Ухвала
про залишення скарги без руху
2 травня 2018 року

м. Київ
Справа № 569/2546/16-к

Провадження № 51- 4886 ск18
Верховний Суд колегією Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 6 квітня 2016 року та вирок Апеляційного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року щодо нього,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду на вищевказані судові рішення надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він просить скасувати оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням засудженому ОСОБА_4 строку для усунення недоліків з таких підстав.
Статтею 427 КПК України (далі КПК) пунктами 4 і 5 ч. 2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
- обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
- вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставою для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Однак, як вбачається зі змісту скарги, засуджений ОСОБА_4 вищевказаних вимог закону не дотримався.

Як видно, скаргу ОСОБА_4 подав на вирок суду першої інстанції та вирок апеляційного суду, при цьому вимогу ставить до касаційного суду лише про скасування оскаржуваних судових рішень. Така неконкретна вимога скаржника не узгоджується з положеннями ч.1 ст.436 КПК.

Крім того, засуджений ОСОБА_4 у скарзі посилається на те, що не визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в нього не було умислу та відсутня мета на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, тому вчинене діяння не можна кваліфікувати за ст.389 КК України.

Однак при цьому, ОСОБА_4 не наводить у скарзі обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень із врахуванням положень ст. 438 КПК.

Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 6 квітня 2016 року та вирок Апеляційного суду Рівненської області від 14 грудня 2017 року щодо нього, залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3