Справа № 442/5696/18
Провадження № 1-в/442/222/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним вище клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що його засуджено вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26.10.2017 року за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Зараховано час перебування під вартою з 31.07.2017 року по 09.10.2017 року. Вирок суду набрав законної сили 12.02.2018 року. Початок строку покарання 24.07.2018 року. 09.08.2018 року прибув для відбування покарання в ДУ « Дрогобицька ВК № 40 « у Львівській області.
Просить застосувати до нього положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року та зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Від учасників судового процесу поступили клопотання, щоб розгляд справи проводити без повного фіксування за допомогою звукозаписувального пристрою, а тому суд вважає, що таке клопотання підставне та підлягає задоволенню.
Розглянувши клопотання про застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26.10.2017 року за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Зараховано час перебування під вартою з 31.07.2017 року по 09.10.2017 року. Вирок суду набрав законної сили 12.02.2018 року. Початок строку покарання 24.07.2018 року. 09.08.2018 року прибув для відбування покарання в ДУ « Дрогобицька ВК № 40 « у Львівській областіЗаконом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року було внесено зміни до ч.5 статті 72 Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 25-26, ст. 131), яку викладено в такій редакції: "5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Однак положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього увязнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, не можна вважати такими, що визначають „караність або „інші кримінально-правові наслідки діяння у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.
У звязку із цим положенням указаної правової норми в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII не може надаватися ультраактивна дія, яка би забезпечила можливість їх застосування після набрання 21 червня 2017 року чинності новою редакцією цієї норми відповідно до Закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII.
Водночас, оскільки зазначене вище зарахування не є передбачуваним кримінально-правовим наслідком злочину самого по собі, а безпосередньо обумовлене фактом застосування кримінально-процесуальних заходів (без якого таке зарахування неможливе), то застосування ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII з дати набрання ним чинності щодо періодів попереднього увязнення, що мали місце в період дії цієї норми, означає пряму, а не зворотну дію, а тому не порушуватиме положення ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 КК України. І лише застосування ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII до періодів попереднього увязнення, що тривали до набрання цим Законом чинності, становило би заборонену ч. 2 ст. 5 КК України зворотну дію закону.
Таким чином, при зарахуванні попереднього увязнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року 838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього увязнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.
Такий підхід узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 12 лютого 2008 року у справі „Кафкаріс (Kafkaris) проти Кіпру, в якій Суд не встановив порушення ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті заборони зворотної дії закону. Як убачається з практики Суду, цей міжнародний судовий орган при визначенні автономного поняття „покарання, яке вживається у п. 1 ст. 7 Конвенції, розрізняє норми власне кримінально-правові, що стосуються визнання певного діяння злочином і встановлення відповідальності, та норми, які стосуються процесуальних питань чи питань виконання покарань, які можуть впливати на обсяг покарання, але вони не є такими, що визначають покарання саме по собі (п. 142 рішення).
Вказані висновки викладені у Постанові Обєднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.06.2018 (справа № 180/746/16-к; провадження № 51-576км18).
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 слід рахувати з 09.10.2017 року до 12.02..2018 року.
Таким чином суд прийшов до висновку, що клопотання засудженого є підставним і таким, що підлягає до задоволення.
Керуючись ч.5 ст.72 КК України, суд,-
у х в а л и в:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.
Зарахувати ОСОБА_4 , засудженому вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26.10.2017 року за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Зараховано час перебування під вартою з 31.07.2017 року по 09.10.2017 року. Вирок суду набрав законної сили 12.02.2018 року, в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09.10.2017 року до 12.02..2018 року. у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя Гарасимків