Справа № 352/1415/16-к
Провадження № 1-кс/352/93/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018 м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , прокурора Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000387 від 10.07.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся з вказаною скаргою, в обґрунтування якої посилався на викладені в ній обставини. У зв`язку з неповнотою досудового розслідування та невідповідністю висновків фактичним обставинам справи просив вищезазначену постанову слідчого скасувати.

Заслухавши пояснення представника скаржника, який підтримав скаргу, прокурора, який просив у задоволенні скарги відмовити з огляду на необґрунтованість її доводів, дослідивши матеріали кримінального провадження та скаргу, вважаю наступне.

Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

П. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Встановлено, що постановою слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 10.07.2017 р. кримінальне провадження №0000387 від 26.08.2016 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

При проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до цих вимог КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови про закриття вказаного вище кримінального провадження слідчим не вчинено всіх дій, передбачених вимогами КПК України, зокрема, в постанові про закриття кримінального провадження слідчим не наведено достатньо обставин, за яких слід дійти висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження з огляду на відсутність викладення підтвердженої доказами аргументації, яка спростовує саме твердження про вчинення злочину.

Орган досудового розслідування, закриваючи кримінальне провадження №0000387 від 26.08.2016, в повному обсязі не з`ясував зазначені скаржником обставини кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не провів необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі, що свідчить про передчасність висновку про відсутність складу злочину та ставить під сумнів законність постанови про закриття кримінального провадження.

Згідно із ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Окремо слід зазначити, щодо строку звернення до суду із скаргою то він дотриманий, оскільки згідно копії поштового конверту та роздруківки із електронного сервісу Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення, копію постанови про закриття кримінального провадження скаржником отримано 12 березня 2018 року, а скаргу на постанову слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000387 від 10.07.2017 року було подано 22.03.2018 року.

Також слід зазначити, що потерпілим ОСОБА_3 на допиті було повідомлено слідчому про те, що ОСОБА_7 все ж надав згоду на дарування домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною заявою, яка посвідчена нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_8 , сторонами якого є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Проте слідчим не було здійснено виїмку даного документу, який має безпосереднє доказове значення для встановлення обставин даного кримінального провадження. Окрім того слідчим в повній мірі не досліджено зміст Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року, в які було встановлено, що саме за ОСОБА_3 визнається право власності на домоволодіння, а також про дійсну наявність згоди ОСОБА_7 на дарування домоволодіння АДРЕСА_1 . До того ж, слідчий вбачає в даних правовідносинах лише цивільно-правові правовідносини, але не вбачає складу злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, і не намагається всіма допустимими законодавством способами встановити обставини кримінального провадження, які б свідчили про вчинення даного злочину або відсутність такого.

Крім того Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив що в 2012 році було проведено державну реєстрацію права власності спірного домоволодіння в той же час коли дане домоволодіння перебувало під арештом на підставі ухвали суду і прокурором та слідчим не було здійснено жодних дій спрямованих на встановлення законності проведення такої реєстрації.

В той же час, слідчий не відобразив у постанові встановлених фактичних обставин за ч. 1 ст. 190 КК України, не навів будь-якої оцінки доказів, пославшись на зміст пояснень, не вказав що і які докази підтверджують, а що спростовують, не пояснив чому критично поставився до доводів заявника, не обґрунтував свій висновок в частині відсутності складу кримінального правопорушення конкретними доказами, не вказав які саме фактичні дані підтверджують правильність висновку про необхідність закриття кримінального провадження, належним чином не обґрунтував підставу для закриття кримінального провадження, не зазначив в якому конкретно діянні відповідної особи відсутній склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, а також не зазначив переконливих мотивів неможливості проведення таких слідчих дій як виїмка та відповідних допитів.

Також, слід звернути увагу на те, що під час розслідування кримінального провадження органами досудового розслідування не виконані вимоги, щодо розумності строків судового розгляду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Частиною 2 ст. 28 КПК України встановлено, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Дотримання розумних строків кримінального провадження є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом

Так, в справі «Любов Єфіменко проти України» Європейський суд з прав людини» вказав на те, що розслідування має бути швидким і достатньо оперативним, незважаючи навіть на те, що в певній ситуації можуть існувати складнощі та перепони, які перешкоджають його прогресу, а в справі «Риженко проти України» суд вказав на те, що ефективність розслідування втілює в собі вимоги щодо оперативності та розумної швидкості. Навіть якщо існують перешкоди або труднощі, які перешкоджають прогресу розслідування у конкретній ситуації, оперативне реагування національних органів влади є надзвичайно важливим для підтримання громадської віри в їх відданість принципам верховенства права та їх здатність запобігати проявам сприяння незаконним діям або терпимості до них. Більше того, з перебігом часу перспектива проведення будь-якого ефективного розслідування зменшується.

Разом з тим, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проводиться з 2016 року та до теперішнього часу органи досудового розслідування не встановили з достатньою повнотою фактичні обставини подій.

Оскільки законодавцем встановлено різні підстави для закриття кримінального провадження, зокрема, встановлена відсутність події кримінального правопорушення, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, у разі закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, на що посилається слідчий у даному випадку, постанова обов`язково повинна містити зазначення події, яка мала місце, і пояснення того, чому результат діянь певної особи не мав характеру кримінального правопорушення, зокрема чи це відсутність відповідного елементу складу кримінального правопорушення чи непричетність особи до події.

За таких обставин, у слідчого відсутня можливість обґрунтовано зробити висновок щодо правильності закриття кримінального провадження у зв`язку в відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Слідчий, не з`ясував всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальній справі, не дав системної оцінки всіх допустимих і належних доказів у сукупності, що є основою прийняття законного і обґрунтованого рішення по справі.

З оскаржуваної постанови не вбачається і не вказано, які саме дії проводились під час досудового розслідування для встановлення достатніх доказів, не наведено чим вичерпані можливості їх отримання. Слідчим не надано належної оцінки всім доказам, наявним у матеріалах провадження, а тому, посилання слідчого на те, що даному випадку вбачаються виключно цивільно-правові відносини і не має складу кримінального правопорушення є передчасним.

Оскільки, слідчим СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 не вжито всіх дій щодо розслідування даного кримінального провадження, а тому, враховуючи вищенаведене, вважаю, що оскаржувана постанова є передчасною, а доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є підставними, у зв`язку з чим скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000387 від 10.07.2017 року - задоволити.

Постанову слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000387 від 10.07.2017 року - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1