Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/2017/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" лютого 2018 р.

1 лютого 2018 року

Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000007 від 13 серпня 2017 року на підставі обвинувального акта відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого: 24.11.2006 року колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області за ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 115, ч.3 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:
12.08.2017 року близько 10.00 год., під час виходу засуджених, які перебувають в приміщенні дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) ДУ «Копичинська ВК №112» за порушення установленого порядку відбування покарання, на щоденну прогулянку згідно розпорядку дня у ДУ «Копичинська ВК-112», в супроводі працівників установи, на прогулянку було виведено засудженого ОСОБА_6 , який перебував в приміщенні камери №8 дисциплінарного ізолятора, де відбував покарання відповідно до постанови «Про поміщення засуджених в дисциплінарний ізолятор» за №148 від 07.08.2017 року.

Згідно посадової інструкції молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки від 05.08.2017 року та наказу Державної установи «Копичинська виправна колонія №112» №224 від 12.08.2017 року під час прогулянки та з метою постійного нагляду за засудженими, які перебувають в приміщенні дисциплінарного ізолятора та знаходяться в прогулянковому дворику ДІЗО, був присутній працівник правоохоронного органу - молодший інспектор відділу нагляду і безпеки ДУ «Копичинська ВК-112» прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_4 , який на займаній посаді з січня 2011 року, перебував у форменому одязі та здійснював контроль за поведінкою засуджених під час прогулянки і виконував свої службові обов`язки.

В подальшому, близько 11.00 год., у зв`язку із закінченням часу прогулянки засудженому ОСОБА_6 було запропоновано повернутись до камери №8 ДІЗО, де він відбував покарання, на що останній погодився, пройшов у приміщенні дисциплінарного ізолятора та зупинився біля дверей у камеру №8. В цей момент в засудженого ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Здійснюючи свій злочинний задум, ОСОБА_6 категорично відмовився зайти в приміщення камери №8, та з метою самоствердження серед інших засуджених, розлютившись на законні вимоги інспектора ОСОБА_4 зайти в камеру, без будь якого попередження наблизився до молодшого інспектора ВНІБ Копичинської ВК-112 ОСОБА_4 , який знаходився поруч, та умисно наніс останньому один удар лобною ділянкою голови та три удари руками в носову та надбрівну ділянку обличчя.

Від вказаних ударів ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, рани та крововиливу слизової оболонки верхньої губи, закритого перелому кісток спинки носа із незначним зміщенням та порушенням носового дихання, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України не визнав повністю.

Суду пояснив, що 12 серпня 2017 року він перебував в ДІЗО. Після щоденної прогулянки ОСОБА_7 його завів в камеру №8 та за ним прикрили двері камери. Через пару хвилин прибігли працівники колонії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та почали наносити йому удари в область голови, шиї. Він не чинив опір працівникам колонії. Коли прийшов до свідомості, то сидів в кімнаті інспекторів. Категорично заперечив факт побиття ним ОСОБА_4 .

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав вини в скоєному кримінальному правопорушенні, його винність повністю доведена в судовому засіданні зібраними по справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав, що з 2011 року працює в Державній установі «Копичинська ВК №112» на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки. 12 серпня 2017 року він знаходився на чергуванні та близько 10 год. вивів на прогулянку засудженого ОСОБА_6 , який перебував в камері №8 дисциплінарного ізолятора на підставі постанови начальника установи від 7 серпня 2017 року. Вивід на прогулянку засудженого відбувався також за участю начальника чергової зміни ОСОБА_10 , психолога ОСОБА_11 .

Після закінчення прогулянки ОСОБА_6 відмовився слідувати до камери ДІЗО, проявив агресивність і раптово наніс йому удар головою в ділянку лівої брови, від чого потерпілий присів, а ОСОБА_6 наніс йому ще три удари кулаком в область верхньої щелепи і переднісся. Цей конфлікт відбувався в коридорі слідчого ізолятора в присутності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підбігли та припинили дії засудженого, а також натиснули сигнал тривожної кнопки.

Йому надали першу медичну допомогу та направили в лікарню. В нього була перебита перепонка в носі та забій лівого ока.

На його думку, засуджений ОСОБА_6 розлютився через його законну вказівку заходити в камеру і через те вдарив його. Він не встиг з`ясувати причин його поведінки, як останній наніс йому удар. Дії обвинуваченого щодо спричинення йому тілесних ушкоджень були умисними.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 повністю підтвердив показання потерпілого ОСОБА_4 , додатково показавши, що працює начальником чергової зміни установи. ОСОБА_4 згідно постової відомості заступив на чергування на добу з 9 год. 12 серпня 2017 року до 9 год. 13 серпня 2017 року. Вивід 12.08.2017 року засудженого ОСОБА_6 на прогулянку проводився в присутності його - начальника зміни, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 .

