Справа № 308/3450/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою, в якій просить суд скасувати постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000233.
Скарга вмотивована тим, що у провадженні СВ СУ прокуратури Закарпатської області заходилось кримінальне провадження № 0000233 внесеного до ЄРДР 18.09.2015 р. за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 374, ч.1 ст. 365 та ч.1 ст. 366 КК УК України. 09.08.2017 р. слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000233 від 10.09.2015 р. з підстав п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Вважає, що постанова слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000233 є передчасною, незаконною, досудове слідство велось поверхнево та неповно.
В судовому засіданні скаржник та її захисник ОСОБА_4 підтримали вимоги, зазначені в скарзі, та з підстав наведених в ній, просили скасувати вищевказану постанову.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні скарги, вважають, що постанова обґрунтована.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.
Повнота дослідження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають сумнівів.
Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та з`ясування зазначених нею обставин.
Згідно з ч. 1 п. 3 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
З матеріалів долучених до справи вбачається наступне:
В провадженні СВ СУ прокуратури Закарпатської області заходилось кримінальне провадження № 0000233 внесеного до ЄРДР 18.09.2015 р. за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 374, ч.1 ст. 365 та ч.1 ст. 366 КК УК України.
09.08.2017 р. слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000233 від 10.09.2015 р. з підстав п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Однак, як встановлено судом слідчим при винесені оскаржуваної було неповно досліджено обставини, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, а саме обставини вчинення кримінального правопорушення, що визначають подію злочину, вину, мотив, і мету особи, що його вчинила як це передбачено ст. 91 КПК України
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.
Правила та порядок збирання доказів у кримінальному провадженні визначений ст. 93 КПК України.
Так, відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів за правилами, встановленими ч.3 ст. 93 КПК України шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Слідчий суддя звертає увагу, що п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. У розумінні вимог кримінального процесуального законодавства, закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якої відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин, рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки складу кримінального правопорушення в діях якої конкретної особи відсутні.
На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даної скарги, оскільки слідчим в ОВС СВ СУ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 не виконано вимоги ч.2 ст.9 КПК України та вимоги ст. 284 КПК України.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зори належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зори достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим допущено неповноту досудового розслідування, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, винесеною без належного з`ясування всіх обставин кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню.
При проведенні досудового розслідування за даним кримінальним провадженням слід усунути допущені слідчим порушення вимог кримінального процесуального закону, перевірити обставини зазначені в ухвалі та прийняти рішення, яке б відповідало вимогам ст. 110 КПК України.
При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на вимоги ч. 5 ст. 40 КПК України, згідно якої слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Що стосується вимог заявника про направлення матеріалів для продовження розслідування, слід вказати, що скасування постанови про закриття кримінального провадження само по собі обумовлює продовження розслідування і додаткового вирішення це питання не потребує.
Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням викладеного приходить до висновку, що скарга на постанову про закриття кримінального провадження, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 110, 284, 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 від 09.08.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000233 скасувати.

В решті заявлених вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1