Справа №333/3785/18
Провадження №1-в/333/225/18
УХВАЛА

18 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

лікаря психіатра ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, відносно якого ставиться питання

про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у режимі відеоконференції, матеріали заяви головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 .

У заяві зазначено, що ОСОБА_7 з 2008 року перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, з діагнозом: «Легка розумова відсталість в стадії помірно вираженої дебільності з порушенням поведінки на резидуально-органічному фоні, ускладнена вживанням психоактивних речовин». У клінічній картині захворювання переважає асоціальне порушення поведінки та вживання психоактивних речовин. У жовтні 2010 року ОСОБА_7 знаходячись в хворобливому стані скоїв кримінальне правопорушення, а саме зберігав наркотичні засоби.

Після проведення судово-психіатричної експертизи рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.01.2011 року ОСОБА_7 був визнаний неосудним і йому було призначено примусовий захід медичного характеру у вигляд лікування в психіатричній лікарні з загальним типом нагляду.

ОСОБА_7 перебував на лікуванні у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» з 18.12.2010 року по 09.08.2011 року. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2011 року ОСОБА_7 були змінені примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом на амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку.

Неодноразово приймалося рішення про продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, останній раз 22.02.2018 року.

За останні шість місяців ОСОБА_7 відвідував дільничного лікаря-психіатра, отримував лікування, однак, періоди стабілізації стану короткі, неякісні у зв`язку з чим відмічаються часті загострення з психопатоподібною симптоматикою, агресивними формами поведінки на адресу оточуючих, ускладнені вживанням психоактивних речовин.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді легкої розумової відсталості в стадії помірно вираженої дебільності з порушенням поведінки на резидуально-органічному фоні, ускладнена вживанням психоактивних речовин. Психічний стан хворого на теперішній час такий, що потребує продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2015 року ОСОБА_7 було призначено захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій та Донецьких областях. Відповідно до доручення вказаного Центру захисником призначено ОСОБА_6 .

У судове засідання, призначене на 09.08.2018 року ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 не з`явилися. Від останнього надійшла заява про відкладення судового розгляду у зв`язку з тим, що він приймає участь у іншому судовому засіданні у Ленінському районному суді м. Запоріжжя за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Відомості про належне повідомлення ОСОБА_7 про дату та місце розгляду заяви ОСОБА_8 були відсутні.

16.08.2018 року у судове засідання ОСОБА_7 не прибув, лікар ОСОБА_10 зазначив, що останній належним чином повідомлявся лікарем про явку у судове засідання, але жодних документів, які підтверджували вказаний факт, до суду не надав. При цьому зазначив номер телефону ( НОМЕР_1 ), за яким він зв`язувався з родичами ОСОБА_7 . З урахуванням думок учасників судового засідання, суд прийняв рішення про відкладення розгляду заяви ОСОБА_8 відносно ОСОБА_7 .

У судове засідання, призначене на 03.09.2018 року ОСОБА_7 знову не з`явився, судова повістка, направлена на адресу його проживання, вказану у заяві ОСОБА_8 повернулася до суду із позначкою «за строком зберігання». Абонент номеру телефону, який надав лікар ОСОБА_10 жодного відношення до ОСОБА_7 не має. Лікар ОСОБА_5 повідомила, що останній належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки. Жодних підтверджуючих документів з цього приводу лікар не надала. З урахуванням думок учасників судового засідання, суд прийняв рішення про відкладення розгляду заяви ОСОБА_8 відносно ОСОБА_7 .

При прийнятті рішення про відкладення розгляду заяви ОСОБА_8 суд керувався роз`ясненнями, викладеними у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», відповідно до яких у справах про продовження, зміну або скасування (припинення) примусових заходів медичного характеру повідомлення про день і місце судового розгляду представника адміністрації психіатричного закладу і самої особи, щодо якої вирішується таке питання, є обов`язковим.

Відповідно до ч.3 ст.514 КПК України розгляд питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється у передбаченому статтею 95 КК України та статтею 512 КПК України порядку.

Положеннями ч.1 ст.512 КПК України передбачено, що участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання. ОСОБА_8 просив суд розглянути його заяву без участі ОСОБА_7 , але не вказав, що розлад психічної діяльності чи психічного захворювання останнього є перешкодою для участі ОСОБА_7 у судовому засіданні, а лише зазначив, що участь хворого ( ОСОБА_7 ) у засіданні може погіршити його психічний стан.

18.09.2018 року у судовому засіданні представник КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради та лікар-психіатр заяву підтримали та просили суд її задовольнити з підстав, викладених у цій заяві. Крім того, лікар ОСОБА_5 зазначила, що після того, як була подана заява, яку розглядає суд, ОСОБА_7 добровільно звернувся до психіатричної лікарні за амбулаторною допомогою, яку і отримував у період з 15.08.2018 року по 29.08.2018 року.

Прокурор також просив суд задовольнити заяву ОСОБА_8 відносно ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення вказаної заяви, враховуючи, що сплив строк продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 , а також факт добровільного звернення останнього до лікарні за психіатричною допомогою.

ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що він дійсно добровільно звертався до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради у серпні 2018 року, де і проходив амбулаторне лікування два тижня, приходячи до лікарні майже кожного дня.

Суд, вивчивши заяву ОСОБА_8 та додані до неї матеріали, заслухавши представника КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, лікаря-психіатра, думку прокурора, захисника та ОСОБА_7 , дійшов до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 з 2008 року перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, з діагнозом: «Легка розумова відсталість в стадії помірно вираженої дебільності з порушенням поведінки на резидуально-органічному фоні, ускладнена вживанням психоактивних речовин». У клінічній картині захворювання переважає асоціальне порушення поведінки та вживання психоактивних речовин. У жовтні 2010 року ОСОБА_7 , знаходячись в хворобливому стані, скоїв злочин. Після проведення судово-психіатричної експертизи рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.01.2011 року ОСОБА_7 був визнаний неосудним, і було призначено примусову міру медичного характеру у вигляд лікування в психіатричній лікарні з загальним типом нагляду. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2017 року ОСОБА_7 були змінені примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом на амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. Неодноразово судом приймалося рішення про продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, останній раз 22.02.2018 року.

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів від 19.07.2018 року ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді легкої розумової відсталості в стадії помірно вираженої дебільності з порушенням поведінки на резидуально-органічному фоні, ускладнена вживанням психоактивних речовин. Психічний стан хворого на теперішній час такий, що потребує продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Положеннями ч.1 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру, як, зокрема, амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку.

Згідно ч.2 ст.95 КК України продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ч.2 ст.95 КК України продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.

Отже, судом встановлено, що на час розгляду заяви ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 закінчилася дія ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2018 року про продовження вказаних примусових заходів. Крім того, ОСОБА_7 добровільно звернувся у лікарню для лікування та отримував амбулаторну психіатричну допомогу у період з 15.08.2018 року по 29.08.2018 року. Під час розгляду заяви ОСОБА_11 , а саме у судовому засіданні, яке відбулося 16.08.2018 року, ні представник лікарні, ні лікар-психіатр не надали суду інформації про вказане лікування.

За вказаних обставин суд вважає за недоцільне продовжувати примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 та відповідно відмовити у задоволенні ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.95 КК України, ст.ст.512, 514 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви головного психіатра Управління охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні 21.09.2018 року о 15 годині 30 хвилин.

Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя ОСОБА_1