Справа № 447/1792/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/980/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року, -

з участю прокурора: ОСОБА_8

засудженого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
24.12.2014 року ОСОБА_7 засуджений Личаківським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 185, 75, 76 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі з іспитовим терміном 2 (два) роки. 30.03.2016 року Ухвалою Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області іспитовий термін скасовано та направлений в місця позбавлення волі на 2 (два) роки.

Адміністрація Миколаївської ВК №50 клопоче про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , так як він відбув встановлену законом частину покарання, до роботи відноситься добросовісно, вину у вчиненому злочині визнає та вважає вирок суду справедливим. За весь час відбування покарання не притягувався до дисциплінарної відповідальності та до нього було застосовано 2 заохочення.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні спільного подання адміністрації Миколаївської ВК № 50 та спостережної комісії при Миколаївській райдержадміністрації, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання в повному обсязі. Мотивує це тим, що ухвала суду першої інстанції належним чином не вмотивована і підстав для відмови у клопотання немає, оскільки суд безпідставно відмовив в клопотанні про умовно-дострокове звільнення, невірно застосував кримінальний закон, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали.

На ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити спільне подання адміністрації Миколаївської ВК № 50 та спостережної комісії при Миколаївській райдержадміністрації, про застосування у порядку передбаченому ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення щодо засудженого ОСОБА_7 . Мотивує це тим, що ухвала суду першої інстанції незаконна та така, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу засудженого, ознайомившись з матеріалами провадження, особовою справою засудженого ОСОБА_7 та доводами апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 підлягають до задоволення виходячи з наступного.
Так, приймаючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 хоча і відбув встановлену законом частину покарання, однак суду не надано доказів того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції не взято до уваги надані адміністрацією установи виконання покарання дані, про те, що засуджений ОСОБА_7 , згідно документів (характеристики) - сумлінно ставиться до праці, упродовж відбування покарання порушень режиму утримання не допускав, а навпаки мав 2 заохочення надані правами начальника установи за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, згідно відомостей атестацій (програма індивідуально-виховного впливу) засуджений став довів своє виправлення.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою такого рішення є достовірність того, що засуджений довів своє виправлення.
З характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої 21.06.2017 року начальником Державної установи «Миколаївська виправна колонія №50», яка подана до Миколаївського районного суду Львівської області вбачається, що останній засуджений 24.12.2014 року Личаківським районним судом м. Львова за ст. 185 ч.2, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.03.2016 іспитовий строк скасовано та останнього направлено в місця позбавлення волі терміном на 2 роки
За час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 характеризується наступним чином:
Перебуваючи в СІЗО міста Львова з 07.06.2016 року порушень режиму утримання не допускав, стягнення не накладались, не заохочувався.
В Миколаївську виправну колонію №50 прибув 01.07.2016 року. За власною ініціативою з перших днів перебування в колонії виявив оажання працювати. Працевлаштований в їдальні установи. До роботи відноситься сумлінно, завдання виконує вчасно та якісно, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає. Приймає участь в роботах по благоустрою території установи. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, робить належні висновки. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» прагне до реалізації програми. Надає допомогу новоприбулим засудженим у період їх адаптації до умов відбування покарання.
За зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці 2 (два) рази заохочувався правами начальника установи, стягнення не накладались.
В середовищі засуджених адаптувався добре, до створення конфліктних ситуацій не схильний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості.
За характером спокійний, врівноважений. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, в бесідах відвертий. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Готовий до самокерованої соціально-правомірної поведінки, здатний долати життєві труднощі.
Зовнішній вигляд охайний, правил санітарії та особистої гігієни дотримується регулярно, спальне місце утримує в належному стані.
Вину свою у скоєному злочині визнає повністю, у вчиненому розкаюється, міру покарання вважає справедливою.
Має намір у разі звільнення проживати за адресою : Львівська область, Камянка-Бузький район сЛкимів, та працевлаштуватися.
Позов за виконавчими листами в сумі 551,20 гривень, відшкодував.
Також, згідно висновку засідання адміністративної комісії засуджений ОСОБА_7 і довів своє виправлення і на підставі ст. 81 КК У країни заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в застосуванні до засудженого ст. 81 КК України, не відповідає фактичним обставинам справи, та висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Крім, цього відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Однак, при постановленні ухвали, судом всупереч вимог ст.ст. 370, 372 КПК України не зазначено належних мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, а формальне посилання суду на погашення засудженим суми позовних вимог за виконавчими листами перед скеруванням в суд матеріалів про умовно-дострокове звільнення та не зазначення засудженим точного місця праці після звільнення, як підставу відмови у задоволені клопотання є незаконним та не обґрунтованим,
Більш того, жодний документ, наданий установою виконання покарання, що підтверджує ступінь виправлення засудженого у судовому засіданні не спростовано, а судом не встановлено даних щодо невідповідності ступеня виправлення засудженого.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне задоволити спільне подання адміністрації Миколаївської ВК № 50 та спостережної комісії при Миколаївській райдержадміністрації, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , та звільнити засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону та фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали, якою подання КВІ слід задоволити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 задоволити, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні спільного подання адміністрації Миколаївської ВК № 50 та спостережної комісії при Миколаївській райдержадміністрації, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 скасувати та постановити нову ухвалу, якою спільне подання адміністрації Миколаївської ВК № 50 та спостережної комісії при Миколаївській райдержадміністрації, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 задоволити, звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4