Коли виводили засудженого на прогуляну, то він не проявляв ніякої агресії. Коли повертались та йшли по коридору ДІЗО, то спочатку йшов потерпілий ОСОБА_4 , далі ОСОБА_6 , а тоді вони з ОСОБА_11 . Дійшовши до камери ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 зайти, на що останній виразився нецензурними словами та раптово наніс удар в обличчя потерпілого. ОСОБА_4 присів і засуджений наніс йому ще три удари в область лиця.

Конфлікт виник раптово і тривав декілька секунд. Вони з ОСОБА_11 одразу ж підбігли і кинули засудженого на підлогу та одягнули наручники. Тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ніхто не наносив. До нього лише застосовано спеціальні засоби та одягнуто наручники. У потерпілого ОСОБА_4 було в крові обличчя, руки, одяг. Вони натиснули кнопку сигналізації.

ОСОБА_6 пояснив йому після конфлікту, що причиною нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 стало те, що потерпілий з засудженим вступив в суперечку. В той день було також проведено медичний огляд ОСОБА_6 .

Додатково пояснив, що ОСОБА_4 , запропонувавши ОСОБА_6 після прогулянки зайти в камеру ДІЗО діяв відповідно до своїх службових обов`язків.

Аналогічні показання щодо умисного заподіяння працівникові колонії ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків дав в суді свідок ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 дав показання, що працює на посаді чергового помічника начальника установи. 12 серпня 2017 року він заступив на чергування. Біля 11 год. дня в черговій частині спрацювала тривожна кнопка ДІЗО. Коли він прибув на місце події в дисциплінарний ізолятор побачив, що засуджений ОСОБА_6 сидить в наручниках в кімнаті молодшого інспектора, а потерпілий ОСОБА_4 знаходився біля дверей цієї кімнати. В нього була кров на лиці, підпухла губа.

На запитання навіщо він це вчинив, засуджений ОСОБА_6 йому відповів, що в нього в ДІЗО пропали речі. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 він не бачив. Він викликав працівників медичної частини, щоб оглянули потерпілого ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_6 .

В суді свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_13 повністю підтвердили показання свідка ОСОБА_12 .

ОСОБА_14 , допитаний в якості свідка дав показання про те, що працює фельшером-лаборантом. Під час його чергування в серпні 2017 року поступив виклик від помічника установи ОСОБА_12 та він разом з лікарем терапевтом Копичинської ВК ОСОБА_15 прибули в приміщення ДІЗО. В приміщенні кімнати молодших інспекторів він побачив засудженого ОСОБА_6 , який скаржився на болі в спині та пояснював, що його били палкою. При огляді останнього на спині були виявлені почервоніння. ОСОБА_6 госпіталізували в медичну частину. У ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження на лиці.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_15 дав аналогічні показання. Додатково показав, що ОСОБА_6 скаржився на біль в шийному відділі хребта, в правому плечі. ОСОБА_6 йому пояснював, що коли падав, то вдарився до дверей та пошкодив плече і шийний відділ хребта. При огляді ОСОБА_4 він виявив, що в потерпілого розсічена ліва брова, синяк під лівим оком та паморочилась голова. ОСОБА_4 пояснив, що на нього напав засуджений ОСОБА_6 . Він направив потерпілого до невропатолога, оскільки підозрював в останнього струс головного мозку.

Суд вважає показання потерпілого ОСОБА_7 правдивими, оскільки вони є послідовними в деталях, а тому суд покладає їх в основу вироку, як один з доказів, на підтвердження винності обвинуваченого ОСОБА_6 , так як вони ще й об`єктивно узгоджуються з показаннями допитаних свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та висновками судово-медичних експертиз, інших доказів та в своїй сукупності повно відтворюють картину події.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 281 від 23.08.2017 року «у ОСОБА_7 встановлені такі ушкодження: закритий перелом кісток спинки носа із незначним зміщенням та порушенням носового дихання; синець на обличчі; рана та крововилив слизової оболонки верхньої губи.

Дані тілесні ушкодження, враховуючи їх вид, властивості та розташування на тілі, утворилися від дії тупих предметів (предмету), не виключено, в час та при обставинах, вказаних у постанові. Закритий перелом кісток спинки носа із незначним зміщенням та порушені носового дихання за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легких, короткочасним розладом здоров`я, оскільки, при звичайному перебігу травматичного процесу, таке ушкодження потребує для свого загоєння термін, тривалістю понад 6 діб, а не більш як три тижні. Тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, рани та крововиливу слизової оболонки верхньої губи, як в їх сукупності, так і кожне зокрема, за ступенем тяжкості відносяться до легких».(а.с.76-77).

