АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Вижинцького районного суду Чернівецької області від 22.08.2017 року в кримінальному провадженні №0000566 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, -
обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 серпня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироку законної сили залишено у виді тримання під вартою, строк відбуття покарання визначено обчислювати ОСОБА_6 з 22.08.2017 року.
Задоволено частково цивільний позов та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 3736, 67 грн. та 20000 грн. моральної шкоди, а також 1600 грн. судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 640 грн. судового збору.
На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати цей вирок та закрити провадження, а в разі відмови в задоволенні апеляційної скарги, просила зменшити суму стягнень матеріальної шкоди.
провадження №11кп/794/382/17 р. головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10 .
При цьому посилалась на те, що суд не дав оцінки тим доказам, на підставі яких прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого. Адже органом досудового слідства не було розмежовано, які тілесні ушкодження потерпілий отримав внаслідок падіння з підводи на землю, а які в результаті ударів невстановленим предметом.
В матеріалах кримінального провадження є висновки СМЕ, але суд зазначив лише про два, які і покладені в основу вироку. Однак в третьому висновку експерта, який суттєво відрізняється від двох попередніх, вказано, що не виключається виникнення у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень в результаті одноразового падіння з висоти власного росту чи з підвищення з наданням тілу додаткового прискорення. Суд, на думку апелянта, зобов`язаний був у вироку зазначити мотив неврахування цієї додаткової експертизи. Захисник вказувала також, що кваліфікація дій обвинуваченого не відповідає фактичним обставинам справи, жоден досліджений доказ не містить даних про намір спричинити ОСОБА_8 саме тяжкі та умисні тілесні ушкодження небезпечні в момент заподіяння. Адвокат, посилаючись на Постанову ПВСУ, правові висновки ВСУ та рішення ЄСПЛ, вважає, що дії обвинуваченого необхідно було кваліфікувати за ст. 128 КК України. Вказувала також, що потерпілий спочатку не впізнав людину, яка його побила, потім не міг назвати його прізвище, весь час плутався в показаннях, давав не конкретні та суперечливі відповіді.
Зазначала також, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з обвинуваченого такий розмір матеріальної шкоди та, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, стягнув з ОСОБА_6 судовий збір.
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, потерпілого ОСОБА_8 , його представника ОСОБА_9 , прокурора, які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.10.2016 року, приблизно о 19.30 год. ОСОБА_6 знаходячись на вул. Центральній в с. Бережонка, з метою помсти ОСОБА_8 за конфлікт з матір`ю, підійшов до підводи, на якій сидів останній, схопив його руками за верхній одяг та стягнув на землю. Коли потерпілий знаходився в горизонтальному положенні на спині, ОСОБА_6 , невстановленим слідством твердим тупим предметом наніс ОСОБА_8 декілька ударів в тім`яну ділянку голови, від яких потерпілий втратив свідомість.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
З показань обвинуваченого ОСОБА_6 , даних ним в судовому засіданні, вбачається, що свою вину він не визнав та показав, що 20.10.2016 р. працював на своєму будівництві в м. Вашківці, додому повернувся після 20.00 год. Вдома сестра розповіла, що з їх матір`ю на присадибній ділянці сварився невідомий чоловік і у неї стався приступ. Він вирішив знайти того чоловіка. Недалеко від будинку побачив хлопців, підійшов до них та почав розпитувати хто образив його матір. Лісник ОСОБА_11 повідомив, що це ОСОБА_8 , але останній вже пішов додому. Після цього він повернувся до хворої мами і був з нею. ОСОБА_8 в той день він не бачив та не бив і де проживає останній, йому не відомо.
Незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, що наведені у вироку, підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Так, потерпілий ОСОБА_8 в суді показав, що в той день працював у лісі поблизу земельної ділянки матері обвинуваченого. Приблизно о 12 год. вийшла мати ОСОБА_6 , яка почала кричати, а потім взяла батіг і хотіла відігнати коня, який стояв неподалік. Ввечері він завантажив дрова на підводу і поїхав по дорозі, а коли доїжджав до будинку, до нього підбіг ОСОБА_6 , схопив його руками за куртку і стягнув з підводи та вдарив по голові чимось важким. Чим бив його ОСОБА_6 , він не бачив, пам`ятає, що той наніс йому декілька разів, більше не пригадує, оскільки втрачав свідомість. Коли його бив ОСОБА_6 , було темно, але він його впізнав.
В лікарні слідчому повідомив, що його побив невідомий, оскільки не знав прізвища обвинуваченого, але знав його на вигляд і його прізвисько « ОСОБА_12 ». Знає брата обвинуваченого, оскільки той живе по сусідству і він був у нього на весіллі та бачив там обвинуваченого. Вказував, що його побив саме ОСОБА_6 , а не його брат.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 20.10.2016 р. її чоловік ввечері не повернувся додому і вона зателефонувала ліснику, з яким він працював. Останній повідомив, що її чоловік вже поїхав додому, а потім прийшла її дочка і сказала,що батько побитий, весь в крові. Чоловік вдома розповідав, що його побив односельчанин на прізвисько « ОСОБА_12 », брат якого живе по сусідству з ними. Оскільки кров не зупинялась у чоловіка, вони викликали швидку допомогу і його забрали в лікарню.
