№ 207/1738/18
№ 1-кп/207/387/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

адвоката - ОСОБА_7

представника служби

у справах дітей - ОСОБА_8

представника поліції - ОСОБА_9

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кам`янське кримінальне провадження за № 0000396 від 25.03.2018 року, несене до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, виховується у повній сім`ї, де є батьки, які не позбавлені батьківських прав, раніше не судимого, на обліку у службі у справах дітей не перебував, допризовника, не навчається і не працює, мешкає з батьками у АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2018 року приблизно о 15 годині 45 хвилин неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийшов до раніше знайомої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою перебував у неприязнених стосунках. Знаходячись у коридорі квартири АДРЕСА_2 , де мешкала потерпіла, намагався вирішити питання про викуп з ПП «Ломбард «Онікс» Анохіна, ОСОБА_11 у м.Кам`янське пр..Свободи 105, мобільного телефону «SoniZl c6902», який належить його батькові ОСОБА_10 .

Оскільки потерпіла ОСОБА_5 відмовилась здійснити викуп мобільного телефону, неповнолітній ОСОБА_6 , відчуваючи до останнього неприязнь, маючи умисел на заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, при виході з квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи на площадці біля вхідних дверей квартири, реалізуючи злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, дістав з правого карману штанів, в яких був одягнутий, ніж, який носив при собі, та,утримуючи ніж в правій руці, наніс потерпілій ОСОБА_5 один удар ножем в черевну порожнину, чим завдав згідно з висновком судової медичною експертизи №359-Е від 16.04.2018 року тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої черевної стінки з пораненням круглої зв`язки печінки з гематомою навколо рани, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею, та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний в судовому засіданні у присутності батька, законного представника неповнолітнього ОСОБА_10 , неповнолітній ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі , показав, що 25.03.2018 року в денний час прийшов до знайомої ОСОБА_5 , з племінником якої підтримував дружні стосунки. ОСОБА_12 відмовлялася викупити з ломбарду мобільний телефон, який належить його батькові. Відчуваючи до потерпілої неприязнь, наніс їй один удар ножем, який носив при собі в кармані штанів, у живіт . Розуміє, що порушив закон, але має надію, що суд не позбавить його волі, враховуючи неповнолітній вік та каяття у скоєному злочині.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення окрім його визнавальних показів знайшла своє підтвердження іншими доказами, перевіреними при судовому розгляді.

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що давно знайома з сім`єю ОСОБА_13 , тому що її племінник, який мешкає в її сім`ї, підтримував дружні стосунки з ОСОБА_6 , який часто бував у них в квартирі. 25 березня 2018 року в денний час ОСОБА_6 прийшов до них у квартиру АДРЕСА_2 . Дійсно йшла розмова про викуп мобільного телефону з ломбарду. Вона відмовилася здійснювати викуп мобільного телефону. Провела ОСОБА_6 до дверей квартири. Виходячи з квартири, коли вони залишились удвох, обвинувачений ударив її у живіт і пішов з квартири. Вона спочатку нічого не зрозуміла, поки не побачила кров і не відчула фізичний біль. Була госпіталізована у лікарню. Їй були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. В теперішній час відчуває себе задовільно .Батько обвинуваченого сплатив їй 4500 грн., витрати на лікування . Вона просить суд призначити йому покарання на розсуд суду, оскільки ОСОБА_6 неповнолітній.

Із розписок потерпілої ОСОБА_5 , залучених до матеріалів судового провадження та досліджених при судовому розгляді, убачається, що матеріальна шкода, заподіяна їй злочином у розмірі 4500 грн., відшкодована батьком обвинуваченого ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судової медичної експертизи №359-Е від 16.04.2018 року (висновок експертизи знаходиться в матеріалах кримінального провадження та досліджений при судовому розгляді) потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої черевної стінки з пораненням круглої зв`язки печінки з гематомою навколо рани, яке ускладнилося внутрішньо черевною кровотечею, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

При проведенні слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 13.04.2018 року (протокол проведення слідчого експерименту знаходиться в матеріалах кримінального провадження та досліджений при судовому розгляді) потерпіла ОСОБА_5 показала і розповіла, що підтвердила при судовому розгляді, як обвинувачений ОСОБА_6 заподіяв їй пошкодження.