Як слідує із змісту висновку судово-медичної експертизи № 282 від 16.08.2017 року, «..у ОСОБА_6 виявлені такі ушкодження: садна на шиї, передній поверхні грудей та в поперековій ділянці; синці на обличчі, шиї та в правій надключичній ділянці. Дані тілесні ушкодження, враховуючи їх вид та властивості, утворилися від дії тупих предметів, не виключено, в час та при обставинах, вказаних у постанові. Вищезазначені тілесні ушкодження, як в їх сукупності, так і кожне зокрема, за ступенем тяжкості відносяться до легких». (а.с.78-79).

Обставини умисного заподіяння працівникові колонії ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків засудженим ОСОБА_6 доводиться також протоколом огляду місця події від 12 серпня 2017 року, яким зафіксовано місце скоєння злочину, а також стан предметів на місці події (а.с.42-50), рапортами та поясненнями молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Державної установи «Копичинська ВК №112» ОСОБА_7 , рапортами та поясненнями працівників Державної установи «Копичинська ВК №112» (а.с.40, 52-61), а також витягом з ЄРДР. (а.с.39).

Відповідно до постанови начальника Копичинської ВК (№112) від 07 серпня 2017 року №148, засудженого ОСОБА_6 поміщено в дисциплінарний ізолятор строком на 14 діб. Засуджений ОСОБА_6 прийнятий в ДІЗО о 14 год. 07 серпня 2017 року. (а.с.104).

Згідно наказу Копичинської ВК №112 від 12 серпня 2017 року № 224, з 9 год. 12 серпня 2017 року до 9 год. 13 серпня 2017 року в установі встановлено звичайний варіант несення служби та затверджено склад чергової зміни та варти: відповідальний від керівництва установи ОСОБА_16 , від відділу охорони установи ОСОБА_17 , черговий помічник начальника установи ОСОБА_12 , заступник ЧППУ ОСОБА_18 , молодші інспектори ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_4 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , оперативна група ОСОБА_22 , ОСОБА_11 (а.с.62).

Обставини щодо складу чергової зміни, до якої, зокрема, включено ОСОБА_4 , графіку несення служби черговою зміною та оперативною групою, переліку заходів у Копичинській ВК №112 з 9 год. 12.08.2017 року до 9 год. 13.08.2017 року підтверджуються також відомістю про забезпечення нагляду на добу, затвердженою в.о. начальника Державної установи Копичинської ВК (№112) підполковником внутрішньої служби ОСОБА_23 12.08.2017 року. (а.с. 69-72).

Згідно розпорядку дня засуджених, які утримуються в ДІЗО/ПКТ Копичинської ВК (№112), затвердженого в.о. начальника Державної установи Копичинської ВК (№112) підполковником внутрішньої служби ОСОБА_23 , час проведення прогулянки засуджених, що утримуються в ДІЗО з 10 год до 11 год. (а.с. 73).

Крім наведених доказів, винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України підтверджується висновком по факту нанесення тілесних ушкоджень молодшому інспектору ВНіБ Копичинської ВК-112 прапорщику внутрішньої служби ОСОБА_4 засудженим ОСОБА_6 від 30 серпня 2017 року, затвердженого в.о. начальника Державної установи Копичинської ВК (№112) підполковником внутрішньої служби ОСОБА_23 .

Так, згідно даного висновку, начальником ВНіБ Державної установи «Копичинська ВК-112» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_24 , проведено службову перевірку по факту нанесення тілесних ушкоджень. В результаті перевірки встановлено, що із прогулянкового дворика у камеру дисциплінарного ізолятора №8, де утримувався ОСОБА_6 згідно постанови №148, молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_4 , було запропоновано засудженому повернутись в камеру дисциплінарного ізолятора. Засуджений ОСОБА_6 , в категоричній формі відмовився від виконання законних вимог адміністрації установи, почав прирікатись, виражатись о сторону адміністрації установи нецензурною лайкою, вів себе зухвало по відношенню до молодшого інспектора, проявляв буйство. В подальшому, даний засуджений раптово наніс молодшому інспектору ВНіБ ОСОБА_4 удар головою в область переднісся та два удари рукою в ділянку верхньої щелепи. З метою припинення протиправних дій засудженого, керуючись вимогами статті 106 Кримінально-виконавчого кодексу України, молодшим інспектором ВНіБ прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_4 та начальником чергової зміни молодших інспекторів ВНіБ старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_10 по відношенню до засудженого ОСОБА_6 було застосовано спеціальні засоби, а саме: прийоми рукопашного бою, виріб ПР-73 та наручники.

