Чортківський районний суд Тернопільської області
"13" червня 2018 р. Справа № 608/1866/17
Номер провадження1-кп/608/61/2018
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,
23 листопада 2017 року в провадження суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування в вищезазначеному кримінальному провадженні.
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який судом продовжувався і термін запобіжного заходу закінчується 5 липня 2018 року, однак судовий розгляд кримінального провадження ще не закінчено.
В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється в інкримінованому злочині, та є ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України. Зокрема, в клопотанні прокурор вказав, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його схильність до вчинення протиправних дій та продовження злочинної діяльності, а це ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім цього, ОСОБА_4 обвинувачується в вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання в вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Він один проживає в с. Шульганівка, не одружений, офіційно ніде не працює, дітей немає, а тому в нього відсутні перешкоди для того, щоб змінити місце свого проживання і ухилитися від правоохоронних органів з метою уникнення відповідальності за скоєне. Спокуса ухилитися від слідства та суду в обвинуваченого ОСОБА_4 є великою, а це доводить ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор вважає, що за таких обставин застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 буде недостатнім, так як вони не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Заслухавши в судовому засіданні думку прокурора, який просить продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечують клопотання прокурора, посилаючись на відсутність підстав для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, а тому просять змінити запобіжний захід на домашній арешт, суд приходить до наступних висновків.
Частина 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України передбачає продовження строку тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду і за наслідками розгляду такого питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання на строк до 10 років позбавлення волі, внаслідок такого злочину спричинена загибель людини, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, не має міцних соціальних зв`язків. Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, на даний час існують ризики які були встановлені під час обрання та продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення та переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.
Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_4 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Окрім наявної обгрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують подальше обмеження право обвинуваченого на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу , який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Суд на даний час не має підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу в виді домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить контролю за його процесуальною поведінкою, а тому з цього приводу клопотання захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд,--
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в злочині, передбаченому ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, на 60 діб, тобто по 11 серпня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1