ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/1674/18 (пр. № 1кп/201/352/2018), відомості про яке 03 лютого 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, раніше не судимої відповідно до ст. 89 КК України, не працюючої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 30 січня 2018 року близько 02.50 години, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 72, побачила поблизу 1 корпусу Дніпропетровського Національного університету ім. Олеся Гончара, біля входу до відділення КБ «Приват-банк» металеву решітку для чищення взуття, яка перебуває на балансі Дніпропетровського Національного університету ім. Олеся Гончара, та яку вона визначила як об`єкт свого злочинного посягання. Далі, обвинувачена ОСОБА_4 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу, маючи в руках мотузку, прив`язала один її кінець до металевої решітки для чищення взуття, загальна вартість якої становить 324 гривні. Далі, обвинувачена ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, почала тягнути за мотузку викрадену решітку для чищення взуття та намагалася зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення, але була зупинена охоронцями вищевказаного університету, у зв`язку із чим, не змогла розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини щодо вчиненого нею діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченої у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, яка позитивно характеризується, раніше не судима відповідно до ст. 89 КК України, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялася у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих її покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останньої обставин, судом при розгляді кримінального провадження встановлено не було.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останньої від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона протягом річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на неї обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази металеву решітку для чищення взуття залишити за належністю Дніпропетровському Національному університету ім. Олеся Гончара.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1