Справа № 570/4865/17
номер провадження 1-кп/570/354/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2017 року Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000158 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, є військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу, є солдатом, номер обслуги гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батереї військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), неодружений, який є раніше не судимий, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 407, ч.3 ст. 408 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом осіб рядового складу від 24 вересня 2014 року, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11,16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно 17 березня 2016 року близько 19 години 00 хвилини з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду без поважних причин самовільно залишив місце служби місце розташування табірного збору військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( яка на даний час переіменована у військову частину НОМЕР_1 ), яка тимчасово дислокувалася в АДРЕСА_2 (Рівненський загальновійськовий полігон) і обов`язки військової служби не виконував до 20 лютого 2017 року.
В подальшому ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11,16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно 14 серпня 2017 року близько 08 години 00 хвилин вчинив дезертирство в умовах особливого періоду: з метою назавжди ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокується в АДРЕСА_2 (233-ій Рівненський загальновійськовий полігон) в умовах особливого періоду та відправився до себе додому в с. Старичі Яворівського району Львівської області.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, та у вчиненні дезертирства в умовах особливого періоду визнав повністю і суду показав, що 17 березня 2016 року близько 19 години 00 хвилини з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду без поважних причин самовільно залишив місце служби місце розташування табірного збору військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( яка на даний час переіменована у військову частину НОМЕР_1 ), яка тимчасово дислокувалася в АДРЕСА_2 (Рівненський загальновійськовий полігон) і обов`язки військової служби не виконував до 20 лютого 2017 року, а знаходився за місцем свого проживання. Також розповів суду, що умисно 14 серпня 2017 року близько 08 години 00 хвилин вчинив дезертирство в умовах особливого періоду: з метою назавжди ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокується в АДРЕСА_2 та відправився за місцем свого проживання.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 за ч.4 ст. 407 КК України та за ч.3 ст. 408 КК України.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину. Обтяжуючі покарання обставини прокурором не заявлено, а судом встановлено не було.
Враховуючи щире каяття та повне визнання підсудним своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільненням його від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених за ч.4 ст. 407 та ч.3 ст. 408 КК України та призначити покарання:
- за ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк у три роки;
- за ч.3 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення із військової служби - до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою засудженого на час проходження військової служби покласти на командира військової частини за місцем проходження такої служби, а у випадку звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1