154/2257/17
1-кп/154/204/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000595 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 серпня 2017 року за ч.2 ст.186 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Після завершення досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) та незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України.

В ході судового розгляду провадження потерпіла у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_5 крадіжки, його дружина ОСОБА_7 , відмовилась від обвинувачення, у зв`язку з чим ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 вересня 2017 року кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, було закрито.

За таких умов ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що будучи притягнутим до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000332, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 квітня 2017 року, в якому 24 квітня 2017 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив умисний злочин.

Так, ОСОБА_5 , 14 липня 2017 року близько 14 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на полі поблизу с. Ласків Володимир-Волинського району Волинської області, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, через незачинені двері проник в салон автомобіля марки «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шассі (кузова, рами) № НОМЕР_2 , вартість якого згідно судової автотоварознавчої експертизи № 71 від 01.08.2017 року становить 40511, 02 гривень, котрий відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 08 грудня 2011 року на праві власності належить ОСОБА_8 і яким на праві користування законно володів ОСОБА_4 , де скориставшись ключем, завів двигун та керуючи автомобілем здійснив на ньому поїздку у с. Нісмичі Сокальського району Львівської області, чим відкрито повторно незаконно заволодів даним транспортним засобом, протиправно вилучивши його у володільця ОСОБА_9 всупереч його волі та спричинив потерпілому майнову шкоду.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, зазначив, що викрадений у нього ОСОБА_5 автомобіль був йому повернутий у цілому та збереженому стані, а тому не має до обвинуваченого жодних претензій матеріального чи морального характеру.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечив, пояснив, що щиро кається у вчиненому злочині і дав показання, що повністю узгоджуються з описовою частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_5 пояснив, що дійсно 14 липня 2017 року близько 14 години, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, знаходячись разом із потерпілим ОСОБА_4 на полі біля села Ласків Володимир-Волинського району Волинської області, скориставшись тим, що потерпілий відійшов в сторону та залишив у замку запалення ключ від свого автомобіля марки «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , незаконно заволодів ним та поїхав до села Нісмич Сокальського району Львівської області. Зазначив, що даний злочин був вчинений ним під впливом сильного алкогольного сп`яніння, при цьому жодних корисливих мотивів у обвинуваченого не було, оскільки він перебуває з потерпілим у хороших відносинах. Хотів лише використати даний транспортний засіб для поїдки на територію Львівської області, а потім повернути потерпілому. Пояснив, що щиро кається у вчиненому.

Зібрані по справі докази визнає та їх не оспорює. Назву, марку, вартість викраденого автомобіля визнав та не оспорював. З іншими фактичними обставинами у кримінальному провадженні також погодився. Просив суд суворо його не карати.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_5 у повному обсязі і ним не заперечувалися та не оспорювалися, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди потерпілого та обвинуваченого, яким попередньо були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 серпня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Зазначений вирок вступив в законну силу під час судового розгляду даного кримінального провадження, а саме - 17 вересня 2017 року. За таких умов у відповідності до ст.ст. 88, 89 КК України обвинувачений ОСОБА_5 станом на сьогоднішній день є судимим. Судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.
Факт попереднього вчинення ОСОБА_5 злочину, у відповідності до ч.2 Примітки ст.289 КК України враховано стороною обвинувачення при кваліфікації його дій як вчинення злочину повторно.
Таким чином, дослідивши матеріали даного кримінального провадження, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний тяжкий злочин.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнається активне сприяння розкриттю злочину.

З врахуванням оцінки психічного ставлення обвинуваченого до вчиненого, систематичності вчинення ним раніше кримінальних правопорушень, а також продовження з цинізмом своєї злочинної діяльності, яка виразилась в умисному незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому в той час, коли судом розглядалося інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні грабежу, суд критично оцінює щирість каяття обвинуваченого та не приймає даної обставини як такої, що пом`якшує його покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 судом визнається вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд враховує думку потерпілого щодо покарання обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відношення обвинуваченого до вчиненого, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Судом приймається до уваги, що потерпілому ОСОБА_4 заподіяна шкода відшкодована у повному обсязі шляхом вилучення працівниками поліції транспортного засобу, яким незаконно заволодів обвинувачений, та повернення його потерпілому.

Однак, за місцем проживання ОСОБА_5 характеризується негативно, не працює, зловживає алкогольними напоями.

У відповідності до довідки УІЗ ГУНП у Волинській області, а також поданих стороною обвинувачення вироків та ухвал суду вбачається, що ОСОБА_5 :
? 24 червня 1994 року засуджений військовим судом Рівненського гарнізону за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.3 ст.42 КК України, шляхом складання з вироком військового суду 52261 від 09 березня 1994 року призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі терміном 4 роки 6 місяців. Звільнений 28 грудня 1996 року після відбуття строку покарання;
? 29 серпня 1997 року засуджений Нововолинським міським судом Волинської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.2153 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10 вересня 1998 року із застосуванням Закону України «Про амністію»;
? 01 листопада 2000 року засуджений Володимир-Волинським міським судом Волинської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.17 ч.1 ст.117 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 25 грудня 2002 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 10 місяців 11 днів;
? 20 березня 2003 року засуджений Володимир-Волинським міським судом Волинської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. У відповідності до ст. 71 КК України до вироку додано частину невідбутого покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду від 01 листопада 2000 року. Загалом призначене покарання терміном 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18 жовтня 2005 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 8 місяців 28 днів;
? 30 березня 2006 року засуджений Іваничівським районним судом Волинської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. У відповідності до ст. 71 КК України до вироку додано частину невідбутого покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду від 20 квітня 2003 року. Загалом призначене покарання терміном 4 роки позбавлення волі. Звільнений 26 лютого 2009 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 10 місяців 9 днів;
? у кримінальному провадженні № 0000148 від 06 березня 2014 року притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, однак ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 квітня 2014 року вказане кримінальне провадження було закрите на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.
При призначенні покарання суд також враховує зазначені факти систематичного притягнення раніше ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності в якості обставин, які характеризують його особу та вказують на його підвищену суспільну небезпеку. Цими ж обставинами також і підтверджується системність його протизаконної поведінки, міцність антисоціальних зв`язків, репутацію злочинця.
Зважаючи на тяжкість злочину, схильність обвинуваченого у відкритій формі (в присутності потерпілого) вчиняти злочини, а також його поведінку при цьому, що дає також реальні підстави вважати про його підвищену суспільну небезпеку та вперте небажання ставати на шлях виправлення, а тому суд приходить до висновку що ОСОБА_5 на даний час представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає можливим призначити йому покарання встановлене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України, а також вважає, що призначення ОСОБА_5 менш суворого покарання, застосування до нього положень ст.75 КК України, буде недостатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, особу винного.
Відповідно до положень ст.59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу. Однак, якщо санкцією відповідної статті КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, але злочин вчинено не з корисливих мотивів, то таке додаткове покарання не застосовується. З матеріалів справи вбачається, що ні досудовим слідством, ні судом наявність у ОСОБА_5 корисливого мотиву при незаконному заволодінні транспортним засобом не встановлено. Тому застосування у даному випадку додаткової міри покарання за ч. 2 ст. 289 КК у виді конфіскації майна є безпідставним.
У відповідності до ч.4 ст.70 КК України, за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
За таких обставин при призначенні ОСОБА_5 остаточного покарання слід врахувати також покарання призначене йому вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 серпня 2017 року, який вступив в законну силу 17 вересня 2017 року та за яким обвинувачений ОСОБА_5 вже відбуває призначене йому покарання у виді позбавлення волі.
Суд вважає за необхідне до остаточного покарання зарахувати відбуте частково покарання у виді позбавлення волі за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 серпня 2017 року.
В той же час у даному кримінальному провадженні обвинуваченого ОСОБА_5 затримано 15 липня 2017 року. 17 липня 2017 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Покарання за попереднім вироком він почав фактично відбувати 17 вересня 2017 року. Відтак строк остаточного покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за сукупністю злочинів слід відраховувати з моменту його затримання.
У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експерта за проведення товарознавчої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого в користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України, а накладений арешт на майно слід скасувати.

У зв`язку із призначенням ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, а також фактичне відбуття ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі за вчинення іншого злочину, суд вважає за доцільне запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання даним вироком законної сили слід залишити без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 65-67, 70, 72 КК України, 367-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 серпня 2017 року у виді чотирьох років позбавлення волі та призначеного покарання за цим вироком, остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у виді 5 (п`яти) років 6 (шість) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Початок строку покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання 15 липня 2017 року.

До набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 494 (чотириста дев`яносто чотири) грн. 35 коп.

Накладений арешт на майно ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17липня 2017 року скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шассі (кузова, рами) № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 08.12.2011 року, які передані на зберігання його законному володільцю (потерпілому) ОСОБА_4 - вважати повернутим останньому.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий /-/ підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1