ВИРОК
Іменем України
28.08.2018 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002668 від 29.07.2016 року та за 0002157 від 24.06.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Борислава Львівської області, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.12.2017 року Бориславським міським судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України

за участю потерпілої ОСОБА_7
та обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_6 24.06.2016 року близько 10:30 год. перебуваючи по вул. Гіпсова, 64 у м. Львові та маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підбіг до потерпілої ОСОБА_7 та зірвав з шиї золотий ланцюжок, 583 проби, довжиною 70 сантиметрів та вагою 4 грами, на якому була золота підвіска у вигляді хрестика, 583 проби, вагою 4 грами, загальною вартістю 4615,60 гривень, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму 4615,60 гривень. Після заволодіння чужим майном обвинувачений втік з місця вчинення злочину, звернувши викрадене на свою користь .

Крім того, 28.07.2016 року близько 20:00 год., обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Стрийська, 244 у м. Львові та маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка, заволодів особистим майном потерпілої ОСОБА_8 , а саме: золотим ланцюжком, золотою підвіскою у вигляді хрестика, золотою підвіскою із зображенням «Божої Матері», загальною вартістю 1784,84 грн., однак не зміг довести до кінця розпочатий злочин по незалежних від нього причинах, оскільки був затриманий очевидцями даного кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав та показав, що 24.06.2016 року близько 10:30 год. перебував по вул. Гіпсова, 64 у м. Львові, коли побачив ОСОБА_7 . В цей момент в нього виник умисле на вчинення грабежу. Відтак, він підійшов до потерпілої та зірвав з шиї золотий ланцюжок із хрестиком. В подальшому, із викраденим втік та реалізував його, а виручені кошти потратив на власні потреби. Крім того, 28.07.2016 року близько 20:00 год., перебував на зупинці громадського транспорту по вул. Стрийська, 244 у м. Львові та аналогічним чином вирішив заволодіти золотим ланцюжком, золотою підвіскою у вигляді хрестика та золотою підвіскою із зображенням «Божої Матері» потерпілої ОСОБА_8 , який зірвав, однак не зміг втекти, оскільки був затриманий очевидцями даного злочину. У вчиненому щиро розкаявся та просить суворо не карати.

Разом з тим, заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов заперечив повністю, просить у задоволенні такого відмовити.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 , 24.06.2016 року близько 10:30 год. перебуваючи по вул. Гіпсова, 64 у м. Львові відкрито зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок із хрестиком. Такими діями обвинуваченого завдано їй матеріальну шкоду в розмірі 10 590,72 гривні, а моральну шкоду вона оцінила у 20 000 гривень. Просить цивільний позов задовольнити повністю.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась однак звернулась до суду із заявою в якій просить проводити судовий розгляд справи у її відсутності через її проблеми зі здоров`ям. При вирішення справи по суті покладається на розгляд суду. Згідно вимог ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про проведення судового розгляду без потерпілої ОСОБА_8 .

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Враховуючи обов`язок суду щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожен доказ, що поданий як стороною обвинувачення, стороною потерпілих так і стороною захисту, в порядку передбаченому кримінально процесуальним законом, приходить до наступних висновків.
Щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за епізодом відкритого викрадення майна 24 червня 2016 року у потерпілої ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, з представлених прокурором та досліджених в судовому засіданні характеризуючих даних обвинуваченого ОСОБА_6 , останній раніше судимий вироком Бориславського міського суду Львівської області від 12.12.2013 року за ч.1 ст.185 КК України до сплати штрафу у розмірі 850 гривень, який останнім сплачено.
Відтак, обвинуваченого ОСОБА_6 , будучи ще неповнолітнім, засуджено 12.12.2013 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості.
Згідно вимог ч.1 ст.108 КК України, погашення та зняття судимості щодо осіб, які вчинили злочин до досягнення ними вісімнадцятирічного віку, здійснюється відповідно до положень статей 88-91 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.
Так, п.1 ч.2 ст.108 КК України визначено, що такими, що не мають судимості, визнаються неповнолітні, засуджені до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, після виконання цього покарання.
Як зазначено вище, обвинувачений ОСОБА_6 виконав повністю покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень призначеного вироком Бориславського міського суду Львівської області від 12.12.2013 року за ч.1 ст.185 КК України, що стверджується квитанцією про сплату штрафу №22150.236.1 від 13.12.2013 року.
Отже, на час вчинення 24.06.2016 року протиправних злочинних дій щодо потерпілої ОСОБА_7 судимість ОСОБА_6 була погашена. Таким чином, дії ОСОБА_6 за ознакою повторності кваліфіковані бути не можуть.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 за епізодом відкритого викрадення майна 24 червня 2016 року у потерпілої ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 186 КК України на ч.1 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна.
По епізоду 28 липня 2016 року відносно потерпілої ОСОБА_8 дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені нижче докази винності обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між ним та потерпілою.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України доводиться наступним.

Показами свідка ОСОБА_9 , допитаного у судовому засіданні, котрий повідомив, що проживав в одній квартирі разом із обвинуваченим ОСОБА_6 . Пояснив, що 24.06.2016 року проходив разом із обвинуваченим ОСОБА_6 по вул.Гіпсова у м.Львові та пам`ятає, що останній відлучався на деякий час, однак не знає для чого. Повідомити більше нічого не зміг, оскільки зі спливом тривалого часу вже не пам`ятає.

Показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 наданими в судовому засіданні, котрі повідомили про обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочинів.

