Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року
м. Київ

справа № 757/32914/18-к
провадження № 51-9248ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах

ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року.
Встановлені обставини
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 липня

2018 року захиснику ОСОБА_4 відмовлено у відкритті провадження за скаргою в інтересах ОСОБА_5 на її незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року захиснику ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою на зазначену ухвалу місцевого суду, оскільки відповідно до вимог статей 206 і 309 КПК це рішення оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані ухвали місцевого та апеляційного судів через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Наведені положення Основного Закону не гарантують право на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення. Такі гарантії закріплено у п. 8 ч. 2

ст. 129 Конституції України згідно з яким однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ст. 24 і ч. 3 ст. 392 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня, зокрема, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Зазначені норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.
Нормами ст. 206 КПК закріплено загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини та порядок їх реалізації. Цими положеннями кримінального процесуального закону не передбачено можливості оскарження рішень суду, прийнятих в такому порядку.
Разом із тим, вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначено положеннями ст. 309 КПК. Ухвала про відмову у відкритті провадження за скаргою на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК в зазначеному переліку відсутня, тобто її оскарження в апеляційному порядку під час досудового розслідування кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Встановивши, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою на незаконне затримання в порядку

ст. 206 КПК, яка за правилами Кримінального процесуального кодексу України

не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, апеляційний суд вірно відмовив у відкритті провадження.

Крім того, згідно положень ст. 424 КПК рішення слідчого судді не можуть бути предметом перевірки судом касаційної інстанції, а тому суд касаційної інстанції

не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 цього Кодексу щодо таких судових рішень.
Враховуючи наведене, підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.
Оскільки рішення слідчого судді не може бути предметом перегляду судом касаційної інстанції, а суд апеляційної інстанції у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3