Справа № 676/1524/17
Провадження № 1-кп/676/48/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2018 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд,

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

у відкритому судовому засіданні в залі Кам`янець-Подільського міськрайсуду розглянув обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000032 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця за контрактом - молодшого сержанта на посаді фельдшера медичного пункту військової частини п.п НОМЕР_1 , жителя по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків - НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, суд -

в с т а н о в и в :

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 76 від 30 травня 2016 року призначений наказом першого заступника Начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 146-РС від 24 травня 2016 року на посаду фельдшера медичного пункту та з 30 травня 2016 року зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 і всі види забезпечення.

Він, ОСОБА_4 близько 08.00 год. 1 лютого 2017 року з метою ухилитися від проходження військової служби, без поважних причин, умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в порушення вимог ст. 17, ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 1 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11,16, 131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про оборону України» та відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року оголошено часткову мобілізація у тому числі із Хмельницькій області, що є підтвердженням особливого періоду, крім воєнного стану, на момент вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення і по теперішній час, після лікування у військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону України ( АДРЕСА_3 ) до військової частини польова пошта НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 не прибув та вибув до місця свого постійного проживання, по АДРЕСА_1 де перебуває до теперішнього часу та проводить час на власний розсуд, чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не визнав себе винним в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, від дачі показів в судовому засіданні відмовився, скористався положеннями ст. 63 Конституції України, однак при цьому пояснив, що бажає проходити військову службу в Збройних силах України, однак через свій стан здоров`я, не може виконувати обов`язки по військовій службі.

Причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України по кримінальному провадженню №0000032 державний обвинувач доводив наступним:

- допитом свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що проходить військову службу на посаді старшого помічника начальника штабу по кадрам, дійсно обвинувачений в січні 2017 року виїхав за межі гарнізону, після чого прислав електронною поштою довідку про лікування. Через деякий час до військової частини надійшло повідомлення про виписку 31.01.2017 року ОСОБА_4 з лікувального закладу, однак станом на 10.02.2017 року до місця служби не повернувся. Пізніше ОСОБА_4 появлявся у розташуванні військової частини, коли саме не пам`ятає, з метою звільнення з військової служби.

- показами свідка ОСОБА_7 , який у судовому засіданні показав, що виконував обов`язки командира військової частини, ОСОБА_4 прибув до військової частини у 2016 році. В 2017 році останній відправився додому, а згодом телефонував йому та повідомив, що захворів і більше на військову службу не з`являвся. Про відсутність ОСОБА_4 на військовій службі з 17 січня 2017 року призначив службове розслідування, з службового розслідування відомо, що підлеглий знаходився на лікуванні у військовому госпіталі. ОСОБА_4 повідомляв йому у телефонному режимі, що за станом здоров`я не може проходити військову службу, знаходиться в госпіталі з черепно-мозковою травмою.

- допитом в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , яка показала, що проходила військову службу у підпорядкуванні ОСОБА_4 , одночасно прибули до військової частини. Додому ОСОБА_4 відпустив ОСОБА_9 , відомо що обвинувачений писав рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з хворобою.

- показами свідка ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні показала, що з листопада 2016 року знайома з обвинуваченим, разом проходили військову службу. Поїхав за межі гарнізону здавати медичні препарати та не повернувся в розташування військової частини, по телефону повідомив, що захворів і знаходиться в лікарні, на підтвердження вислав документи. До неї з питання про звільнення з військової служби не звертався. Подавала рапорт про самовільне залишення ОСОБА_4 військової частини.

- показами свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні показав, що був командиром військової частини, ОСОБА_4 прибув до військової частини у 2016 році. В зі скаргами на стан здоров`я до нього не звертався, з листопада 2016 року по березень 2017 році знаходився в зоні проведення АТО. До його вибуття у зону АТО ОСОБА_4 не виявляв бажання залишити військову службу і чітко виконував свої обов`язки.

