АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2345/2018 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в її заяві від 11 березня 2018 року, до ЄРДР, а також долучені до апеляційної скарги документи, -
в с т а н о в и в :
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури № 2, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в її заяві від 11 березня 2018 року, до ЄРДР.
На обґрунтування слідчий суддя проаналізував суть скарги ОСОБА_3 , її ж заяви про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст. 367 КК України, яке вона вбачала в тім, що слідчий СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_4 умисно допускає зволікання у розслідуванні кримінального провадження № 0002995, в якому ОСОБА_3 визнана потерпілою, та, незважаючи на наявність, на думку заявниці, достатніх доказів, не повідомляє особі про підозру, тим часом вона внаслідок цього отримує великі майнові збитки та моральну шкоду, та прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні скарги, бо у заяві ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 11 березня 2018 року, за висновком слідчого судді, міститься лише її незгода з методами роботи слідчого у кримінальному провадженні, вказується про допущене слідчим зволікання у проведенні досудового розслідування, але відомостей про вчинення слідчим кримінального правопорушення, відповідно до положень ст. 11 КК України, нема.
Крім того, слідчий суддя зауважує, що за змістом ст. 367 КК України службова недбалість є злочином з матеріальним складом, який передбачає спричинення істотної шкоди, що полягає у заподіянні матеріальних збитків, які в сто і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя послався також на положення чинного КПК України, зокрема ст. ст. 36, 214, 03, 304 КПК України, Рішення Європейського суду в правах людини, відповідно до яких скаржнику не гарантується право на надання слідчому чи прокурору обов`язкових до виконання вказівок або оскарження до суду відмови у виконанні таких вказівок, вказавши також на незалежність органу досудового розслідування, яка полягає у тому, що він самостійно здійснює слідчі дії для реалізації покладеної на нього функції, а будь-який вплив на слідчого законодавством не допускається.
До того ж, судовою практикою судів України та Європейського суду в правах людини визнано, що скаржнику не належить право на відкриття кримінального провадження проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відсутнє у скаржника і право на реєстрацію повідомлення про кримінальне правопорушення за бажаною для нього кваліфікацією.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що надані заявницею оцінки дій та бездіяльності слідчого не свідчать про наявність в діях останнього ознак кримінального правопорушення і підстави для внесення цих відомостей до ЄРДР відсутні, а вони підлягають розгляду в порядку, встановленому КПК України.
Не погодившись зі вказаними висновками, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену нею ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її первинну скаргу на бездіяльність Київської місцевої прокуратури № 2, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
На обґрунтування вона ретельно описує обставини кримінального провадження № 0002995, в якому визнана потерпілою, акцентує увагу на тому, що внаслідок допущених відносно неї порушень норм трудового законодавства вона понесла вже витрати, пов`язані із захистом своїх трудових прав, на суму 25 000 гривень протягом 13 місяців, що становить більше половини її заробітку, понесла також значну моральну шкоду та приниження; зауважує, що попри всі наведені відомості, слідчий ОСОБА_4 відмовляється вручити винуватцю повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України, і саме тому, а також внаслідок того, що цю бездіяльність слідчого не можуть подолати навіть процесуальні керівники прокурори у кримінальному провадженні, вона вважає, що у викладених відомостях є досить ознак наявності в бездіяльності слідчого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України і саме тому наполягає на своїх апеляційних вимогах.

Вивчення тексту апеляційної скарги та долучених до неї матеріалів, в тому числі копії спрямованої до слідчого судді скарги на бездіяльність Київської місцевої прокуратури № 2, копії ухвали слідчого судді від 29 березня 2018 року, дає достатні підстави для наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Отже, відповідно до вказаної правової норми, оскарженню апеляційним порядком ця ухвала не підлягає, що правильно зазначено в її тексті слідчим суддею.

Це рішення слідчого судді не підривають загальні положення Європейської конвенції в правах людини, положення Конституції України, оскільки за загальним правилом, у разі конкуренції загальної та спеціальної правової норми, а правова норма, викладена у ч.3 ст. 307 КПК України є спеціальною по відношенню до загальних правових норм, викладених в Європейській конвенції в правах людини та Конституції України, керуватися належить саме спеціальною правовою нормою.

Судовою практикою загально визнано, що ухвала слідчого судді по суті скарги, яка формально не підлягає апеляційному оскарженню в силу ч.3 ст. 307 КПК України, може бути переглянута апеляційним порядком тільки у разі, якщо слідчий суддя прийняв по суті скарги явно незаконне рішення, яке не передбачене чинним КПК України.

У цьому ж конкретному випадку, слідчий суддя дослідив та належно оцінив усі доводи скарги, проаналізував їх з позиції матеріального та процесуального права, повно та правильно виклав у своїй ухвалі, належно обґрунтував і вмотивував посиланнями на чинні КК та КПК України і практику Європейського суду в правах людини, а тому оскаржене рішення не може бути віднесене до таких, що явно незаконні та не передбачені кримінальним процесуальним законом, отже достатніх підстав відступити у цьому конкретному випадку від вимог ч.3 ст. 307 КПК України та розпочати апеляційне провадження нема.

При цьому мається на увазі також і те, що заявниця не позбавлена можливості в подальшому захищати свої права, свободи, законні інтереси в рамках кримінального провадження № 0002995 та у спосіб, передбачений КПК України, отже ці права, свободи та інтереси жодним чином не обмежуються.

На підставі всього зазначеного вище, керуючись ч.4 ст. 399 КПК України, -

п о с т а н о в и в :
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в її заяві від 11 березня 2018 року, до ЄРДР.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції.

Суддя апеляційного суду міста Києва ОСОБА_5

[1]