ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 р.
м. Київ

Справа № 357/13493/16-к

Провадження № 51-1321 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду київської області від 30 серпня 2017 року щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Біла Церква Київської області,
який проживає:

АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2017 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 102 767 грн 58 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 500 000 грн моральної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 08 серпня 2016 року, керуючи автомобілем «SKODA OCTAVIA», державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, під час руху по просп. Князя Володимира в напрямку вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області, порушивши вимоги пунктів 2.9 «а», 2.3 «б», 12.1, 13.1, 12.3 Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з тролейбусом № 108, який рухався попереду нього в попутному напрямку по одній із ним смузі руху, у результаті чого пасажирка його транспортного засобу ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись із судовими рішеннями в частині вирішення позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 , просить їх скасувати і направити справу в цій частині на новий судовий розгляд. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно задовольнив в повному обсязі позовні вимоги потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, не врахувавши його матеріального становища та протиправної, на його думку, поведінки самої потерпілої ОСОБА_8 .
На касаційну скаргу засудженого потерпілою ОСОБА_7 подано письмове заперечення.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений підтримав касаційну скаргу.
Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги.
Мотиви Суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в касаційному порядку не оспорюються.
Щодо доводів засудженого, наведених у касаційній скарзі, про неправильне вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, то вони є безпідставними.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.
Положенням ч. 1 ст. 129 КПК України визначено, що суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Як убачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, розмір відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 було визначено з урахуванням доказів про понесення нею матеріальних витрат, а також, виходячи із конкретних обставин провадження, в тому числі засад розумності, виваженості та справедливості, відповідає ступеню завданих їй матеріальних збитків, фізичних та моральних страждань, і вважати його необґрунтованим, на думку Суду, підстав немає.
Зокрема, суд обґрунтовано врахував те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 стала інвалідом першої групи, з часу аварії й дотепер знаходиться в стані коми та потребує постійного стороннього догляду.
Суд вважає, що при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було дотримано вимог статей 22, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, статей 127-129 КПК України.
Крім того, суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою засудженого, з дотриманням вимог статей 404, 405, 407, 412-414, КПК України ретельно перевірив зазначені в ній доводи, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими, з чим погоджується й Суд.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3