Винуватість ОСОБА_4 державний обвинувач доводив наступними доказами, які були оглянуті та дослідженні в судовому засіданні, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000032 від 3 березня 2017 року, яким зареєстровано кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 407 КК України відносно ОСОБА_4 , про те, що останній близько 8 год. 1 лютого 2017 року, під час ранкового шикування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 виявлено відсутність вказаного військовослужбовця і на час внесення відомостей до ЄРДР, що підтверджується рапортом прокурора військової прокуратури Чернівецького гарнізону.

- витягом з послужного списку солдата ОСОБА_4 , про те, що він є військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

- актом службового розслідування по факту самовільного залишення ОСОБА_4 місця військової служби, що підтверджується наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про призначення службового розслідування.

- витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 76 від 30.05.2016 року про зарахування ОСОБА_4 в списики особового складу військової частини.

- службовою характеристикою на ОСОБА_4 за місце служби, яка на думку прокурора є негативною.

- копією наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 41 від 14.02.2017 року, яким зокрема визнано ОСОБА_4 , таким що самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 з 1 лютого 2017 року та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «суворої догани» та передати матеріали службового розслідування для відкриття кримінального провадження за ч.2 ст. 407 КК України.

- копією довідки Заливанщинської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 147 від 28.03.2016 року про склад сім`ї ОСОБА_4

- копією паспорту серії НОМЕР_3 виданого на прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виданого Калинівським РС УМСГУ в Вінницькій області та ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків - НОМЕР_2 .

- вимогою відділу інформаційних технологій УМВСУ в Чернівецькій області - ОСОБА_4 - судимим не рахується.

- довідкою командира військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_4 № 990 від 9.03.2017 року про те, що ОСОБА_4 з 01.12.2016 року по час видачі довідки на лікуванні в Чернівецькому військовому госпіталі не знаходився.

- довідкою характеристикою Заливанщинської сільської ради Калинівського району Вінницької області на ОСОБА_4 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , характеризується з позитивної сторони та довідками про обстеження матеріально побутових умов вказаної особи, яка з 2012 року за вказаною адресою не проживає.

- ксерокопією військового квитка серії НОМЕР_5 на прізвище ОСОБА_4 , який через низьку якість не можливо причитати, коли і ким виданий.

Наведені вище докази на думку державного обвинувача взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині.

Сторона захисту вважає, що докази сторони обвинувачення не ґрунтуються на матеріалах справи і досліджених у суді доказах доводи прокурора про те, що дії ОСОБА_4 доведено матеріалами справи і його дії слід кваліфікувати саме за ч.3 ст. 408 КК України є припущенням, докази на які посилається прокурор є не допустимі та зібрані не процесуальною особою. При цьому посилається на грубе порушення норм КПК України прокурором в тому, що доручення слідчому на проведення досудового розслідування наявне в матеріалах справи та досліджене в судовому засіданні підписане не прокурором, а підпис прокурора виготовлений на оригіналі процесуального документа за допомогою копіювальної техніки, аналогічним чином виготовлена та наявна в матеріалах справи постанова про визначення групи прокурорів по кримінальному провадженню №0000032 від 3 березня 2017 року, в повідомленні про підозру, яка вручена його підзахисному відсутня дата складання та вручення повідомлення про підозру і відрізняється від підозри, яка наявна в матеріалах справи. Просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту фактичним обставинам кримінального провадження та внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які, на думку захисника, унеможливлюють постановлення обвинувального вироку.
В обґрунтування таких вимог захисник зазначає про те, що при виконанні ст.290 КПК України, а саме відкриття стороною обвинувачення матеріалів досудового розслідування, з якими він та його підзахисний ОСОБА_4 , ознайомлювались в матеріалах кримінального провадження містились лише копії документів на які посилається в судовому засіданні прокурор, як докази, в ході судового розгляду оригінали цих доказів суду не надано. Досудове розслідування у кримінальному провадженні, як і збирання доказів, в порушення вимог ст. 37 КПК України, було проведено без призначення прокурора у даному провадженні, а звідси і про неналежність доказів, зібраних в ході досудового розслідування.
Обставини на які посилається захисник, зокрема - що доручення слідчому на проведення досудового розслідування наявне в матеріалах справи та досліджене в судовому засіданні підписане не прокурором, а підпис прокурора виготовлений на оригіналі процесуального документа за допомогою копіювальної техніки, аналогічним чином виготовлена та наявна в матеріалах справи постанова про визначення групи прокурорів по кримінальному провадженню №0000032 від 3 березня 2017 року, підтверджено висновком судово-технічної експертизи № 2.1-0095:18 від 02.05.2018 року. Згідно висновку експерта:

