АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 10 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року,

за участі: прокурора представника власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене процесуальним керівником у провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 , та накладено арешт на земельні ділянки за адресами АДРЕСА_1 - кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0041, АДРЕСА_1 - кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0047, АДРЕСА_1 - кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0025, АДРЕСА_1 - кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0036, АДРЕСА_1 - кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0032, які відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать громадянину ОСОБА_5 ( іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ), заборонивши їх подальше використання у тому числі проведення будівельних та підготовчих робіт, рубки дерев, іншого видалення зелених насаджень.
Разом з тим, накладено арешт на вже спиляні дерева, які фактично знаходяться на вказаних земельних ділянках.

Приймаючи рішення, слідчий суддя дійшов до висновку, що прокурором було доведено, що арешт майна необхідний з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року в частині накладення арешту на вищевказані земельні ділянки, що належать йому на праві власності.

Щодо строків апеляційного оскарження ОСОБА_5 зазначає, що оскаржувану ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва було постановлено без його виклику, а про рішення він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень 14 вересня 2017 року, при цьому копію ухвали досі не отримував, а тому, відповідно, строк апеляційного оскарження зазначеної ухвали не є пропущеним.
Автор апеляційної скарги вважає, що оскаржувана ухвала винесена без достатніх на це підстав та з суттєвими порушеннями норм Кримінального процесуального кодексу України.
Стверджує, щовказані земельні ділянки та спиляні дерева не можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до протоколу огляду місця події, будь-яких 117 спиляних дерев не було виявлено.
Крім того, як зазначає ОСОБА_5 , у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не зрозуміло, кому саме спричинена шкода зазначеними діями: інтересам громади міста, органу самоорганізації населення, державі чи іншій особі. Наявний в матеріалах справи лист ОСН не містить інформації про спричинення будь-кому шкоди. Отже, слідчим не визначено особу якій завдано шкоди та не надано доказів оспорювання такою особою правомірності дій щодо видалення зелених насаджень.

На думку скаржника, слідчий суддя жодним чином не проаналізував підстав арешту майна, його завдань та наслідків для власника майна, обмежившись лише посиланням на норму КПК України, що є порушенням процесуальних норм та прав власності гарантованих законом.

Крім того, слідчим суддею не було доведено належними та достатніми доказами, що накладення арешту на земельні ділянки та спиляні дерева, які знаходяться у приватній власності, є необхідною мірою втручання у реалізацію права власності. На переконання автора апеляційної скарги, питання щодо належності земельних ділянок та дерев на праві власності відповідним особам та відсутність претензій з їх боку вже була встановлена органом досудового розслідування, а питання відшкодування вартості зелених насаджень повинно вирішуватися із особою, якій на відповідній підставі вперше було передано земельну ділянку із земель міста.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 19 серпня 2017 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а про наявність цієї ухвали ОСОБА_5 дізнався 14 вересня 2017 року і це не спростовується матеріалами провадження, то колегія суддів вважає, що в такому випадку строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим відділом Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 04 березня 2016 року внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань під № 0002341, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356, ч. 2 ст. 364,ч. 2 ст.366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що розглянувши проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, Київською міською радою 09 липня 2009 року прийнято 31 рішення про передачу громадянам земельних ділянок на вул. П. Морозова та у пров. П. Морозова, що у м. Києві.
Відповідно до бази даних міського земельного кадастру на підставі рішень Київської міської ради було видано державні акти на право власності на земельні ділянки на вул. П. Морозова та у пров. П. Морозова, що у м. Києві.
03 березня 2016 року до Оболонського УП ГУ НП в м. Києві надійшло звернення органу самоорганізації населення «Комітету мікрорайону» Селище Водогін, Хутори Микільський та Редьки», в якому повідомлялось що 02 березня 2016 року в с. Водогін невідомі особи розпочали установку паркану в лісовій ділянці між населеним пунктом та школою № 18 для подальшого проведення будівельних робіт, у зв`язку з чим просили вжити заходів реагування.
В ході обстеження земельних ділянок встановлено вирубку 117 дерев різних порід та діаметрів невідомими особами. Інформація щодо сплати відновної вартості за зелені насадження, які перебували на земельних ділянках, відсутня. З клопотання вбачається, що шкода, завдана зеленим насадженням міста складає 183,7 тис. грн.
Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_3 - кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0047, АДРЕСА_4 - кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0025, провулок Павлика Морозова, 6 - кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0036, провулок Павлика Морозова, 6А - кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0032 належать ОСОБА_5 (іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ).
Також проведеним оглядом місця події за участю головного спеціаліста відділу землеустрою та моніторингу земель Оболонського району Департаменту земельних ресурсів КМДА та провідного інженера відділу обстеження зелених насаджень м. Києва та Київської області КМДА Комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» встановлено, що виявити конкретних власників вказаних дерев та конкретні земельні ділянки на яких вони знаходяться на теперішній час не можливо, у зв`язку з відсутністю межових знаків.
28 липня 2017 року слідчим призначено екологічну експертизу з метою встановлення збитків завданих можливими протиправними діями.
18 серпня 2017 року слідчий С.В. Оболонського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 , звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вищезазначені земельні ділянки заборонивши їх подальше використання у тому числі проведення будівельних та підготовчих робіт, рубки дерев, іншого видалення зелених насаджень, та спиляні дерева, які фактично знаходяться на вказаних земельних ділянках.
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року зазначене клопотання задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002341, в частині накладення арешту на земельні ділянки що належать ОСОБА_5 на праві власності, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_9 , дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на земельні ділянки та спиляні дерева, з огляду на те, що існує необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя в повній мірі не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим до клопотання, кримінальне провадження здійснюється за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт у тому числі на земельні ділянки, які на праві власності належать ОСОБА_5 .

Разом з тим, стороною обвинувачення не надано, а слідчим суддею не встановлено наявність належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Зі змісту клопотання про арешт майна вбачається, що органом досудового розслідування встановлено, що кримінальним правопорушенням завдано шкоди зеленим насадженням міста у сумі 183,7 тис. грн.

Разом з тим згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вищевказані земельні ділянки є приватною власністю ОСОБА_10 .

Вказане свідчить, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, необхідність накладення арешту на земельні ділянки з забороною фактичного використання, а відтак це буде надмірним втручанням в права та інтереси власника майна та не є виправданим на даному етапі досудового розслідування та порушить співрозмірність між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданнями цього кримінального провадження.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на земельні ділянки, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речових доказів земельних ділянок, що були арештовані.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на земельні ділянки з метою забезпечення збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищезгадані земельні ділянки.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження та задовольнити його апеляційну скаргу.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року, в частині задоволення клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене процесуальним керівником у провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 , про накладення арешту на земельні ділянки за адресами АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0041, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0047, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0025, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0036, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0032, які відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать громадянину ОСОБА_5 ( іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ), заборонивши їх подальше використання у тому числі проведення будівельних та підготовчих робіт, рубки дерев, іншого видалення зелених насаджень, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в частині задоволення клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене процесуальним керівником у провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 , про накладення арешту на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастрові номери 8 000 000 000:78:306:0041, 8 000 000 000:78:306:0047, 8 000 000 000:78:306:0025, 8 000 000 000:78:306:0036, 8 000 000 000:78:306:0032, які відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать громадянину ОСОБА_5 ( іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/4856/2017 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1