Справа № 520/668/14-к
Провадження № 1-кс/520/81/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , слідчого ВР ДТП СВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого в ВР ДТП СВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у відношенні:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

22.01.2014 року до Київського районного суду надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України.
Як вбачається з клопотання Водій ОСОБА_5 , 28.10.2013 о 12:30 год., керуючи технічно справним автомобілем «TOYOTA HI ACE», р/н НОМЕР_1 , рухаючись в м. Одесі по вул. Новікова з боку вул. Виїзної в напрямку вул. Стовпової при виконані лівого повороту на регульованому перехресті вулиць Стовпова-Новікова на зелене світло світлофора в напрямку вул. Дальницької скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїжджу частину з права на ліво по ходу руху автомобіля у встановленому для переходу місці на зелене світло світлофора. Після наїзду на пішохода автомобіль та водій з місця пригоди зникли, шляхом ОРЗ були затримані.
В наслідок вказаних подій пішоходу ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: множинної травми тіла і кінцівок у вигляді перелому грудини, багатьох переломів ребер, забиття легень, перелому хрестця, розривів лобкового і кретцово-подвздовшніх зчленувань з крововиливом у м`які тканини тазу, розриву сечового міхура, відкритого перелому ліктьового відростка лівої кістки ліктьової кістки, що супроводжувалося розвитком важкого шоку та що явилося безпосередньою причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в приміщенні МКЛ-1. Своїми необережними діями ОСОБА_5 порушив п. п. 2.3 п/п- б, п.16.2, п. 18.2, п. 12.1, п.12.3 «Правил дорожнього руху» в яких зазначено:
п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
п.16.2 «На регульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає».
п.18.2 «На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора, що дозволяє рух транспортних засобів, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїжджої частини відповідно напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Маючи об`єктивну можливість в світлу пору доби бачити пішохода, що рухався по проїжджої частині, не був уважним, не слідкував за дорожніми обставинами, при виконані лівого повороту на регульованому перехресті, не вибрав безпечну швидкість руху, у разі виникнення небезпеки не прийняв мір до зупинки транспортного засобу, не надав перевагу в русі пішохода, який перетинав проїжджу частину по дорозі на яку він виконував поворот ліворуч, по регульованому перехресті на зелене світло світлофора у встановленому для переходу місці, де скоїв на нього наїзд.
Крім того, 28.10.2013 о 12.30 год. у водія ОСОБА_5 який після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі «TOYOTA HI ACE», р/н НОМЕР_1 , виник раптовий злочинний умисел на ненадання допомоги особі, яку він своїми діями поставив в безпечне для життя положення, та зникнення з місця вчиненого злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне ним кримінальне правопорушення.
Так у зазначений день та час ОСОБА_5 , у порушення вимог п. 2.10 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), згідно з якими водій зобов`язаний:
п. 2.10 п/п. - а, б, в, г, г`, д, е, є «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;
в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;
ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті"г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;
е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;
є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки);
навмисно не зупинився на зазначеному автомобілі, й не залишився на місці події, заходів для надання медичної допомоги потерпілому не прийняв, швидку медичну допомогу для надання допомоги потерпілому не викликав, в органи міліції про дорожньо-транспортний випадок не повідомив, прізвища й адреси очевидців події не записав, заходів до забезпечення схоронності слідів події не прийняв, а зник з місця пригоди, чим залишив без допомоги потерпілого пішохода ОСОБА_6 , що перебував у небезпечному для життя положенні, і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпомічного стану, хоча повинен був надати йому допомогу, при тому, що сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
20.01.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 286 ч.2, 135 ч.1 ст. КК України.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у відношенні ОСОБА_5 , зазначивши в клопотанні про те, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у
кримінальному провадженні доказами: оглядом місця події, від 28.10.2013 та схемою місця події якими встановлено, що автомобіль «TOYOTA HI ACE», р/н НОМЕР_1 , при виконані лівого повороту на регульованому перехресті вулиць Стовпова-Новікова на зелене світло світлофора в напрямку вул. Дальницької скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїжджу частину з права на ліво по ходу руху автомобіля у встановленому для переходу місці на зелене світло світлофора.
Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , показали, що наїзд на пішохода мав місце на регульованому перехресті, який перетинав проїжджу частину, з права на ліво по ходу автомобіля у встановленому для переходу місці, на зелене світло світлофора, автомобілем який виконував лівій поворот на зелене світло світлофора та після скоєння наїзду на пішохода з місця пригоди зник.
Згідно автотехнічної експертизи, водій належним чином виконуючи вимоги пунктів 12.1 і 18.2 Правил дорожнього руху мав технічну можливість не скоїти наїзду на пішохода.
При цьому у водія не було потреби вживати екстрених прийомів керування.
Експертиза підтверджує, що ОСОБА_5 належним виконанням Правил дорожнього руху мав технічну можливість уникнути даної дорожньої транспортної пригоди.