- штрихи підпису в постанові військового прокурора Чернівецького гарнізону майора юстиції ОСОБА_11 від 3.03.2017 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000032 виконанні електрографічним способом за допомогою копіювально-множильної техніки.

- штрихи підпису у дорученні військового прокурора Чернівецького гарнізону майора юстиції ОСОБА_11 від 3.03.2017 року на ім`я слідчого військової прокуратури Чернівецького гарнізону молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_12 про проведення досудового розслідування за ч.4 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні №0000032 виконанні електрографічним способом за допомогою копіювально-множильної техніки.

- допитаний в судовому засіданні військовий прокурор Чернівецького гарнізону ОСОБА_13 показав, що він дійсно давав доручення слідчому на проведення досудового розслідування, а також визначав групу прокурорів по дано кримінальному провадженню. Відсутність оригіналів процесуальних документів в матеріалах справи та наглядовому провадженні на його думку є причино неналежного виконаня обов`язків підлеглими, вказані процесуальні документи не є доказами по даній справі і не мають зв`язку з матеріалами кримінального провадження та не підлягають дослідженню. Наявні в матеріалах справи копії вказаних процесуальних документів не може вплинути на належність та допустимість доказів.

Оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, суд вважає необхідним виправдати обвинуваченого та кримінальне провадження №0000032 за обвинуваченням ОСОБА_4 підлягає закриттю у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення в суді його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 408 КК України і вичерпані можливості їх отримання.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановлені вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, визначених у ст. 374 КПК України.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Наведених вимог кримінального процесуального закону при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_4 органом досудового розслідування не дотримано, що призвело до оголошення особі підозри і відповідно складання незаконного обвинувального акту.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджується Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Зі змісту п. п. 2.1 - 2.3 та 3.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відбувається на підставі відповідних процесуальних рішень, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства.
Зокрема, п. 3. 1 цього Положення передбачає, що внесення відомостей до Реєстру про призначення слідчого, процесуального керівника, прийняття до провадження - здійснюється невідкладно.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України, якою регламентовано призначення та заміна прокурора, прокурор який здійснюватиме повноваження у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, зазначених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 та частиною третьою статті 37 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення, що передбачено ч. 6 ст. 110 КПК України.
Отже, виходячи із зазначених положень кримінального процесуального закону, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст. 36 КПК України, у конкретному кримінальному провадженні, є обов`язковою, як і її підписання відповідною особою, що її винесла.
Як вбачається з досліджених в судовому засіданні за клопотання сторони захисту - доручення військового прокурора Чернівецького гарнізону майора юстиції ОСОБА_11 від 3.03.2017 року на ім`я слідчого військової прокуратури Чернівецького гарнізону молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_12 про проведення досудового розслідування за ч.4 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні №0000032, виконанні електрографічним способом за допомогою копіювально-множильної техніки, тобто не підписане службовою особою.

Аналогічним чином постанова військового прокурора Чернівецького гарнізону майора юстиції ОСОБА_11 від 3.03.2017 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000032, виконанні електрографічним способом за допомогою копіювально-множильної техніки, тобто не підписана службовою особою.

Об`єктивно наведені доводи підтвердженні висновком судово-технічної експертизи № 2.1-0095:18 від 02.05.2018 року та показами свідка ОСОБА_13 , допитаного в судовому засіданні.