В подальшому засудженому ОСОБА_6 було надано першу медичну допомогу лікарем медичної частини установи ОСОБА_15 .

Про дану подію черговим помічником начальника установи капітаном внутрішньої служби ОСОБА_12 , було повідомлено, в телефонному режимі, оперативного чергового Гусятинського ВП ГУНП в Тернопільській області, майора поліції ОСОБА_25 (№1468 ЖЄО від 12.08.2017).

На місце події прибула слідчо-оперативна група Гусятинського ВП ГУНП в Тернопільській області та слідчий слідчого відділу Західного міжрегіонального управління з питань кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_26 .

Даний факт зареєстровано в КОІП за № 6 від 12.08.2017 Копичинської ВК (№ 112). Також 12.08.2017 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення , внесені до Єдиного реєстру досудових росзлідувань №0000007 за ч.2 ст.345 КК України, та розпочато досудове розслідування. (а.с.85-86, 74-75).

Згідно Посадової інструкції молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки, затвердженої начальником Державної установи «Копичинська ВК-112» 05.08.2017 року, молодший інспектор під час несення служби в ДІЗО, ПКТ, ДПК має право, зокрема: вимагати від засуджених виконання встановлених правил поведінки та обов`язків, затримувати порушників установленого порядку відбування покарання та засуджених, які намагаються вчинити злочин або вже його вчинили, у встановленому законом порядку застосовувати до засуджених фізичну силу, спеціальні засоби та гамівну сорочку у випадках, передбачених законодавством, п.п.3.4,3.5,3.8 Посадової інструкції. (а.с.64-68).

Щодо змісту та спрямованості умислу обвинуваченого при вчиненні злочинних дій щодо потерпілого, то суд, виходячи із сукупності всіх встановлених обставин вчиненого діяння приходить до висновку, що ОСОБА_6 , розізлившись на законну вимогу потерпілого зайти в камеру, наносячи ОСОБА_4 удари головою та кулаками в область голови, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом та спеціальним мотивом у зв`язку з виконанням потерпілим службових обов`язків.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 він не наносив є безпідставними та спростовуються наступними дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_4 показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та висновком судово-медичної експертизи № 281 від 23.08.2017 року.

За таких обставин, невизнання вини у вчиненому злочині обвинуваченим суд розцінює як намагання уникнути відповідалньності за вчинений злочин.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у інкримінованому злочині доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Із висновку судово-психіатричної експертизи № 511 від 12 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_6 в період, який відноситься інкримінованого йому злочину психічними захворюваннями та тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, тому міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час будь-яким психічним захворюванням не страждає, а тому в повній мірі може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.(а.с.80-81).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_6 , який за місцем відбування покарання характеризується негативно, за місцем проживання посередньо, кримінальне правопорушення вчинив під час відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи. Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає: рецидив злочинів. З врахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді 1 року позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 345 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.
Відповідно до роз`яснення, що міститься в п. п. 25, 26 Постанови Пленуму Верховного суду України 24.10.2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. Маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. При вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, а якщо такий захід не обирався, - то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 засуджений згідно вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2006 року за ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 115, ч.3 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі. (а.с.91-98).

Остаточне покарання ОСОБА_6 слід обрати за правилами ст. 71 КК України з урахуванням вироку вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2006 року за сукупністю вироків, шляхом повного складання призначеного покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яка на день постановлення вироку становить 2 роки 4 місяці, та остаточно визначити обвинуваченому покарання у виді 3 роки 4 місяці позбавлення волі.

Дане покарання обвинуваченому відповідає передбаченій ст.50 КК України меті покарання, зокрема, виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в Чортківській УВП №20 Управління державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області на підставі ухвали судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року з часу його поміщення в УВП з 05 листопада 2017 року по 1 лютого 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу утримувати обвинуваченого в Чортківській УВП №20 Управління державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст. 345 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного цим вироком покарання приєднати невідбуте покарання згідно вироку колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2006 року, та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_6 3 (три) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в Чортківській УВП №20 Управління державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області на підставі ухвали судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року з часу його поміщення в УВП з 05 листопада 2017 року по 1 лютого 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу утримувати обвинуваченого в Чортківській УВП №20 Управління державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області.

Строк відбуття покарання рахувати з 1 лютого 2018 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1