Провадження № 11-кп/780/730/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 02.07.2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)»,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2017 року, якою відмовлено у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Славутицького міського суду Київської області від 02 березня 2016 року за ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

11 грудня 2017 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в задоволенні клопотання ОСОБА_6 відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 має три судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, а тому, відповідно до п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», до нього не може бути застосована амністія.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році». Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, засуджений вказує про те, що судом першої інстанції не враховано наявність у нього неповнолітньої доньки, посвідчення категорії постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також двох тяжких захворювань. Таким чином, на переконання засудженого, є всі підстави для звільнення його від відбування покарання на підставі акта амністії.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на наявність у ОСОБА_6 двох непогашених судимостей за вчинення тяжких злочинів, що, за висновком суду, унеможливлює застосування до нього амністії, відповідно до ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Такий висновок суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, є повністю обґрунтованим та підтвердженим матеріалами провадження за клопотанням засудженого про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як видно із матеріалів провадження, ОСОБА_6 25 грудня 2002 року був засуджений Славутицьким міським судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином.

09 березня 2010 року ОСОБА_6 був засуджений Славутицьким міським судом Київської області за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, які також є тяжкими злочинами, відповідно до ст.12 КК України.

Вказані судимості в установленому законом порядку не зняті та непогашені.

Відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Таким чином, на переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування відносно ОСОБА_6 . Закону України «Про амністію у 2016 році», є обґрунтованим, а тому доводи апеляційної скарги засудженого щодо незаконності оскаржуваної ухвали є неспроможними.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», - залишити без змін.

Судді:

_______________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4