Таким чином, судом встановлено, що на час проведення досудового розслідування, повідомлення ОСОБА_4 про підозру за ч.3 ст. 408 КК України станом на 14 березня 2017 року, складання та направлення до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст. 408 КК України станом на 14 березня 2017 року, доручення військового прокурора Чернівецького гарнізону майора юстиції ОСОБА_11 від 3.03.2017 року на ім`я слідчого військової прокуратури Чернівецького гарнізону молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_12 про проведення досудового розслідування за ч.4 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні №0000032 та постанова військового прокурора Чернівецького гарнізону майора юстиції ОСОБА_11 від 3.03.2017 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000032, в порушення ст. ст. 37, 110 КПК України, не містили підпису військового прокурора Чернівецького гарнізону майора юстиції ОСОБА_11 , а звідси і не мали (не породжували) відповідних правових наслідків.
Тому, прокурори ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 та ОСОБА_16 станом на 14 березня 2017 року, на переконання суду не мали повноважень прокурора у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні, передбачених ст. 36 КПК України.

За вказаних обставин станом на 14 березня 2017 року не мав процесуальних повноважень ОСОБА_12 на проведення досудового розслідування за ч.4 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні №0000032.

Враховуючи, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 було складено не процесуальним слідчим за погодженням з прокурорами, які, з огляду на наведене, на час складання повідомлення про підозру, тобто на 14 березня 2017 року, не мали повноважень прокурорів у кримінальному провадженні №0000032, суд вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 було здійснено в порушення порядку, передбаченому КПК України, а слідчий військової прокуратури Чернівецького гарнізону молодший лейтенант юстиції ОСОБА_12 не був, відповідно ст. 290 КПК України, уповноважений належним прокурором, надавати доступ до матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження.
Приймаючи до уваги, що збирання доказів під час досудового розслідування, відкриття матеріалів кримінального провадження не уповноваженою особою відповідно ст. 290 КПК України прирівнюється до не відкриття матеріалів, доводи сторони захисту, з посиланням на недопустимість доказів отриманих з порушенням вимог КПК України, які містились в матеріалах кримінального провадження, як належних доказів у кримінальному провадженні, не позбавлені підстав.
При цьому суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні показав, що ним давалось доручення слідчому військової прокуратури Чернівецького гарнізону молодший лейтенант юстиції ОСОБА_12 на проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, а також те, що ним, прокурором 3.03.2017 року винесено постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000032, так як діючим КПК України не передбачена можливість про початок збирання доказів, повідомлення про підозру та складання обвинувального акту під час досудового розслідування без наявності відповідних процесуальних документів на підтвердження повноважень процесуальної особи у конкретному кримінальному провадженні.
Не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст. 36 КПК України, і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Оскільки, ОСОБА_4 висунуто обвинувачення без фактичного повідомлення про підозру, тобто без дотримання встановленої кримінальним процесуальним законом процедури та за відсутності належних даних про повноваження слідчого ОСОБА_17 , прокурора ОСОБА_15 у кримінальному провадженні №0000032, який затвердив обвинувальний акт, то вказані порушення, допущені під час досудового розслідування, згідно з вимогами КПК України є істотними, які виключали постановлення у справі обвинувального вироку.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що докази сторони обвинувачення є недостатніми для визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.408 КК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до рішень ЄСПЛ зокрема у справі «Матточіа проти Італії» від 25.07.2000 року Суд нагадав, що обвинувачений у скоєнні правопорушення має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім сутті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції.

Вирішуючи питання про допустимість доказів суд застосовує також практику ЄСПЛ, який у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд, застосовує концепцію "плодів отруєного дерева", тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення ЄСПЛ у справах «Хан проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України (N 2)».

Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані стороною обвинувачення докази, давши їм належну оцінку, приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого на підставі ч.2 ст.373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведена вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення за ч.3 ст. 408 КК України.
У відповідності до ч.2 ст.373 КПК України виправдувальний вирок також ухвалюється при встановлені судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 284 КПК України, де п.3 передбачено, що кримінальне провадження закривається, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_4 обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 408 КК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення в суді винуватості обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати не винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України та виправдати, кримінальне провадження №0000032 закрити на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 - не обирався.

Речових доказів та судових витрат по справі - не має.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження, а обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1