Єдиний унікальний номер 225/62/15-к
Номер провадження 11-кп/775/946/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001808 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 11.09.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Торецьк Донецької області, громадянин України, не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним та засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цим же вироком засуджений ОСОБА_8 , який визнаний винним та засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі. Вирок відносно ОСОБА_8 не оскаржується.

ВСТАНОВИЛА

Згідно вироку, 04.11.2014 року в період часу з 08 години до 09 години ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшли до огородженої парканом охоронюваної території будівельного майданчика, розташованого біля шахти «Північна» по вул. Леніна с. Північне м. Торецька. Після чого перелізли через паркан, тобто незаконно проникли на вищезазначену територію, де біля приміщення охорони почали таємно викрадати чуже майно.

Під час вчинення крадіжки з приміщення охорони вийшов охоронець ОСОБА_9 , який почав вимагати від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 припинення їх незаконних дій.

Побачивши охоронця, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 усвідомили, що їх дії щодо викрадення майна були виявленні і вже не є таємними.

Попередньо не узгодивши свої подальші дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розуміючи, що викрадення майна не завершене, оскільки вони ще не отримали реальну можливість розпоряджатися протиправно вилученим майном, діючи відкрито, умисно, з метою усунення перешкод їх незаконним діям, здійснили напад на потерпілого ОСОБА_9 , застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, що виразилось у тому, що ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_9 та наніс йому удар по плечу, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в області правого плеча. Після цього підбіг ОСОБА_7 і вони разом із ОСОБА_8 відібрали у ОСОБА_9 дерев`яну палку, насильно внесли його у приміщення охорони, поклали на ліжко та за допомогою скотча зв`язали останньому руки та ноги, з метою обмежити можливість у подальшому чинити активний опір нападникам.

Подолавши опір ОСОБА_9 та знерухомивши його, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 таким чином забезпечили собі можливість подальших безперешкодних дій, вийшли з приміщення охорони на територію та відкрито продовжили вчиняти протиправні дії щодо викрадення майна, а саме збирали речі та складали у знайдену на території тачку.

Через деякий час ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повернулись до приміщення охорони, де лежав знерухомлений ОСОБА_9 , та почали відкрито викрадати речі, що знаходились у приміщенні.

У момент, коли ОСОБА_8 знаходився у протилежній від ліжка, на якому лежав ОСОБА_9 , частині приміщення, а саме біля дверей, ОСОБА_7 , перебуваючи біля цього ліжка, взяв у руки дерев`яну палку, яку вони раніше відібрали у ОСОБА_9 . Далі ОСОБА_7 діючи умисно, з метою помсти та придушення у потерпілого волі до опору, будучи у стані алкогольного сп`яніння, застосував до ОСОБА_9 насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, а саме дерев`яною палкою наніс декілька ударів по ногам та іншим частинам тіла ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, які відносяться: відкритий перелом обох кісток правої гомілки до тяжких тілесних ушкоджень; тупа травма грудної клітини зправа, що супроводжувалась правосторонім пневмотораксом до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; синці в області правого передпліччя та садна обличчя до легких тілесних ушкоджень.

Побачивши, що ОСОБА_7 наносить палкою удари ОСОБА_9 , ОСОБА_8 почав вимагати від ОСОБА_7 , щоб той зупинився, після чого останній припинив наносити удари.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розуміючи, що їх дії є очевидними для потерпілого ОСОБА_9 , викрали майно потерпілого, майно обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», а також майно приватного охоронного підприємства РВС «Перун» та з місця вчинення злочину зникли. Викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 250 гривень, обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» матеріальний збиток на загальну суму 900 гривень, приватному охоронному підприємству РВС «Перун» матеріальний збиток на загальну суму 700 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду та перекваліфікувати його дії з ч. 4 ст. 187 КК України на ч.3 ст. 186 КК України та ч. 1 ст. 121 КК України. Також просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Вважає, що справа відносно нього сфальсифікована.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляцію обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок суду слід залишити без змін з наступних підстав. На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні, оскільки судом першої інстанції при його винесенні були дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону. Висновки суду, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України за обставин, як вони встановлені вироком, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Доводи ОСОБА_7 , що він не скоював вказаного кримінального правопорушення є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

У своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_7 наполягає, що потерпілого бив, поки той був не зв`язаний. Зв`язали вони потерпілого після того, як він побив його палкою, зв`язали не міцно.

