ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1017/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" жовтня 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представника
потерпілих ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000695 від 14.04.2016 р. за звинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудність якого Дарницькому районному суду м. Києва визначена ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.08.2017 р., та підстав для закриття чи зупинення провадження немає.
Представник потерпілих ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора та не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив долучити до обвинувального акту копію постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання про ознайомлення із матеріалами досудового розслідування всупереч вимогам ст. 290 КПК України, у зв`язку з чим вбачав порушення права обвинувачених на захист, проте не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Обвинувачені підтримали позицію захисника.
Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинувачених на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.

Більше того, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що в мотивувальній частині вироку суду за наслідком розгляду кримінальної справи відповідно до положень ст. 374 КПК України обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті висунутого особі обвинувачення є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд та, відповідно, проводитися судове слідство, пов`язане із вирішенням обвинувачення (так як воно відсутнє) і вказаний недолік, згідно норм КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання згідно процедури, визначеної ст. 314 КПК України. Також судове слідство не може бути розпочате, якщо обвинувачення є неконкретним та не зрозумілим сторонам, що може ускладнити реалізацію права обвинувачених на захист.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Дослідженням обвинувального акту судом встановлено, що зазначений обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Кримінального кодексу України та формулювання обвинувачення. Проте, зазначені складові обвинувального акту є неузгодженими між собою, а в деяких частинах неконкретизовані в частині зазначення конкретного способу вчинення інкримінованого злочину, який є обов`язковим елементом події кримінального правопорушення, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 91 КПК України.

Об`єктивна сторона шахрайства, яке інкриміноване обвинуваченим, полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Способами вчинення шахрайства є: обман або зловживання довірою.

Так, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення у т. 1 з а.с.1-99 вказано, що обвинувачені заволоділи грошовим коштами потерпілих за всіма епізодами шляхом обману. Разом з тим у викладі фактичних обставин після викладу обставин кожного з п`ятдесяти епізодів злочинної діяльності підсумовано, що обвинувачені вчиняли такі дії шляхом шахрайства, тобто без конкретизації способу його вчинення.

Далі, після викладу фактичних обставин у т.1 на а.с.99 наведена правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і статті Кримінального кодексу України та формулювання обвинувачення щодо кожного з обвинувачених, які відповідно до цієї кваліфікації підозрюються у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства).

Після правової кваліфікації дій кожного з обвинувачених з а.с. 100 т.1 по а.с. 875 т.2 наведені формулювання обвинувачення щодо кожного з обвинувачених, які не узгоджується як із викладом фактичних обставин так і з правовою кваліфікацією, оскільки у формулюванні обвинувачення щодо кожного обвинуваченого зазначено, що вони обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України, а саме шахрайств, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою. Проте, ні у викладі фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, ні у правовій кваліфікації не зазначений такий спосіб вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Таким чином, неузгодженість щодо зазначення конкретного способу вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів, а також невизначеність щодо конкретного процесуального статусу осіб, які відповідно до обвинувального акту одночасно є і обвинуваченими і підозрюваними, може призвести до порушення обвинувачених права на захист, яким з огляду на викладені обставини цілком обґрунтовано може бути незрозумілим, в чому саме вони обвинувачуються, та який процесуальний статус вони мають.

Також слушними та такими, що заслуговують на увагу є доводи захисника про порушення права на захист під час досудового розслідування, а саме ненадання стороні захисту для ознайомлення матеріалів кримінального провадження, а саме томів № №10,11.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 290 КПК України - прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати підозрюваному, його захиснику доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Зазначена вимога гарантує право обвинуваченого на захист, оскільки відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті.

Забезпечення обвинуваченому права на захист згідно зі ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) віднесено до загальних засад кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність ознак порушення органом досудового розслідування вимог ст. 290 КПК України, а саме ненаданні доступу стороні захисту до всіх матеріалів досудового розслідування, що також унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки порушення права на захист під час досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження може призвести до скасування будь-якого рішення, ухваленого за наслідками розгляду цього кримінального провадження.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та вимогам щодо забезпечення права на захист, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.
На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000695 від 14.04.2016 р. за звинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3