АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1527/18 Справа № 180/373/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000649 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , самого обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання з 15 лютого 2018 року.
Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
24 серпня 2017 року приблизно о 05-15 годині ОСОБА_7 знаходився на території Марганецької спеціалізованої загальноосвітньої школи № 9, розташованої за адресою Дніпропетровська область, м. Марганець, Ювілейний квартал, будинок № 16, де побачив раніше невідомого йому ОСОБА_9 , який рухався пішохідною доріжкою вздовж будівлі вказаної школи, розмовляв по телефону, і у нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення мобільного телефону ОСОБА_9 із застосуванням насильства. На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_7 24 серпня 2017 року приблизно о 05-20 годині підійшов ззаду до ОСОБА_9 та застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось у нанесенні одного удару кулаком по потиличній частині голови потерпілого, в результаті чого ОСОБА_9 , не втримавши рівновагу, впав на землю та випустив з рук свій мобільний телефон. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_7 24 серпня 2017 року приблизно о 05-25 годині відкрито, умисно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон торгової марки «Samsung» моделі GT 5660, IMEI 1: НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 530,50 грн., в якому знаходилась карта пам`яті об`ємом 4 Гб, вартістю 86,00 грн., сім картка мобільного телефону, вартістю 25,00 грн., а також каблучку із недорогоцінних металів (біжутерія) з написом «Спаси и сохрани», яка знаходилася на безіменному пальці правої руки потерпілого, вартістю 112,34 грн., чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 753,84 грн. Після того ОСОБА_7 зник з місця злочину, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім цього, 02 лютого 2018 року приблизно о 11-45 годині, ОСОБА_7 у власних справах прийшов до свого двоюрідного брата ОСОБА_10 , який мешкає за адресою АДРЕСА_3 . Зайшовши через незачинені вхідні двері до приміщення житлового будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння, він побачив раніше невідому йому потерпілу ОСОБА_11 , яка залишила його в коридорі та направилася до кухні. У цей час з однієї з кімнат до коридору вийшла малолітня дочка ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , 2012 року народження, в руках якої був планшет, і в ОСОБА_7 тут же виник умисел на відкрите викрадення вказаного планшету. На виконання свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 02 лютого 2018 року приблизно об 11 годині 50 хвилин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ривком з рук малолітньої ОСОБА_12 в присутності матері ОСОБА_11 відкрито, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав планшет торгової марки «Samsung» моделі «Galaxy Tab 3 SМТ-116» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 2545,60 грн., який належить ОСОБА_11 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму. Одразу після цього ОСОБА_7 вибіг з приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 та, не зважаючи на вимоги потерпілої ОСОБА_11 зупинитися та повернути викрадене майно, зник з місця вчинення злочину, розпорядившись в наступному викраденим майном на власний розсуд.
В апеляціях:
-захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок в частині призначення покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст. 75 КК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини в повному обсязі, щиросердне розкаяння ОСОБА_7 , активне сприяння слідству у розкритті злочину. Крім того, судом першої інстанції не в повній мірі було враховано особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 є особою раніше не судимою, за місцем проживання характеризується задовільно, має соціальні зв`язки - проживає з матір`ю, яка наразі перебуває на його повному утриманні. На обліку у психіатра та нарколога не перебуває. Просить вирок суду змінити та призначити покарання ОСОБА_7 із застосування ст. 75 КК України із звільненням останнього від відбування покарання з іспитовим строком.
-Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляду суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений зазначив, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Судовий розгляд був проведений з обвинувальним нахилом. Фактичні обставини справи були досліджені поверхнево. Судом першої інстанції не було в повній мірі досліджено особу обвинуваченого, а саме те, що останній визнав провину, щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого; думки захисника та обвинуваченого, які підтримали свої апеляційні скарги, а обвинувачений - вину визнав в суді апеляційної інстанції в повному обсязі та просив пом,якшити йому покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення переглядається в межах поданої апеляції.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказана вимоги закону були дотриманні в повному обсязі.
Фактичні обставини кримінального правопорушення, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація дій обвинуваченого за кримінальним законом та доведеність його вини в суді апеляційної інстанції не оспорювались.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами: показянніми потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , повним визнанням вини обвинуваченим особисто, протоколами пред,явлення особи для впізнання від 3 лютого 2018 року, від 5 лютого 2018 року та від 7 лютого 2018 року (а.п.54-62, 68-70), протоколом пред,явлення речей для впізнання від 7 лютого 2018 року (а.п.63-67), протоколами проведення слідчих експериментів від від 13 та 15 лютого 2018 року (а.п.71-74), повідомленням про підозру від 7 лютого 2018 року (а.п.75-77), висновком судово-товарознавчої експертизи №371/18 від 7 лютого 2018 року (а.п.78-83), висновком судово-товарознавчої експертизи №370/18 від 7 лютого 2018 року (а.п.84-88), речовими доказами.

Отже, встановлені у вироку обставини підтверджуються дослідженими в суді першої інстанції доказами, яким надано належну оцінку, та які обґрунтовано покладені в основу вироку.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про те, що судом не були в повній мірі враховані усі обставини, як пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, має соціальні зв`язки мешкає з матір`ю, яка наразі перебуває на його повному утриманні, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом це враховано при призначенні покарання, про що і зазначено у вироку суду. Такі обставини, що на утриманні обвинуваченого знаходяться непрацездатні особи, документального підтвердження не мають, про що зазначено судом першої інстанції у вироку.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, то при його призначенні судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відноситься згідно із ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів; особа винного, який раніше судимий і відповідно до положень ст. 89 КК України судимість не погашена, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, офіційно не працює, за місцем проживання та реєстрації скарг на його поведінку не надходило, доказів того, що обвинувачений має на утриманні дітей та / або непрацездатних осіб, суду не надано.
Колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Покарання, його вид і строк у відношенні обвинуваченого визначено судом першої інстанції правильно, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.75 КК України та пом`якшення призначеного йому покарання колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення не виявлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , самого обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4