Справа № 183/5960/17
№ 1-кп/183/1075/17
В И Р О К
іменем України
22 грудня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, розлученого, військовослужбовця контрактної форми служби у військовому званні «солдат» на посаді оператора-далекомірника відділення управління взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується АДРЕСА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
16 березня 2016 року наказом № 60 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 , солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду - старшого стрільця 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9,11,12,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, посадою, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 01 квітня 2016 року №86 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду оператора - далекомірника відділення управління взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Однак, 01 травня 2016 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
20 листопада 2017 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення припинено.
Таким чином, ОСОБА_5 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта В НОМЕР_3 у військовому званні оператора - далекомірника відділення управління взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_1 , 01 травня 2016 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що він проходив військову службу за контрактом, приймав безпосередню участь в бойових діях в зоні проведення АТО, є учасником бойових дій. При укладенні контракту його запевнили, що контракт з ним укладений на один рік, але після виведення частини з зони АТО, його не звільнили з військової служби, повідомивши, що він буде служити до завершення АТО, або до відповідно указу Президента України. 01 травня 2016 року він не з`явився на службу, лише 20 листопада 2017 року звернувся до військової прокуратури, у скоєному щиро кається, зобов`язується не вчиняти інших правопорушень.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що він з 01 травня 2016 року незаконно перебував за межами військової частини до 20 листопада 2017 року, в той же час, суд приходить до переконання, що зазначені обставини підлягають виключенню з обвинувачення, з наступного.
У відповідності до ст. 11 КК України, злочином є передбачена цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинена суб`єктом злочину.
На підставі ст. 13 КК України, закінченим злочином визнається діяння, яке містить усі ознаки складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу
Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин є закінченим складом злочину, оскільки само по собі нез`явлення на службу містить усі ознаки складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обставини, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття ОСОБА_5 , яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнанні вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, а також те, що він є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_4 від 22.02.2016 року.
Крім того, суд враховує, що обвинувачений вину визнав повністю, скоєний ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, на обліках у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра не перебуває.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд, виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді мінімального позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією статті за відповідний злочин.
Під час судового розгляду захисником обвинуваченого було заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_5 від покарання у відповідності до Закону України «Про амністію у 2016 році», обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.
Прокурор заперечував проти звільнення ОСОБА_5 від покарання внаслідок акту амністії, посилаючись на те, що зазначений закон набув чинності 07 вересня 2017 року, а кримінальне правопорушення тривало з 01 травня 2016 року та ОСОБА_5 незаконно перебував за межами військової частини до 20 листопада 2017 року.
В той же час, у відповідності до Науково-практичного коментаря до розділу VI КК України, триваючий злочин має місце там, де злочинне діяння триває безперервно протягом певного часу, але судом вище наведено, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 є закінченим складом злочину та не може бути визнане триваючим злочином.
Суд приходить до висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а ОСОБА_5 звільненню від покарання.
Так, 07 вересня 2017 року набрав чинності ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ і відповідно до ч. 2 зазначеного закону ОСОБА_5 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення та отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_4 від 22.02.2016 року.
Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Враховуючи, що обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 ЗУ "Про амністію у 2016 році", щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, судом не встановлено, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі та звільнити від його відбування призначеного покарання.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ЗУ "Про амністію у 2016 році", суд,-
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1