АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 663/2928/17
Провадження: №11-сс/791/29/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2018 року січня місяця 24 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

При секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Представника

ПП «Геліус-Скад»: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження внесеного 18 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002110 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Скадовського районного суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, -

в с т а н о в и л а:
Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області про накладення арешту на майно вилучене в ході проведення 17 грудня 2017 року з 15 год. 10 хв. по 16 год. 00 хв. огляду місця події на території місцевості «Цукур», 36 м Скадовськ, а саме: металеві труби діаметром 33 см, товщина металу 1 см, в кількості 4 шт., довжиною 1) 22,5 м, 2)11.6 м, 3) 12 м, 4)28,4 м.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вказав, що слідчим під час підготовки клопотання про накладення арешту на зазначені труби не дотримано вимог ст.171 КПК України, оскільки не наведено достатніх правових підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на майно. Зокрема, слідчим не визнано зазначені труби речовими доказами, не встановлено власника майна в якого воно було викрадене, вартість майна, яке необхідно арештувати, а також не надано належних доказів завдання та розміру шкоди від кримінального правопорушення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого про накладення арешту на майно задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою ризики щодо можливого знищення, заміни, втрати або пошкодження майна, а також не враховано наявність передбаченої ч.3 ст.170 КПК України мети застосування арешту майна забезпечення збереження речових доказів до закінчення досудового розслідування.

Крім того, слідчим суддею невірно встановлено фактичні обставини справи, зокрема, щодо факту належності вилученого майна приватному підприємству «Геліус Скад». Так, згідно наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав, на теперішній час за ПП «Геліус Скад» зареєстровано право власності лише на частину майна цілісного майнового комплексу очисних споруд, до переліку якого не входить напірний надземний каналізаційний колектор, частини якого є предметом клопотання слідчого.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, представників ПП «Геліус Скад» - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається із матеріалів провадження, за фактом самовільного демонтажу 17 грудня 2017 року невідомими особами близько 100 метрів металевої труби, яка відноситься до комплексу очисних споруд «Цукур 36» та розташована на території місцевості «Цукур» в м.Скадовськ Херсонської області, 18 грудня 2017 року СВ Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області розпочато кримінальне провадження №0002110 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

17 грудня 2017 року старшим слідчим СВ Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області, в період часу з 15 год. 10 хв. по 16 год. 00 хв. проведено огляд вказаного трубопроводу в місці демонтажу, де виявлено та вилучено 4 частини металевої труби діаметром 33 см, товщина металу 1 см та довжиною: 1) 22,5 м, 2)11,6 м, 3) 12 м, 4)28,4 м.

18 грудня 2017 року слідчий звернувся до Скадовського районного суду Херсонської області із клопотанням в якому просив накласти арешт на вказане майно, посилаючись на те, що відповідно до положень ст.98 КПК України зазначені труби слід вважати доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, задля їх збереження, та подальшого використання як доказу винуватості відповідних осіб, на них необхідно накласти арешт.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом положень вказаної статті та ч. 1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту, а також ризиків передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом із цим, як вбачається з наданих суду матеріалів на обґрунтування заявленого клопотання, ні слідчим у його клопотанні, ні прокурором, під час судового розгляду не доведено, у відповідності з вищенаведеними вимогами кримінального процесуального законодавства, необхідність накладення арешту на вилучені металеві труби, а також наявність ризиків того, що зазначене майном меже бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене чи відчужене.

Так, додані до клопотання матеріали не містять процесуального рішення слідчого про визнання тимчасово вилученого майна, а саме труб в кількості 4 штук, речовими доказами. Також в рамках даного провадження на час розгляду клопотання жодній особі не повідомлено про підозру.

Крім того, як вірно зазначив слідчий суддя, слідчим не встановлена вартість саме майна, яке належить арештувати, не надано належних доказів завдання та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, існування цивільного позову, що в свою чергу свідчить про недотримання вимог ст. 171 КПК України.

Відповідно до вимогч.2 п.5ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, аналізуючи матеріали провадження колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання, як арешт тимчасово вилученого майна з метою забезпечення кримінального провадження, а отже слідчий суддя дав належну оцінку сукупності отриманих доказів, та їх належність.

Таким чином, враховуючи те, що по справі відсутні докази того, що труби, зазначені в клопотання слідчого, в кількості 4 штук, є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину та у встановленому законом порядку визнано речовим доказом, відсутні докази розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та докази факту завдання шкоди; відсутній цивільний позов, не надано доказів того, що майно набуте злочинним шляхом, що воно є доходом від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого, з чим погоджується і колегія суддів.

Інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор були відомі слідчому судді при ухваленні оскаржуваного рішення, цілком враховані ним під час розгляду клопотання слідчого, у зв`язку із чим колегія суддів вважає такі доводи прокурора безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу при апеляційному розгляді зазначеного кримінального провадження.

Істотних порушень вимог КПК України, які стали б безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення колегія судді не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 376 ч.2,404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Скадовського районного суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4