Справа № 360/1322/18
Провадження №1-кп/367/404/2018
УХВАЛА
Іменем України

06 серпня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України, -

встановила:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у строки визначені КПК України, з доставкою в судове засідання обвинувачених та викликом інших учасників процесу. Також просив продовжити запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою.
Потерпілий ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити провадження до судового розгляду. Також, просив продовжити обвинуваченим строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_7 заперечував проти призначення кримінального провадження до слухання. Вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: в формулюванні обвинувачення вказано, що ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (тобто самим з собою) та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_11 , відкрито заволоділи грошовими коштами потерпілого, що на думку захисника свідчить про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду. Також, захисник заперечував проти продовження обвинуваченим строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, припущення прокурора про те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду нічим не підтверджуються. Тому, захисник просив відмовити в клопотанні прокурора про продовження строків запобіжного заходу обвинуваченим та змінити запобіжний захід на запобіжних захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_6 також вказала, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, просила повернути обвинувальний акт прокурору. Також, просила змінити запобіжний захід обвинуваченим на домашній арешт та вказала, що обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненому злочині повністю визнає.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали думку своїх захисників.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Також, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 р. № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.
Частиною першою ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «В» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «В» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Вивчивши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 17.03.2018 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000194 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення та містить протиріччя.

При викладенні фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення прокурор зазначив, що 17.03.2018 року близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_8 за попередньою змовою на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном з ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_11 (матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження), діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого незаконного збагачення, скориставшись дублікатом ключа, проникли до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, погрожуючи потерпілому ОСОБА_10 насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в демонстрації предмета схожого на пістолет та у висловлюванні погроз фізичною розправою, яке ОСОБА_10 сприймав як таке, що може бути реалізоване, відкрито заволоділи грошовими коштами потерпілого в сумі 600 доларів США, вартістю згідно курсу НБУ станом на 17 березня 2018 року - 26 грн. 27 коп. за 1 долар США, що становить 15 762 грн. 00 коп. та коштами в сумі 50 грн., а також мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 4Х», вартістю 2 600 грн., з сім-картами мобільного операторів зв`язку «МТС» та «Київстар», вартістю 25 грн. за кожну, на суму 50 гривень, телевізором «LG» з діагоналлю 42 дюйми, вартістю 7 095 грн., перфоратором «FORTE PROLINE», вартістю 686 грн. 50 коп., шуруповертом «Dexter Power», вартістю 300 грн., болгаркою «DeWalt», вартістю 1 316 грн. 33 коп., шліфувальною машиною «Дніпро-М», вартістю 549 грн. 67 коп., пилою ланцюговою електричною «SADKO», модель «ECS*2400S, вартістю 1 666 грн. 67 коп., зварювальним інвертором «Дніпро-М», вартістю 1 440 грн. 00 коп.
Після заволодіння чужим майном, з місця злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 31 516 грн. 17 коп.
Однак, прокурором в обвинувальному акті, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не було викладено належним чином формулювання обвинувачення.

Так, прокурор формулюючи обвинувачення відносно ОСОБА_9 вказав, що він 17.03.2018 року близько 02 год. 00 хв., діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном з ОСОБА_8 та невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_11 (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), скориставшись дублікатом ключа, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, погрожуючи потерпілому ОСОБА_10 насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в демонстрації предмета схожого на пістолет та у висловлюванні погроз фізичною розправою, яке ОСОБА_10 сприймав як таке, що може бути реалізоване, спільно з ОСОБА_9 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_11 , відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 600 доларів США, вартістю згідно курсу НБУ станом 17 березня 2018 року - 26 грн. 27 коп. за 1 долар США, що становить 15 762 грн. 00 коп. та коштами в сумі 50 грн., а також мобільним телефоном «Хіaomi Redmi 4Х», вартістю 2 600 грн. 00 коп., з сім-картами мобільного операторів зв`язку «МТС» та «Київстар», вартістю 25 грн. за кожну, на суму 50 грн., телевізором «LG» з діагоналлю 42 дюйми, вартістю 7 095 грн. 00 коп., перфоратором "ORTE PROLINE», вартістю 686 грн. 50 коп., шуруповертом DexterPower» вартістю 300 грн. 00 коп., болгаркою «DeWalt», вартістю 1 316 грн. 33 коп., шліфувальною машиною «Дніпро-М» вартістю 549 грн. 67 коп., пилою ланцюговою електричною «SADKO» модель «ECS*2400S, вартістю 1 666 грн. 67 коп., зварювальним інвертором «Дніпро-М» вартістю 1 440 грн. 00 коп.
Після заволодіння чужим майном, з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 31 516 грн. 17 коп.
Тобто, із вищенаведеного виходить, що ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_8 , невстановленою особою на ім`я ОСОБА_11 проникли до будинку потерпілого, однак, безпосередньо в будинку, грошима потерпілого відкрито заволоділи спільно ОСОБА_9 разом з ОСОБА_9 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_11 .
Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України т. я. містить в собі суперечності і явні протиріччя та підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що під час досудового провадження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія яких закінчується 10.08.2018 р.
Суд вважає, що залишаються ризики, які спонукають суд продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою, т. я. вони раніше притягалися до кримінальної відповідальності, скоїлиінкримінований їм злочин маючи непогашені судимості за попередніми вироками, обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину. Крім того по провадженню не допитані потерпілий, свідки на яких можуть впливати обвинувачені, також не допитані самі обвинувачені. Тобто, обрання обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів не буде сприяти запобіганню ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Тому, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на 60 днів, задовольнивши в цій частині клопотання прокурора та відмовивши захисникам обвинувачених в їх клопотанні про зміну запобіжного заходу їх підзахисним з тримання під вартою на домашній арешт.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 315 КПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Повернути прокурору обвинувальний акт кримінальному провадженню внесеному 17.03.2018 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000194 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України.
Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України на строк 60 днів.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 3 КК Українина строк 60 днів.
Ухвала в частині запобіжних заходів діє з 06.08.2018 р. по 04.10.2018 р. включно.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 13.08.2018 р. о 08 год. 30 хв.

На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3