача», що поблизу с.Томилівка Білоцерківського району Київської області, без спеціального на те дозволу, який підтверджується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим вповноваженим органом, з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом спилювання за допомогою бензопили «STIHL MSI80», вчинив незаконну порубку дерев, а саме: породи «дуб»: 3 дерева діаметром пня 20 сантиметрів. 1 дерево діаметром пня 56 сантиметрів, 1 дерево діаметром пня 16 сантиметрів, 1 дерево діаметром пня 14 сантиметрів, 1 дерево діаметром пня 10 сантиметрів, дерево діаметром пня 30 сантиметрів; породи «берест»: 1 дерево діаметром пня 17 сантиметрів, 1 дерево діаметром пня 18 сантиметрів, які в подальшому використав на власні потреби, чим відповідно до довідки від 24.05.2018 за №04-08-27/1811 Державної екологічної інспекції у Київській області спричинив істотну шкоду, оскільки здійснено порубку цінних пород дерев та внаслідок їх порубки погіршилися захисні властивості лісонасаджень, відбулася зміна породного складу і зменшення повноти насадження, чим спричинив державі матеріальної шкоди на суму 24 050, 02 гривень.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконній порубці лісу, вчиненому повторно, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 426 КК України.

29.05.2018 року прокурор у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 з одного боку, та обвинувачений ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості на наступних умовах:

обвинувачений ОСОБА_5 , розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, а саме обмеження свого права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і 424 КПК України, та відмову від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу (зокрема, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової

допомоги безоплатно у порядку та випадках передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь), а також будучи обізнаним про наслідки невиконання угоди, які полягають у праві прокурора при невиконанні угоди протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а у разі умисного невиконання ним угоди - бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ст. 389- 1 КК України, взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.246 КК України та погодився на призначення йому за вказаний злочин покарання у виді обмеження волі на 3 роки, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та суду показав, що мав матеріальні затруднення, потребу в опаленні житлового будинку, де він мешкає з співмешканкою та двома неповнолітніми дітьми, а тому він вирішив зрізати дерева на опалення житла, що і вчинив при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, з мірою покарання згідно угоди про визнання винуватості між ним та прокурором погоджується, просить затвердити угоду про визнання винуватості, повністю розуміючи наслідки затвердження такої угоди судом.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, розуміючи, що наслідком укладення та затвердження угоди для нього буде обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394, 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення, будучи обізнаним про своє право у випадку невиконання обвинуваченим угоди про визнання винуватості протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, просив угоду затвердити.

Вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, на підставі такого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.246 КК України.

Згідно ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Злочин, передбачений ч.2 ст.246 КК України, відповідно до ст.12 ч.3 КК України є злочином середньої тяжкості.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні.

Таким чином, враховуючи, що умови угоди не суперечать закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб чи держави, виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань можливе, суд вважає, що підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

У скоєному ОСОБА_5 щиро розкаюється- наведену обставину суд визнає такою, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_5 обставин судом не встановлено.

Враховуючи наведене, з врахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, який вчинив злочин середньої тяжкості, проживає в незареєстрованому шлюбі з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, не працює, суд вважає особу обвинуваченого такою, що не становить підвищеної суспільної небезпеки, а тому виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання в межах санкції ст.246 ч.2 КК України, у виді обмеження волі з застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України.

Таким чином, враховуючи, що умови угоди не суперечать закону, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є правильною, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим наявні, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб чи держави, виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань можливе, суд вважає, що підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, що узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості та не суперечить вимогам закону.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався і підстав для його застосування не вбачається, заходи забезпечення кримінальних проваджень відсутні.

Судові витрати в справі відсутні, речові докази бензопилу «STIHL MSI80», дерева в кількості 10 штук слід конфіскувати в дохід держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374 ,469,474,475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.05.2018 року, укладену у кримінальному провадженні №0001927 від 19.04.2018 року по обвинуваченню за ст. 246 ч.2 КК України ОСОБА_5 між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим з іншого боку.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.246 КК України, на підставі якої призначити йому узгоджене між сторонами покарання у виді 3 років обмеження волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст.76 ч.1 п.п.1, 2, ч.2 п.2 КК України на засудженого ОСОБА_5 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази - бензопилу «STIHL MSI80»,яка зберігається в кімнаті речових доказів Білоцерківського ВП, дерева в кількості 10 штук, які передані на зберігання ДП «Білоцерківське лісове господарство» - конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1