Справа № 697/1242/18
Провадження № 1-кп/697/157/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2018 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Канів кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів, Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого 24.09.2012 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 28.02.2017 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, у відповідності до ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 24.09.2012 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 28.02.2017 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, у відповідності до ст. 89 КК України маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення і перевиховання не став та повторно вчинив злочин проти власності.

Так, ОСОБА_4 , 10.06.2018, близько 17 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Андрія Журби, 10 в м. Канів Черкаської області, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу до автомобіля ВАЗ 2115, д.н.з. НОМЕР_1 , протягнувши руку через відчинене скло водійських дверцят, таємно викрав із салону вказаного автомобіля барсетку з грошовими коштами в сумі 400 грн. та банківською карткою АТ «Ощадбанк», що належить ОСОБА_5 , із якої в подальшому продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи, умисно, повторно з корисливих мотивів, із використанням ОСОБА_6 , 10.06.2018 року в період часу з 18 год. 40 хв. по 19 год. 30 хв. здійснив крадіжку із карткового рахунку потерпілого грошових коштів в сумі 359,75 грн., чим завдав останньому матеріальної шкоди на вказану суму, а всього заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 759,75 грн.

ІІ. Позиція обвинуваченого

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та погодився з усіма фактичними обставинами справи, пояснив, що дійсно 10.06.2018, близько 17 год. 00 хв. в м.Канів по вул. Андрія Журби, 10 помітив відчинений автомобіл ВАЗ 2115, д.н.з. НОМЕР_1 та скориставшись цим, протягнув руку через відчинене скло водійських дверцят і викрав із салону вказаного автомобіля барсетку з грошовими коштами в сумі 400 грн. та банківською карткою АТ «Ощадбанк», із якої в подальшому в період часу з 18 год. 40 хв. по 19 год. 30 хв. вкрав грошові кошти в сумі 359,75 грн. У вчиненому кається та просить суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні не наполягав на суворій мірі покарання щодо обвинуваченого, цивільний позов не заявляв.

ІІІ. Оцінка Суду

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України (далі КПК) суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, перевіривши істинність й добровільність визнавальних показів обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України доведена.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 :

- за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

ІV. Призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються посередньо, раніше судимий.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст..66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, з застосування вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралася, а тому до вступу вироку в законну сили йому необхідно обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Процесуальні витрати та цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Речові докази: залишки від барсетки, а саме два металеві кільця, металевий замок та металеву емблему, які передано до кімнати зберігання речових доказів Канівського ВП Золотоніського ВП необхідно знищити.

З цих підстав, керуючись статтями 349, 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну сили обрати у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Речові докази: залишки від барсетки, а саме два металеві кільця, металевий замок та металеву емблему, які передано до кімнати зберігання речових доказів Канівського ВП Золотоніського ВП знищити.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінально-процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально-процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/1242/18

Головуючий ОСОБА_1