Провадження № 1-кп/127/485/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.09.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0001120 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колюхів Тиврівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 357 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 06.03.2018 року приблизно о 12.00 год., перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , маючи вільний доступ до речей та документів останнього, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, з корисливих спонукань, шляхом крадіжки, незаконно заволодів паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 28 листопада 2013 року Ленінським РВ УДМС України у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_5 , та іншим особистим документом потерпілого, а саме: карткою фізичної особи - платника податків (ідентифікаційним кодом) № НОМЕР_2 , виданою 07 липня 2012 року Вінницькою обласною державною податковою інспекцією на ім`я ОСОБА_5 , яка є важливим особистим документом, оскільки її втрата істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав. Вказані документи ОСОБА_4 знайшов серед інших речей в шухляді шафи, яка знаходилась у вищевказаній квартирі, та викрав їх, поклавши до своєї сумки.
Після чого, 06.03.2018 року приблизно о 14-00 год., ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи у відділенні Публічного Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ-БАНК», що знаходиться за адресою: вул. Архітектора Артинова, 29 у м. Вінниці, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, з корисливих спонукань, шляхом обману, використовуючи паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 28 листопада 2013 року Ленінським РВ УДМС України у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_5 та картку фізичної особи-платника податків № НОМЕР_2 , видану 07 липня 2012 року Вінницькою обласною державною податковою інспекцією на ім`я ОСОБА_5 , відкрив у ПАТ «A-Банк» на ім`я останнього картковий рахунок № НОМЕР_3 з кредитним лімітом коштів у сумі 500 грн. (п`ятсот гривень) та оформив кредитну картку № НОМЕР_4 від імені ОСОБА_5 на суму 5299 грн. 50 коп. (п`ять тисяч двісті дев`яносто дев`ять гривень п`ятдесят копійок), без згоди останнього. Вказані кредитні кошти було зараховано на картковий рахунок ПАТ «А-Банк» № НОМЕР_5 , відкритий на ім`я ОСОБА_5 .
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 у період часу з 06.03.2018 року по 07.03.2018 року, через термінал ПАТ КБ «Приватбанк» зняв з банківської картки № НОМЕР_4 виданої на ім`я ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) та з банківської картки № НОМЕР_3 виданої на ім`я ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 500 грн. (п`ятсот гривень), після чого розпорядився отриманими грошима на власний розсуд, таким чином завдав ПАТ «A-Банк» матеріальної шкоди на загальну суму 5500 грн. (п`ять тисяч п`ятсот гривень).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Також пояснив суду, що перебуваючи у квартирі свого знайомого, де вони разом відпочивали, він скориставшись відсутністю останнього в кімнаті, дістав із шухляди його паспорт та ідентифікаційний код, поклав у свою сумку та забрав із собою. Потім взявши із собою зазначені документи пішов до відділення ПАТ «Акцент Банк» в центрі м. Вінниці, адреси не пам`ятає, та пред`явивши дані документи, оформив кредитний рахунок на суму 500 грн. та кредитну карту на 5000 грн. Зазначив, що дані кошти зняв із картки через термінал та витратив їх на власні потреби. Обвинувачений в судовому засіданні надав докази про добровільне відшкодування шкоди.
Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, претензій до обвинуваченого немає, цивільний позов не заявлявся, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, претензій до обвинуваченого немає, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції. Одночасно обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого ОСОБА_4 та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий.
Крім того, судом враховано позитивну характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання, видану 26.03.2018 Квартальним комітетом «Поділля» за №383. Згідно якої за час проживання скарг від сусідів будинку, родичів з національної поліції про порушення громадського спокою та неналежну поведінку до квартального комітету «Поділля» не надходило.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» №883 від 26.03.2018 року ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у їх закладі не перебуває.
Відповідно до довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» №20/1558 від 02.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні з 26.12.2011 року по 10.01.2012 року з діагнозом: «Вегето-судинна дистонія зі схильністю до обмороків». На обліку не перебуває.
Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, в ході судового провадження не встановлено.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, який визнав свою вину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану шкоду, суд дійшов висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у вигляді обмеження волі на певний строк.
Частиною 1 статті 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Частиною 3 цієї ж статті визначено, що суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
В той же час, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а відтак до останнього слід застосувати положення статті 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням та відповідним іспитовим строком.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65, 66, 75, 76, 190, 357 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі;
- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Речові докази по кримінальному провадженню № 0001120, а саме: дві банківські картки виданні у відділені «А-Банку» за № НОМЕР_6 дійсна до 09/21 та № НОМЕР_7 дійсна до 05/21, які були видані ОСОБА_5 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: