Справа № 417/5258/18
Провадження № 11-кп/782/152/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши 25 липня 2018 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 20 березня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 20.03.2018 було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання, в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
З ухвали суду вбачається, що 26.02.2018 до Марківського районного суду Луганської області надійшло відповідне клопотання засудженого. У своєму клопотанні ОСОБА_7 вказав, що його засуджено 10.08.2006 вироком Апеляційного суду Донецької області за п.п 1, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, з застосуванням ч. 4 ст. 70 цього Кодексу остаточно до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна в дохід держави. Строк відбуття покарання рахується з 17.01.2005. Вирок набрав законної сили 31.05.2007. Покарання він відбуває в Слов`яносербській виправній колонії управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області (№60). У зв`язку з тим, що з 2014 року,- з моменту втрати українською владою контролю над тимчасово окупованими територіями, серед яких знаходяться і Слов`яносербський район, за місцем розташування зазначеної колонії, вважає, що вирок стосовно нього не виконується. Державні органи Україна втратили контроль за виконанням покарань, а тому утримується у вказаній колонії незаконно і ставить питання про його звільнення від відбування покарання, в зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку.

Суд першої інстанції відмовив засудженому в цьому клопотанні, посилаючись на звернення цього вироку до виконання у строки, передбачені законом. Суд встановив, що засуджений ОСОБА_7 на теперішній час відбуває покарання, призначене вироком Апеляційного суду Донецької області від 10.08.2006, у виді довічного позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу, винести нову ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Донецької області від 10.08.2006, в зв`язку з закінченням строків давності його виконання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України. Вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, оскільки, на його думку, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Посилається на відповідь Міністерства юстиції України від 31.03.2017, згідно з яким Слов`яносербський район є територією, на якій державні органи України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Механізм практичної реалізації норм законодавства України, які регулюють правові відносини у сфері виконання кримінальних покарань, на зазначеній території України, на сьогоднішній день відсутні. Переконаний, що з 01.12.2014 на теперішній час вирок щодо нього не виконується відповідними державними органами України, його виконання не контролюється.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- захисник, який підтримав її вимоги, посилаючись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
З матеріалів судової справи вбачається, що на теперішній час засуджений ОСОБА_7 перебуває у Слов`яносербській виправній колонії управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області (№60), у зв`язку з його засудженням до покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Донецької області від 10.08.2006.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про належне виконання зазначеного вироку щодо ОСОБА_7 .
Отже відсутні правові підстави для застосування вимог ст. 80 КК України.

Знаходження на теперішній час виправної колонії, в якій засуджений відбуває покарання, на території України, на якій її державні органи тимчасово не здійснюють свої повноваження, не може вважатися приводом для звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 20 березня 2018 року без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3