Згідно з висновком судової медичної експертизи № 397 Е від 23.04.2018 року(висновок експертизи знаходиться в матеріалах кримінального провадження та досліджений при судовому розгляді), виявлені у потерпілої ОСОБА_5 пошкодження у вигляді проникаючого поранення передньої черевної стінки з пораненням круглої зв`язки печінки з гематомою навколо рани, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею, виникло внаслідок однієї травматичної дії твердого предмета з обмеженою гострою контактуючою поверхнею, яким міг бути ніж. За механізмом утворення вищезазначені пошкодження не суперечать механізму, зазначеному у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (витяг знаходиться в матеріалах кримінального провадження та досліджений при судовому розгляді) 25 березня 2018 року було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.121 КК України у зв`язку із зверненням громадянина ОСОБА_14 і повідомленням про те, що 25.03.2018 року приблизно о 15 годині 4 хвилин у АДРЕСА_3 ОСОБА_5 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження .

Згідно з довідкою КЗ «Дніпродзержинська лікарня швидкоїмедичної допомоги» від 26.03.2018 року №57 (довідка знаходиться в матеріалах провадження та досліджена при судовому розгляді). 25 березня 2018 року у анестезіологічне відділення лікарні була госпіталізована ОСОБА_5 у віці 23 року у зв`язку з проникаючим пораненням живота, пораненням круглої зв`язки печінки, внутрішньочеревневою кровотечею.

В судовому засіданні доведено, що ОСОБА_6 , наносячи потерпілій ОСОБА_12 удар ножем у життєво важливий орган, живіт, усвідомлював, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілої, та свідомо допускав настання такої шкоди, тому суд вважає за необхідне кваліфікувати його дії за ч.1 ст.121 КК України, тобто заподіяння умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосується ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений не навчається і не працює, проживає з батьками і знаходиться під їх наглядом, раніше не судимий, на обліку у службі у справах дітей не перебував, скарг на нього від сусідів не надходило, має міцні соціальні зв`язки.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає неповнолітній вік та щире каяття у скоєному .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як ним, так і іншими особами, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати для реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого. Крім того, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин, суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтереси потерпілого щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі.

В той же час суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливо без відбування покарання, призначеного йому вироком суду, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку, при цьому суд враховує, що ОСОБА_15 повністю визнав свою вину, щиро, розкаявся, вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, добровільно у повному обсязі відшкодував спричинену шкоду, потерпіла зазначила, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має,обвинувачений живе з батьками і знаходиться під їхнім наглядом, має міцні соціальні зв`язки.

Крім того, при прийнятті рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд також приймав до уваги досудову доповідь, тобто формалізовану інформацію, що характеризує ОСОБА_6 , отриману від Південного районного відділу державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області , яка містить соціально психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, та виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

З урахуванням обставин і характеру скоєного злочину, особи обвинуваченого, який є неповнолітнім, раніше не судимий, проживає з батьками і перебуває під їх наглядом, добровільно відшкодував потерпілій спричинену шкоду, та досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, а також те, що відповідно до змісту ст.ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а тому з урахуванням всіх зазначених обставин, та, беручи до уваги думку прокурора, який просив прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, з випробуванням за правилами ст.ст.75, 104 КК України, з покладенням на нього обов`язків згідно з п.1,2 ч.1 ст.76, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

У зв`язку з відшкодуванням матеріальної шкоди під час судового розгляду, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 у розмірі 4500 грн. відповідно до вимог ст.129КПК України залишити у кримінальному провадженні без розгляду.

Процесуальні витрати на залучення експертів на досудовому слідстві безкоштовні, тому не має підстав для стягнення витрат у прибуток держави згідно з вимогами ст.124КПК України.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100,129,373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місце проживання , роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно п.2 ч.2 ст.76 КК України зобов`язати не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 у розмірі 4500 грн. у зв`язку з відшкодуванням шкоди під час судового розгляду відповідно до ст.129 КПК України залишити у кримінальному провадженні без розгляду.

Речові докази : чотирі ножі, вуличні у потерпілої ОСОБА_5 , які зберігаються у Південному ВП Кам`янського ВП ГНУП в Дніпропетровській області, повернути ОСОБА_5 : паперовий конверт з залишками на фрагментах марлі, які не представляють цінності знищити? залишки змивів на фрагмент марлі в паперовому пакеті, зразок крові потерпілого, які зберігаються в Південному ВП Кам`янського ВП ГНУП у Дніпропетровській області, знищити, ніж в паперовому пакеті, який зберігається в Південному ВП Кам`янського ВП ГНУП у Дніпропетровській області, знищити.

Труси, блузка, брюки, ковдра, простирадло, наволочка, які належать ОСОБА_12 , які зберігаються у Південному ВП Кам`янського ВП ГНУП у Дніпропетровській області, повернути ОСОБА_5 .

Куртка, штани ОСОБА_16 , які зберігаються у Південному ВП Кам`янського ВП ГНУП у Дніпропетровській області, повернути його батькові, ОСОБА_10 .

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції .

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1