Провадження № 1-кп/638/146/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 0004348 від 19 вересня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Харкові, громадянина України, українця, не працюючого, раніше судимого: 09.10.1997 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 229 6 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік; 09.02.2000 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України до одного року позбавлення волі; 20.05.2002 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України до 2 місяців позбавлення волі з іспитовим строком один рік; 15.11.2005 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі; 30.07.2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до п`яти років позбавлення волі, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
встановив:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачуваного на 60 днів, мотивуючи тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти вказаного клопотання.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора та пояснив, що заперечує проти продовження запобіжного заходу, оскільки інкримінуємих йому злочинів не вчиняв, на утримання має мати похилого віку, яка потребує його допомоги.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частина 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України містить важливу гарантію від свавільного застосування запобіжного заходу, а саме вимогу, щоб жоден запобіжний захід не можна було застосовувати без наявності обґрунтованості підозри.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57)

Частина 1 статті 194 КПК України передбачає, що «суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні».

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризиками, які дали суду підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в розумінні положень ст.177 КПК України вказано про те, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування і суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вислухавши учасників судового засідання, суд доходить висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу, відсутні або зменшилися.

Ризики, які передбачені ст.177 КПК України, які дають суду підстави для продовження строку тримання під вартою в повній мірі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Епізодичність злочинної діяльності обвинуваченого, характер обвинувачення, той факт, що з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності останній може переховуватись від суду , перебуваючи на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність, вказують на те, що на даній стадії судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні неможливе запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Такими чином, суд дійшов висновку про доцільність збереження раніше обраного запобіжного заходу, задоволення клопотання прокурора.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 331 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 01 вересня 2017 року до 30 жовтня 2017 року .

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1