Справа № 738/1535/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/161/2018
Категорія - клопотання Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції м. Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2017 року,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та просив скоротити йому наполовину невідбуту частину покарання за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 06 листопада 2014 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від від 13 листопада 2017 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 було відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд зазначив, що на час набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», який почав діяти з 19 квітня 2014 року, ОСОБА_6 не відбував покарання, а тому положення ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» про скорочення невідбутої частини покарання на нього не поширюються.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, доводи якої зводяться до вимог застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Зазначає, що йому було зараховано в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 18 по 20 лютого 2014 року, що свідчить про його перебування в місцях позбавлення волі, потім йому змінили запобіжний захід на домашній арешт. Про те, що ОСОБА_6 було затримано 18.02.2014 року свідчить довідка з ІТТ м.Херсон та протокол затримання та взяття під варту. Вказує, що про даний факт та про ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 01.11.2017 року прокурор знав, але не взяв до уваги. В даній ухвалі суд роз`яснював ст.9 ЗУ «Про амністію у 2014 році» в якій чітко зазначено хто має право звертатись до суду з проханням про застосування амністії і зазначає, що на той час засуджений мав такий статус. Зазначає, що Менський районний суд не взяв до відома інформаційний лист від 26.05.2014 року за №223-75704-14 «Про деякі питання щодо застосування ЗУ «Про амністію у 2014 році» з урахуванням останніх законодавчих змін.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який просив ухвалу місцевого суду скасувати та звільнити його від призначеного покарання у зв`язку з амністією, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі ставить питання про застосування відносно нього ЗУ «Про амністію у 2014 році», аргументуючи свої вимоги тим, що він був затриманий 18 лютого 2014 року, а у вироку суду строк відбуття покарання рахується з моменту затримання. Крім того ухвалою суду йому було зараховано час перебування під вартою з 18 лютого по 20 лютого 2014 року у строк відбуття покарання. Крім того, він вчинив злочин до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році», тому, на думку засудженого на нього поширюються положення ст..6 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2015 року вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 06 листопада 2014 року, за яким ОСОБА_6 засуджено за ст.364 ч.1, ст.307 ч.2, ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна яке є його особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 2 роки зі штрафом розмірі 8500 грн. та зі спеціальної конфіскацією грошей в сумі 1000 грн. та з позбавленням на підставі ст.54 КК України військового звання «майор внутрішньої служби» змінено, в резолютивній частині вироку при призначенні покарання ОСОБА_6 згідно ст.70 КК України за сукупністю злочинів зазначено слова «шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим», в решті вирок залишено без змін.

У вказаному вироку зазначено, що строк покарання засудженому ОСОБА_6 слід рахувати з моменту затримання. На виконання вироку суду ОСОБА_6 був затриманий 22.06.2016 року.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про амністію у 2014 році скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Згідно ст. 11 цього Закону особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином зі змісту самої статті випливає, що невідбута частина покарання скорочується засудженим, що вже відбувають покарання.

Отже ОСОБА_6 не може вважатися такою особою, що відбувала покарання на момент набрання чинності Законом України „Про амністію у 2014 році, який почав діяти з 19 квітня 2014 року.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , а тому подана засудженим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінально-процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2017 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4