Аналогічні покази в судовому засіданні дала свідок ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що того дня він був свідком конфлікту між матір`ю обвинуваченого та ОСОБА_8 . Ввечері він із ОСОБА_16 та лісником ОСОБА_11 знаходились біля лісу і до них підійшов ОСОБА_6 , який розпитував про ОСОБА_8 .. Пізніше ОСОБА_11 зателефонувала дружина ОСОБА_8 та повідомила про його побиття. ОСОБА_6 до них підходив приблизно через годину після того, як ОСОБА_8 поїхав додому.
Свідок ОСОБА_11 в суді дав показання, що 20.10.2016 р. ОСОБА_8 цілий день працював в лісі, що поруч з земельною ділянкою ОСОБА_17 , а ввечері поїхав на підводі додому, а він, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 залишились. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_6 та розпитував про потерпілого. Після того як ОСОБА_6 відійшов, він бачив, як від будинку ОСОБА_18 від`їхав автомобіль. Через деякий час зателефонувала дружина ОСОБА_8 та повідомила, що її чоловіка побили.
Аналогічні покази в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_16 .
Що стосується показів свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв їх до уваги, оскільки ОСОБА_19 , перебуває в дружніх стосунках з обвинуваченим, а ОСОБА_6 є рідною сестрою обвинуваченого, показання цих осіб суперечать дійсним обставинам справи, показанням інших свідків, потерпілого і вони є зацікавленими особами в не притягненні ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.
З висновку експерта №175 від 27.11.2016 р. вбачається, що ОСОБА_20 знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ Вижницька ЦРЛ з 20.10.2016 р. по 01.11.2016 р. з діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма, відкритий перелом тім`яної кістки зліва без зміщення відламків, забійно-рвані скальповані рани тім`яної ділянки голови. Тілесні ушкодження у вигляді: забійно-рваних скальпованих ран тім`яної ділянки голови відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я; відкрита черепно-мозкова травма, відкритий перелом тім`яної кістки зліва без зміщення відламків відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення і виникли від дії тупих твердих предметів або удару об такі, можливо їх виникнення в результаті ударів руками чи ногами при обставинах, що наведені у фабулі постанови (т.1 а.с.58-59).
З додаткового висновку експерта №196 вбачається, що тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, відкритого перелому тім`яної кістки зліва без зміщення відламків виникли від неодноразової дії тупих твердих предметів, або ударів об такі, можливо їх виникнення в результаті ударів руками, ногами чи інших предметів, при обставинах на які вказує ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту та в строк вказаних у фабулі постанови і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент їх спричинення (т.1 а.с.60-61).
В ході судового розгляду було встановлено, що потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження в результаті діянь засудженого. Це підтверджується дослідженими в суді першої інстанції та перевіреними в апеляційній інстанції доказами. При цьому, кількість нанесених ударів свідчить про те, що обвинувачений діяв умисно, з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, що виключає заподіяння їх з необережності та відсутність підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 128 КК України.

А тому твердження апелянта про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого є невірним.

Також колегія суддів вважає, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки суперечать показам самого обвинуваченого, який заперечував свою причетність до вказаного злочину, а також іншим дослідженим доказам по справі.

Що стосується посилань апелянта про неправильне стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого судового збору, то вони також є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наведеного вище вбачається, що законодавством передбачено звільнення від сплати судового збору тільки в разі подачі позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди. Оскільки зазначеною нормою закону не передбачено звільнення позивача від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування моральної шкоди, а потерпілий поніс такі витрати, то вони підлягають стягненню з обвинуваченого.
А тому рішення суду про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого понесених останнім витрат по сплаті судового збору є обґрунтованими, а вимоги захисника в цій частині є безпідставні.
Також колегія суддів вважає, що обвинуваченому призначено покарання у відповідності до вимог ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено. Призначення судом обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого санкцією ст.121 ч.1 КК України є достатнім і необхідним для його виправлення та запобіганню вчинення нового злочину.
Судом також правильно визначено розмір заподіяної потерпілому матеріальної і моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого.
Підстав для скасування чи зміни вироку колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 відмовити, а вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в порядку касаційного провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_21

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: суддя