Тим самим на думку слідчого встановлена достатність доказів, того що в діях ОСОБА_5 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, та 135 ч.1 КК України.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України під час досудового слідства встановлені достатні обставини, що вказують на наявність реальних ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: те, що підозрюваний ОСОБА_5 не зупинився на зазначеному автомобілі, й не залишився на місці події, заходів для надання медичної допомоги потерпілому не прийняв, швидку медичну допомогу для надання допомоги потерпілому не викликав, в органи міліції про дорожньо-транспортний випадок не повідомив, прізвища й адреси очевидців події не записав, заходів до забезпечення схоронності слідів події не прийняв, а зник з місця пригоди, чим залишив без допомоги потерпілого пішохода ОСОБА_6 саме тому на думку органів досудового слідства існує реальна загроза неналежного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, в зв`язку із чим необхідно вжити відповідних заходів до запобігання спробам підозрюваного: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих, свідків, або будь яким іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Також згідно клопотання слідчого, під час досудового слідства підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні вищевказаних злочинів, активно сприяв досудовому слідству по даному кримінальному провадженню та повністю відшкодував заподіяну своїми діями майнову шкоду потерпілим.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання пояснюючи, що підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід особисте забовязання.
Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обґрунтованими та такими що дають право слідчому судді на його застосування до підозрюваного. При цьому пояснивши, що це кримінальне правопорушення яке є ненавмисним, може статися з кожною людиною, тому до підозрюваного повинно бути гуманне відношення і не має не якої необхідності обирати більш суворіший запобіжний захід.
Вивчивши клопотання та надані суду матеріали провадження, вислухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з наступних підстав.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні під час розгляду клопотання був ознайомлений з клопотанням і додатками до нього, ознайомлений з правами, погодився з обставинами викладеними у поданні слідчого, давши пояснення про обставини скоєння кримінального правопорушення, пояснив, що має постійне місце проживання, з`являвся і має намір в подальшому з`являтися на виклики в зв`язку з кримінальним провадженням.
Але при цьому, слідчий суддя, не можна прийняти до уваги висновки, вказані в клопотанні про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, так як ним скоєно тяжке кримінальне правопорушення, оскільки скоєння тяжкого кримінального правопорушення само по собі не може свідчити про можливість переховування від слідства. Інших доказів цього судді не надано, в зв`язку з чим суд вважає не доведеним слідчим ризиків, передбачених ст.177 ч.1 КПК України.
Відсутність постійного місця роботи, також не може свідчити про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тим більш, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, в зв`язку з чим вважаю цю обставину не доведеною.
Рам з тим, приймаючи до уваги фактичні дані, які містяться в показаннях свідків ОСОБА_8 , та в висновках експертиз вважаю доведеною обґрунтованість підозри в скоєні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 286 ч.2 , 135 ч.1 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На підставі ст. 194 ч.2 КПК України слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першої цієї статті.
Згідно до п.3 ст.194 КПК України, якщо прокурор доведе тільки обґрунтованість підозри і не доведе наявності ризиків і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вправі зобов`язати підозрюваного з`являтися за вимогою до органу, визначеного слідчим суддею, але приймаючи до уваги викладені обставини вважаю безпідставним застосування до підозрюваного такого зобов`язання.
При вказаних обставинах, вважаю що прокурором не доведені обставини, викладені в п.п. 2 і 3 ч.1 ст.194 КК України, а вказаний запобіжний захід у вигляді особистого забовязання, є невідповідним, згідно ст.178 КК України, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, а також тяжкості кримінальних правопорушень в яких підозрюється ОСОБА_5 .
Підозрюваний ОСОБА_5 завідомо залишив без допомоги особу, яка перебувала в небезпечному для життя стані, і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Також суд критично відноситься до пояснень прокурора, що це такі злочини до яких потрібно відноситися гуманно, бо це може статися з кожною людиною, дійсно кримінальне правопорушення передбачене ст. 286 ч.2 КК України є не навмисним, але це не може статися з кожною людиною, а тільки з тими, хто порушує встановлені «Правила дорожнього руху», а також суд звертає увагу як слідчого так і прокурора, на те, що ОСОБА_5 оставив людину на місті, намагався зникнути з місця вчиненого злочину не надав первину допомогу, а згідно показів свідка який його нагнав посиливши швидкість став зникати з місця. Також суд звертає увагу на те, що вважаючи за необхідне обрати підозрюваному необґрунтовано м`який запобіжний захід, як слідчий так і прокурор постійно стверджували про те, що підозрюваний відшкодував збитки, однак в матеріалах кримінального провадження відсутня про це, заява потерпілої, а тільки існує ні завірена копія розписки від підозрюваного слідчому, що він допомагає потерпілій.
Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 179, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у клопотанні слідчому ВР ДТП СВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у відношенні: ОСОБА_5 , вважаючи такий запобіжний захід необґрунтовано м`яким.
Ухвала слідчого судді про відмову застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1