Справа №:755/8871/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"13" червня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005650 від 11.06.2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, непрацюючому, неодруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

13 червня 2018 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .
Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 11.06.2018 року, перебуваючи біля житлового будинку АДРЕСА_2 з метою вчинення крадіжки з помешкання громадян вступив в злочинну змову з ОСОБА_7 обравши об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 цього ж дня, о 12 годині 30 хвилин зайшли до другого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , де за допомогою заздалегідь підготовлених інструментів, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, незаконно проникли до приміщення вищевказаної квартири.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою протиправного збагачення за рахунок чужого майна, обшукали приміщення квартири АДРЕСА_4 , де проживає потерпіла ОСОБА_8 , звідки таємно викрали: грошові кошти в сумі 775 гривень, ланцюжок вироблений із жовтого металу марки «Цептер» вартістю 500 гривень, на якому знаходився годинник марки «Айвон» у вигляді сови, вартістю 600 гривень, каблучку вироблену із жовтого металу марки «Цептер», із камінцем чорного кольору вартістю 1000 гривень, каблучку вироблену із жовтого металу марки «Цептер», із камінцем жовтого кольору вартістю 1000 гривень, трудову книжку, картку киянина, ідентифікаційний код та пенсійне посвідчення, що належать ОСОБА_8 та матеріальної цінності для потерпілої не становлять.

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення разом зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, розподіливши між собою, однак в ході переслідування були затримані працівниками поліції разом із викраденим майном по пр-ту Маяковського 44 в м. Києві.

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст.185 КК України.
11 червня 2018 року о 13 годині 20 хвилин ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України відразу після вчинення кримінального правопорушення.
12 червня 2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом працівників поліції про затримання, протоколом прийняття заяви про вчинення злочину, показаннями свідків, показами потерпілої, протоколом огляду місця події, протоколом проведеного обшуку затриманих осіб, вилученими речовими доказами у провадженні та іншими доказами в їх сукупності.
Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступного.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.
Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, враховуючи дані про особу підозрюваного, який не працює, неодружений, раніше притягався до кримінальної відповідальності, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Крім того, відповідно до ст. 183 КПК України до підозрюваного слід також визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та у разі внесення застави, покласти на нього обов`язки, визначені ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0005650 від 11.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮУ.

Встановити строк тримання під вартою ОСОБА_6 не більше 60 днів з моменту його затримання до 09 серпня 2018 року включно.

Визначити розмір застави ОСОБА_6 , достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України у розмірі 80 /вісімдесяти/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 140 960, 00 /сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят/ гривень 00 копійок.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1.прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду;

2.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_6 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваним, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя