АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року,

за участю

особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 161 000 400 030 36, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвала мотивована тим, що звернення ОСОБА_5 до слідчого судді фактично є клопотанням, у якому ставиться питання про встановлення процесуального строку проведення досудового розслідування у згаданому вище кримінальному провадженні, а саме два місяці з моменту прийняття судового рішення, але не пізніше 31 жовтня 2017 року, для здійснення уповноваженими особами Дніпровського УП ГУНП у м. Києві всіх необхідних дій та прийняття відповідного рішення про завершення досудового розслідування. Однак, з огляду на приписи ч. 2 ст. 38, ч. 5 ст. 40 КПК України, порушені ОСОБА_5 питання належать до виключної компетенції слідчого, прокурора, натомість виходять за межі повноважень слідчого судді, що регламентовані ст. 303 цього Кодексу. У зв`язку із цим, оскільки заявлені ОСОБА_5 у клопотанні (скарзі) вимоги не входять до вичерпного переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначеного ст. 303 КПК України, то слідчий суддя прийшов до висновку про те, що у відкритті провадження слід відмовити згідно з ч. 4 ст. 304 цього Кодексу.

1 вересня 2017 року ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про встановлення процесуального строку у кримінальному провадженні № 120 161 000 400 030 36, а саме встановити уповноваженим особам Дніпровського УП ГУНП у м. Києві строк два місяці, але не пізніше 31 жовтня 2017 року, для проведення усіх необхідних дій та прийняття відповідного рішення про завершення досудового розслідування.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає про те, що відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України саме до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотримання прав особи під час досудового розслідування, а положення ч. 1 ст. 114 цього Кодексу визначають право слідчого судді встановлювати процесуальні строки у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження, окрім того, що не відповідає змісту поданого ним, ОСОБА_5 , документу клопотання, а не скарги, не узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону, зокрема положеннями ст. ст. 307, 370 КПК України стосовно повноважень слідчого судді та процедури розгляду клопотання про встановлення процесуального строку у кримінальному провадженні.

Разом із цим ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі звертає увагу на те, що ухвала слідчого судді була постановлена без його виклику в судове засідання. Про постановлення цієї ухвали та про її зміст він дізнався лише після її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 29 серпня 2017 року.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_5 в підтримку доводів і вимог своєї апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи № 755/4612/17 та апеляційну скаргу, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року постановлена без виклику ОСОБА_5 , який її оскаржує. При цьому, з документів, які ОСОБА_5 долучив до своєї апеляційної скарги, видно, що дане судове рішення оприлюднене в Єдиному державному реєстрі судових рішень 29 серпня 2017 року.

З огляду на відсутність в матеріалах судової справи будь-якої інформації про отримання ОСОБА_5 копії ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає не безпідставними його твердження з того приводу, що про її постановлення та з її змістом він ознайомився лише після її оприлюднення в Єдиному державному реєстру судових рішень 29 серпня 2017 року, а тому приходить до висновку про можливість обчислення строку апеляційного оскарження саме з цього дня.

Тому, оскільки свою апеляційну скаргу ОСОБА_5 подав 1 вересня 2017 року, то установлений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України строк апеляційного оскарження ним не пропущений.

Що ж стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 про скасування вище згаданої ухвали слідчого судді як незаконної, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

З матеріалів судової справи видно, що 15 серпня 2017 року слідчому судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання потерпілого ОСОБА_5 про встановлення процесуального строку у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 4 березня 2016 року за № 120 161 000 400 030 36, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Зокрема, у своєму клопотанні ОСОБА_5 , посилаючись на приписи ст. ст. 2, 28, ч. 1 ст. 114 КПК України та ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, просив слідчого суддю встановити уповноваженим особам Дніпровського УП ГУНП України у м. Києві строк у два місяці з моменту постановлення рішення, але не пізніше 31 жовтня 2017 року, для проведення всіх необхідних дій та прийняття відповідного рішення про завершення досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні.

Висновки слідчого судді про те, що порушені ОСОБА_5 у клопотанні питання не віднесені до його повноважень, ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченого цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В свою чергу, повноваження слідчого судді визначені у Розділі ІІ КПК України, що регламентує заходи забезпечення кримінального провадження, та у ч. 1 ст. 303 КПК України, яка визначає перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, за приписами ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальний дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Положення ч. 2 ст. 303 КПК України визначають, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, передбачений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, на які під час досудового розслідування може бути подана скарга до слідчого судді, є вичерпним, та не відносить до повноважень слідчого судді вирішувати клопотання про встановлення процесуальних строків проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, як про це порушив питання ОСОБА_5 . Не уповноважують слідчого суддю встановлювати процесуальні строки проведення досудового розслідування і положення Розділу ІІ КПК України, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження.

Разом із цим, за змістом норми ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, а слідчий суддя лише в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції, тобто тих, що регламентовані вище наведеними положеннями закону. За приписами п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, саме прокурор уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій. При цьому, слідчий, відповідно до ч. 4 ст. 40 КПК України, несе передбачену законом відповідальність за невиконання законних вказівок та доручень прокурора.

Окрім цього, ч. 1 ст. 308 КПК України регламентує право, в тому числі, потерпілого оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон визначає чіткий спосіб та порядок як забезпечення дотримання розумних строків під час досудового розслідування прокурором та оскарження їх недотримання, так і ініціювання сторонами кримінального провадження проведення слідчих (розшукових) дій шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, як це передбачено ч. 3 ст. 93 КПК України.

Тобто, оскарження недотримання розумних строків досудового розслідування шляхом подання клопотання до слідчого судді в порядку ст. 114 КПК України, на якій акцентував увагу ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі, не ґрунтується на вищенаведених вимогах кримінального процесуального закону.

Натомість, виходячи із закріпленої у ч. 3 ст. 26 КПК України засади диспозитивності кримінального провадження, в даному конкретному випадку, згідно з п. п. 1, 7 ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повноваження слідчого судді обмежуються розглядом скарг на постанову слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій або на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у не розгляді такого клопотання в порядку та строки, передбачені ст. 220 цього Кодексу.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що порушені ОСОБА_5 у клопотанні питання виходять за межі його законних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Отже, рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_5 про встановлення процесуального строку проведення досудового розслідування є правильним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що ухвала слідчого судді суперечить вимогам ст. 307 КПК України не відповідають змісту даної норми закону, яка визначає перелік судовий рішень слідчого судді, що можуть бути прийняті за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, тобто тих, що передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу. Однак ОСОБА_5 таку скаргу не подавав, а звернувся до слідчого судді із вищезгаданим клопотанням.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 та скасування вищезгаданої ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 про встановлення процесуального строку проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 161 000 400 030 36, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження: № 11-сс/796/4610/2017

Слідчий суддя: ОСОБА_6
Суддя - доповідач: ОСОБА_1