Протоколом огляду місця події від 24.06.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 вказала місце де обвинувачений ОСОБА_6 24.06.2016 року близько 10:30 год. по вул. Гіпсова, 64 у м. Львові зірвав з неї золотий ланцюжок із золотим хрестиком.

Постановою про визнання предмету речовим доказом від 19.07.2016 року, речовим доказом визнано DVD-R-диск з відеозаписом від 24.06.2016 року.
Відеозаписом камер спостереження за 24.06.2016 року, що розташовані на будинку АДРЕСА_2 , який міститься на речовому доказі диску підтверджено, що на вказаних записах зафіксовано особу чоловічої статті, зовні схожу на ОСОБА_6 , вказана особа знаходиться по вул. Гіпсова у м. Львові На вказаних записах чітко видно що о 10:33:34 год. як біжить чоловік, візуально схожий на ОСОБА_6 , а о 10:33:56 год. видно як за ним біжить потерпіла ОСОБА_7 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.08.2016 встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 заявила, що серед присутніх осіб, зліва під № 4 знаходиться невідомий громадянин, який зірвав у неї золотий ланцюжок із хрестиком.
Протоколом огляду речових доказів від 04.08.2016 року, а саме золотий ланцюжок, довжиною близько 20 см, без защіпки, на якому знаходяться дві золоті підвіски, а саме одна золота підвіска у формі хрестика, одна золота підвіска у формі ладанки із зображенням «Божої Матері».
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які є тяжкими, особу обвинуваченого, котрий раніше судимий, не одружений, не працює. Крім того, як вбачається із висновку досудової доповіді Дорогобицького МРВ з питань пробації відносно ОСОБА_6 , виправлення останнього без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства і виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним повторних кримінальних правопорушень, при цьому у випадку звільнення від відбування покарання повинно включати в себе виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне призначити йому покарання із врахуванням ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, у відповідності з вимогами ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Враховуючи, що вироком Бориславського районного суду Львівської області від 28.03.2017 р. ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Оскільки, кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено ним до ухвалення вироку Бориславським районним судом Львівської області від 20.12.2017 року, суд призначає покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відтак, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 , в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 10.08.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Крім того, як встановлено судом, обвинуваченим 24.06.2016 р. заволодів майном ОСОБА_7 , зокрема: викрав золотий ланцюжок, 583 проби, довжиною 70 сантиметрів та вагою 4 грами, на якому була золота підвіска у вигляді хрестика, 583 проби, вагою 4 грами, вартістю, визначеною досудовим розслідуванням в розмірі 4615,60 гривень.
Відповідно до змісту ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди, вправі під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.
Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відтак, суд частково задовольняє вимогу про стягнення з обвинуваченого в користь ОСОБА_7 4615,60 гривень матеріальної шкоди, оскільки належного розрахунку та доказів заподіяння матеріальної шкоди в розмірі 10 590,72 гривень суду надано не було. Так, викрадені золоті вироби потерпілої, як встановлено досудовим розслідуванням, були 583 проби, натомість остання представила суду роздруківки золотих виробів із інтернет-магазинів візуально подібними до викрадених 585 проби, що у свою чергу впливає на їх вартість.

Відповідно до роз`яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» зі змінами, відповідно до яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення,тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
В судовому засіданні встановлено, що злочинними діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_7 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних і душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з погіршенням свого здоров`я внаслідок зазначеної події.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння обвинуваченим, а саме, що вчинений ним злочин є умисним, глибину душевних страждань потерпілої, а також вимоги розумності та справедливості, тому позовну заяву про відшкодування моральної шкоди суд задовольняє частково, а саме в сумі 5 000 грн.
Речові докази по справі, а саме: золотий ланцюжок, золоту підвіску у вигляді хрестика, золоту підвіску із зображенням «Божої Матері» повернути ОСОБА_8 , в якої такі знаходиться на зберіганні; цифровий носій - диск, круглої форми, на якому міститься відеоспостереження від 24.06.2016 року залишити в матеріалах даного кримінального провадження № 0002157 від 24.06.2016 року.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова про накладення арешту від 02.08.2016 року, якою накладено арешт на вилучене в ході огляду місця події майно, а саме - золотий ланцюжок, довжиною близько 20 см, без защіпки, на якому знаходяться дві золоті підвіски, а саме одна золота підвіска у формі хрестика, одна золота підвіска у формі ладанки із зображенням «Божої Матері».
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186 та ч.2 ст.15-ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.186 КК України 3 (три) роки 6 (шість) місяць позбавлення волі;
за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_6 шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та покарання призначеного за вироком Бориславського районного суду Львівської області від 28.03.2017 року - призначити остаточне покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити - тримання під вартою.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з 10 серпня 2016 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України у редакції від 26.11.2015 року, у строк відбування цього покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення у період з 10.08.2016 року по 20.06.2017 року включно зарахувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 4615,60 гривень в рахунок матеріальних збитків та 5 000 гривень заподіяної моральної шкоди.

Речові докази по справі, а саме: золотий ланцюжок, золоту підвіску у вигляді хрестика, золоту підвіску із зображенням «Божої Матері» залишити потерпілій ОСОБА_8 ; цифровий носій - диск, круглої форми, на якому міститься відеоспостереження від 24.06.2016 року залишити в матеріалах даного кримінального провадження № 0002157 від 24.06.2016 року.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова про накладення арешту від 02.08.2016 року, якою накладено арешт на вилучене в ході огляду місця події майно, а саме- золотий ланцюжок, довжиною близько 20 см, без защіпки, на якому знаходяться дві золоті підвіски, а саме одна золота підвіска у формі хрестика, одна золота підвіска у формі ладанки із зображенням «Божої Матері».

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1