Обвинувачений ОСОБА_7 видавав події як такі, ніби ОСОБА_9 був вільний на той момент, і мав змогу захищатись від ударів. Суд розцінює такі твердження ОСОБА_7 як спробу певним чином виправдати свої дії та зменшити ганебність агресії щодо лежачого літнього чоловіка, знерухомленого і зв`язаного скотчем. Вони повністю спростовані сукупністю досліджених судом доказів показаннями потерпілого ОСОБА_9 , показаннями ОСОБА_8 , протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_8 , протоколом слідчого експерименту із самим ОСОБА_7 , якими підвтерджується, що на момент побиття потерпілий вже був зв`язаний скотчем.

Спроби ОСОБА_7 видати свої дії за неосудні, у судовому засіданні були спростовані висновком судово-психіатричної експертизи №492 від 10.05.2017 року (т.2 а.с.184-189), згідно якого останній є психічно здоровим, у період скоєння інкримінуємого діяння ОСОБА_7 по психічному стану міг усвідомлювати свої дії і керувати ними; вчиняв правопорушення у стані простого алкогольного сп`яніння; не знаходився у тимчасово-хворобливому стані, по психічному стану міг усвідомлювати свої дії і керувати ними; у дійсний час повністю усвідомлює свої дії і керує ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Також обвинувачений ОСОБА_8 своїми показаннями спростував, що ОСОБА_7 проявляв будь-яке погіршення стану свого здоров`я під час нападу.

Доводи обвинуваченого про те, що його дії треба перекваліфікувати на ч. 3 ст. 186 КК України та ч. 1 ст. 121 КК України, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до висновку експерта №275м/д від 01.12.2014 року (т.2 а.с.123-124) наявні у ОСОБА_9 тілесні ушкодження: відкритий перелом обох кісток правої голені утворився від ударної дії тупого предмета, можливо у вказаний строк, дане ушкодження, як небезпечне для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень; тупа травма грудної клітини зправа, що супроводжувалась правостороннім пневмотораксом, утворилась від ударної дії тупого предмету, можливо у вказаний строк, дане ушкодження, як таке що потребує для свого загоєння строк більше 21 дня, відноситься до ушкоджень середньої тяжкості; синці в області правого предпліччя і зсадна обличчя утворились від ударної дії тупих предметів, можливо у вказаний строк, дані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Показаннями потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується, що виключно ОСОБА_7 наносив удари дерев`яною палкою, цих ударів було декілько по різним частинам тіла.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтвердив що тілесні ушкодження, зафіксовані у висновку експерта, були завдані ударною дією тупого предмету, яким може бути дерев`яна палка.

Відтак сукупністю цих доказів підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого ОСОБА_7 - декількома ударами дерев`яною палкою по ногам та іншим частинам тіла ОСОБА_9 , та завданою шкодою здоров`ю останнього у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя - відкритий перелом обох кісток правої гомілки, тілесних ушкоджень середньої тяжкості - тупа травма грудної клітини справа, що супроводжувалась правосторонім пневмотораксом.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 , що він не сприймав ОСОБА_9 як охоронця і побиття його палкою не було пов`язане із заволодінням майном, спростовується дослідженими доказами показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що ОСОБА_12 почав бити без пояснень та сказав, що застосовує насильство, оскільки потерпілий намагався припинити їх злочинні дії по заволодінню чужим майном.

Також обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що чув, як ОСОБА_7 звернувся до потерпілого із словами про те, що якби потерпілий не вийшов із вагончика на територію і не втрутився у процес викрадення, для нього б не було поганих наслідків у вигляді побиття.

Показаннями потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується, що виключно ОСОБА_7 наносив удари дерев`яною палкою, цих ударів було декілько по різним частинам тіла. Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтвердив що тілесні ушкодження, зафіксовані у висновку експерта, були завдані ударною дією тупого предмету, яким може бути дерев`яна палка.

Згідно абзацу 3 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» - дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

За змістом пункту 11 умисне заподіяння у процесі розбою середньої тяжкості тілесного ушкодження, та тяжкого тілесного ушкодження охоплюються статтею 187 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти здоров`я, не потребують.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання і його розміру за скоєння кримінального правопорушення суд першої інстанції взяв до уваги обставини справи та ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має малолітніх дітей, згідно виробничої характеристики характеризується задовільно, на обліку в наркологічному диспансері та у лікаря психіатра не перебуває.

Судова колегія не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про знаходження його у тверезому стані під час скоєння злочину, оскільки вони спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 про сумісне вживання із ОСОБА_7 напередодні злочину алкогольних напоїв, поясненнями потерпілого ОСОБА_9 про знаходження ОСОБА_7 під час вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, висновком судово-психіатричної експертизи про вчинення ОСОБА_7 злочину у стані простого алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд обґрунтовано визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, тому покарання, призначене обвинуваченому, відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 11.09.2017 року у відношенні ОСОБА_7 , засудженого за ч. 4 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: