Справа №480/1688/16-к 13.03.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/356/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.4 ст.407 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши в письмовому апеляційному провадженні за матеріалами кримінального провадження №0000074 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, з повною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого:
- 17.03.2016 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ч. 2 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
- 26.10.2016 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.10.2016 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, більш суворим, призначеним за цим вироком, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 2 червня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по день ухвалення вироку 11 грудня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02.06.2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеності його вини, вважає, що при призначенні йому покарання необхідно було керуватися лише ч.5 ст.72 КК України в редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №838-VIII від 26.11.2015 року, чинній з 23.12.2015 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зміни, внесені Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 у ч.5 ст.72 КК України враховані безпідставно.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 17.06.2015 року ОСОБА_5 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією.

Наказом командира в/ч - польова пошта НОМЕР_1 № 159 від 17.06.2015 року солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта навчального батальйону в/ч - польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира в/ч - польова пошта НОМЕР_1 № 14-РС від 15.12.2015 року солдата ОСОБА_6 звільнено з займаної посади та зараховано у розпорядження командира в/ч - польова пошта НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира в/ч - польова пошта НОМЕР_1 від 29.07.2015 року №202 солдата ОСОБА_5 28.07.2015 року направлено до в/ч НОМЕР_2 (Миколаївський військовий шпиталь) для проходження курсу стаціонарного лікування.

19.08.2015 року ОСОБА_5 виписано з в/ч НОМЕР_2 та направлено для подальшого проходження військової служби до в/ч - польова пошта НОМЕР_1 .

19.08.2015 року близько 14 год. солдат ОСОБА_5 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин до в/ч - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де проводив час на власний розсуд.

17.05.2016 року о 14 год. солдат ОСОБА_5 самостійно з`явився до військової прокуратури Миколаївського гарнізону та повідомив про себе, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу до в/ч - польова пошта НОМЕР_1 .

06.06.2016 року о 18 год. ОСОБА_5 прибув до розташування в/ч - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Розглянувши апеляційну скаргу в письмовому апеляційному провадженні, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Частиною 5 ст.72 КК України в редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №838-VIII від 26.11.2015 року, чинній з 23.12.2015 року, передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Однак, відповідно до ч.5 ст. 2 КК України (в чинній редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 року), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Вказані зміни до законодавства набули чинності 21.06.2017 року. Судом 1 інстанції на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 2 червня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по день ухвалення вироку 11 грудня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а тому вимога обвинуваченого про зарахування судом всього строку тримання під вартою у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є помилковою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: