Провадження №1-кп/1522/79/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0005817від 18 вересня 2017 року на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Щербані Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.05.2002 р. за ч.2 ст. 141, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 101, ч.2 ст.17 ч.2 ст. 122, ст. 93 п. «ж», ст. 93 п. «и», ст. 42 КК України до 15 років позбавлення волі, 25.02.2016 р. звільнений на підставі ст. 72 КК України, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

захисника - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого- ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

18.09.2017 р. приблизно о 03 год. 10 хв., ОСОБА_3 , заздалегідь маючи злочинний намір на напад з метою заволодіння чужим майном, маючи при цьому заздалегідь підготовлений для нападу ніж, знаходячись в зеленій зоні біля сходів, які ведуть від пляжу «Отрада» до пров. 2-й Лермонтовський, помітив раніше не знайомих йому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які рухались вгору сходами.

Вирішивши, що у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при собі може бути цінне майно, яким можливо заволодіти, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, раптово вийшов із зеленої зони та наблизився до потерпілих. Після цього, з метою безперешкодного заволодіння майном, а також для того, щоб попередити можливий опір ОСОБА_3 , діставши з кишені ніж та погрожуючи можливістю його застосування наказав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передати наявне у них цінне майно. Останні, сприймаючи погрозу від ОСОБА_3 , як таку, що має реальний характер та дійсно може бути реалізована, а також опасаючись за своє життя та здоров`я, дістали з кишень належні їм мобільні телефони, а саме: ОСОБА_6 віддав нападнику свій мобільний телефон марки Iphone 7, в корпусі чорного кольору, вартістю 26000 грн., а ОСОБА_7 віддала нападнику свій мобільний телефон марки Sony Хреria Р, в корпусі чорного кольору, вартістю 4998 грн.

Реалізуючи кінцеву частину свого нападу, ОСОБА_3 незаконно заволодівши вищезазначеними мобільними телефонами потерпілих, разом із викраденим майном з місця кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 26000 грн., потерпілій ОСОБА_7 на суму 4998 грн., що загалом складає 30998 грн.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з застосуванням насилля, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу ( розбій).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно за вказаних обставин, 18.09.2017 р. приблизно о 03 год. 10 хв., здійснив напад на ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та із погрозою застосування канцелярського ножа заволодів їх мобільними телефонами спричинивши майнову шкоду ОСОБА_6 на суму 26000 гривень та потерпілій ОСОБА_7 на суму 4998 гривень. Наступного дня він з`явився до відділку поліції та видав телефон марки Sony Хреria Р.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення ч.1 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з застосуванням насилля, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу ( розбій).

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд виходить з наступного.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його
призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України, є тяжким злочином проти власності.

ОСОБА_3 із середньою освітою, офіційно не працевлаштований, має реєстрацію та постійне місце проживання у Миколаївській області, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення навмисних злочинів, звільнений 25.02.2016 року у зв`язку з відбуттям покарання.

Цивільні позови потерпілі не заявляли. Заподіяна майнова шкода частково усунута обвинуваченим, шляхом повернення потерпілому телефону Sony Хреria Р. Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв його розкриттю. У майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та на нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставинами, які пом`якшують покарання, ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове усунення заподіяної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 є рецидив злочинів.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на думку суду його подальше виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Утім, враховуючи наведені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд визначає таке покарання у межах нижньої межі санкції ч.1 ст. 187 КК України, вважаючи його достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.

До набрання вироком законної сили суд вважає за доцільне залишити запобіжний захід обвинуваченому без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, ст. ст.1-90 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на (3 ) три роки.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк тримання обвинуваченого під час кримінального провадження та судового розгляду у Південному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації УВП №21 із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 20.11.2017 року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні :

- мобільний телефон марки «Sony Xperia P» в корпусі чорного кольору вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_7 ;
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому а також не пізніше наступного дня після ухвалення направити учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя:

04.05.2018