Справа № 640/1205/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2018 р.

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого
адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження №0000118 внесене до ЄРДР 28.10.2015 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений, не визнаючи вину у вчинені злочину, та його захисники заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження. Посилаються на те, що він - ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, який за версією обвинувачення відбувся 15.10.2015 року, коли він здійснював хірургічне операцію потерпілому та необережно спричинив йому тяжке тілесне ушкодження. Вказаний злочин є злочином невеликої тяжкості, і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення ним інкримінованого злочину і до теперішнього часу минуло більше трьох років. Підстави для зупинення строків давності відсутні, оскільки він не ухилявся від слідства, що було встановлено ухвалою апеляційного суду від 02.11.2017, при скасуванні ухвали слідчого судді щодо обрання йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор проти задоволення клопотання щодо звільнення від кримінальної відповідальності заперечував, зазначив, що передбачене ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду. В даному випадку встановлено, що ОСОБА_4 перебував у розшуку згідно ухвали слідчого судді ОСОБА_10 від 26.04.2017, а тому згідно з ч. 2 ст. 49 КК строк притягнення давності становить 15 років. Посилання обвинуваченого на ухвалу АСХО є безпідставним, оскільки вказана ухвала стосувалась лише питання обрання запобіжного заходу.

Представник потерпілого просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_4 був оголошений в розшук, а досудове розслідування кримінального провадження відносно нього призупинене за розшуком підозрюваного, перебіг строку притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності відповідно до положень п.2 ст. 49 КПК України переривався та на цей час ще не сплив. При цьому, матеріали кримінального провадження ще не досліджувались, тому недоцільно зазначати конкретні дати винесення процесуальних рішень по кримінальному провадженні. Постанова слідчого про зупинення досудового розслідуванні у зв`язку з розшуком Яворського не оскаржувалась, тому є чинною. При цьому, апеляційним судом при обранні запобіжного заходу у виді застави, апеляційним судом питання перебігу строку давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, а так само і підстави оголошення ОСОБА_4 в розшук не досліджувались, а лише зазначається про відсутність відповідних доказів наявності ризиків у клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 та доданих до клопотання матеріалів. Постанови слідчого про оголошення в розшук, призупинення досудового розслідування у зв`язку розшуком підозрюваного та поновлення розслідування у зв`язку з затриманням ОСОБА_4 не були предметом судового розгляду взагалі, оцінка таким документам судом першої або апеляційної інстанції не надавалась.

Потерпілий думку свого представника адвоката підтримав.

Суд, вислухавши клопотання, думку учасників, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, за умови, що обвинувачений не заперечує проти його звільнення від кримінальної відповідальності.

Якщо кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом, а сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч.4 ст. 286 КПК України).

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, санкція якої передбачає максимальне покарання у виді двох років позбавленням волі.

Згідно зі ст. 12 КК вказаний злочин відносить до злочину невеликої тяжкості.

Злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , було вчинено 15.10.2015 року.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

З дня вчинення інкримінованого злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , минуло більше трьох років.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду.

Також згідно з ч. 3 вказаної статті, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Таким чином, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків (зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України); 2) невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.

Разом з тим, заявляючи вказане клопотання, сторона захисту не надала відомостей щодо невчинення обвинуваченим протягом 3-х років нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Без дослідження вказаних відомостей застосування положень ст. 49 КК України буде необґрунтованим.

З приводу ухилення ОСОБА_4 від слідства, враховуючи різні позиції учасників процесу щодо наявності таких обвинуваченого, то суд зазначає про необхідність дослідити матеріали досудового розслідування у частині підстав та обставин оголошення ОСОБА_4 у розшук, що сприятиме об`єктивності вирішенню цього питанню. При цьому, поміж доводів в ухвалі АСХО від 02.11.20217 року щодо оцінки ухилення від слідства, необхідно також врахувати, що такі судження АСХО здійснював на підставі долучених до клопотання слідчого матеріалів, що може не виключати наявність інших (додаткових) матеріалів досудового розслідування, тому суд має дослідити всі наявні у сторони обвинувачення матеріали щодо ухилення ОСОБА_4 від слідства.

Таким чином, наразі суд позбавлений можливості застосувати положення ст. 49 КК України, оскільки суду не надані вказані відомості, тому клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідності задоволенню не підлягає.

При цьому, суд роз`яснює обвинуваченому право повторно заявити відповідне клопотання при наявності вказаних відомостей.

Керуючись ст. 350 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Роз`яснити обвинуваченому право на повторне звернення з відповідним клопотанням при наявності вказаних відомостей.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий