Справа № 296/2237/15-к
Вирок
Іменем України
13 листопада 2017 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с. Сінгури Житомирського р-ну, Житомирської області, гр-на України, одруженого, маючого на утриманні 3 неповнолітніх дітей, з середньою освітою, не працюючого, прож. АДРЕСА_1 , раніше судимого :

-15.10.2003 р. Корольовським райсудом м. Житомира за ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 296 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;

-17.09.2007 р. Корольовським райсудом м. Житомира за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

-30.09.2008 р. Корольовським райсудом м. Житомира за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі,

за ст. 186 ч.2, 190 ч.2, 185 ч.3 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродж. м. Коростишів Житомирської області, гр-на України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, прож. АДРЕСА_2 ,

раніше судимого 20.01.1993 р. Богунським райсудом м. Житомира за ч.2 ст. 141, ч.1 ст. 193 КК України ( 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-6.10.1993 р. Корольовським райсудом м. Житомира за ч.2 ст. 142, ч.2 ст. 206, ч.3 ст. 117 КК України до 8 років позбавлення волі;

-18.01.2001 р. Корольовським райсудом м. Житомира за ч.1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі;

-07.02.2005 р. Черняхівським райсудом Житомирської області за ч.3 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі;

-14.04.2005 р. Корольовським райсудом м. Житомира за ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України до 10 років позбавлення волі

за ст. 186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2014 р. близько 21 години ОСОБА_4 разом із ОСОБА_10 , перебуваючи на перехресті вул. Довженка та В. Бердичівської в м. Житомирі, зустрілись із раніше невідомим ОСОБА_11 .

В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_12 та в ОСОБА_13 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_14 , поєднане з насильством, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого,

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_10 прослідкували за ОСОБА_11 до під`їзду АДРЕСА_3 . Дочекавшись, коли ОСОБА_15 вийде з під`їзду, ОСОБА_4 наніс один удар невстановленим предметом ОСОБА_14 в праву частину голови, у зв`язку з чим останній втратив рівновагу та впав на землю. В подальшому ОСОБА_4 разом із ОСОБА_10 заволодів чужим майном, а саме: золотою каблучкою масою 2 грами, 585 проби вартістю 1000 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа 2630» вартістю 300 грн., водійським посвідченням на ім`я ОСОБА_16 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 , скреч карткою на 95 бензин на 80 літрів вартістю 1600 грн.

Після цього, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_10 , утримуючи при собі майно, яке належить ОСОБА_14 , місце вчинення кримінального правопорушення залишили, та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 2900 грн.00 коп.

Крім того, 14 серпня 2015 року близько 14 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля гастроному «Бердичівський», що в м. Житомирі по вул. В. Бердичівська, 95 помітив раніше знайомого йому ОСОБА_17 , в руках якого знаходився належний йому мобільний телефон торгівельної марки «Nokia» моделі 5228 в корпусі чорного кольору.

У цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме зазначеного мобільного телефону, який належить ОСОБА_17 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи у зазначеному місці, за згаданих вище обставин, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, підійшов до ОСОБА_17 та зловживаючи його довірою, попросив надати зазначений мобільний телефон для здійснення термінового телефонного дзвінка, при цьому повідомив останньому неправдиві відомості про те, що поверне мобільний телефон після закінчення розмови, хоча наміру повертати його власнику не мав.

У свою чергу, ОСОБА_17 , будучи помилково впевненим в правильності та добросовісності дій ОСОБА_12 , не здогадуючись про його злочинні наміри, добровільно надав останньому належний йому мобільний телефон торговельної марки «Nokia» моделі 5228 в корпусі чорного кольору вартістю 650 грн. з ідентифікаційним електронним номером (ІМЕІ): НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з № НОМЕР_3 вартістю 25 грн., що належить ОСОБА_17 для нібито здійснення телефонного дзвінка.

Отримавши в такий спосіб мобільний телефон марки «Nokia» моделі 5228 в корпусі чорного кольору, доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи зазначений телефон при собі, ОСОБА_4 місце скоєння злочину залишив та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 675 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою, повторно заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_17 , а саме: мобільним телефоном торговельної марки «Nokia» моделі 5228 в корпусі чорного кольору, чим завдав ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 675 грн.

Також 15 січня 2016 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував неподалік будинку № 44 по вул. Довженка у м. Житомирі, де зустрів раніше незнайому йому ОСОБА_18 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_19 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 з метою отримання доступу до чужого майна, під надуманим приводом, а саме: нібито для здійснення термінового телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_20 скористатися належним їй мобільним телефоном марки «Bravis Gazz». Остання, будучи впевненою у правдивості слів ОСОБА_12 та не підозрюючи про його дійсні злочинні наміри, надала йому вказаний мобільний телефон.

ОСОБА_4 , отримавши у такий спосіб чуже майно, відійшовши вбік від потерпілої з місця вчинення злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_4 , утримуючи викрадений телефон марки «Bravis Gazz» -ІМЕІ НОМЕР_4 ; ІМЕІ-2 НОМЕР_5 , вартістю 1500 грн. в якому знаходились дві сім-карти оператора мобільного зв`язку Київстар за № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 , вартістю по 25 грн. кожна, місце скоєння кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_21 матеріальної шкоди на загальну суму 1550 гривень 00 копійок.

Крім того, 04 лютого 2016 року, близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебував поблизу будинку АДРЕСА_4 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, а саме: приміщення однієї із квартир вищевказаного будинку.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_4 у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, перебуваючи поблизу вікна квартири АДРЕСА_5 вказаного будинку, пересвідчившись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, застосувавши фізичну силу, у невстановлений спосіб, розбив скло у склопакеті вікна та проник до зазначеної квартири в такий спосіб.

Перебуваючи в приміщенні однієї із кімнат квартири АДРЕСА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, оглянувши приміщення даної кімнати, на столі він виявив телевізор марки «LG» чорного кольору, вартістю 4999 гривень, який належить ОСОБА_22 , після чого впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , від`єднавши його від електромережі, таємно викрав вищевказаний телевізор.

В подальшому ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, місце скоєння злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_22 матеріального збитку на суму 4999 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , таємно, повторно викрав чуже майно, належне ОСОБА_22 , із приміщення квартири АДРЕСА_6 , а саме: телевізор марки «LG», чорного кольору, вартістю 4999 гривень, чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнав частково та показав наступне.

За епізодом викрадення майна ОСОБА_16 показав, що у вказаний в обвинуваченні день та час він та ОСОБА_23 дійсно познайомилися із потерпілим, який розпивав спиртні напої з іншими чоловіками та ОСОБА_23 . Він ( ОСОБА_24 ) спиртні напої не вживав. Після цього потерпілий пішов по своїх справах. ОСОБА_23 залишився із чоловіками, а він ( ОСОБА_24 ) пішов по своїх. Через деякий час він побачив, як потерпілий лежить на землі, як йому обвинуваченому здалося, що він був без тями. В цей час у нього виник умисел на таємне викрадення майна потерпілого. Він забрав у потерпілого золоту каблучку та мобільний телефон. Каблучку він здав до ломбарду за паспортом ОСОБА_23 , оскільки свого в нього не було, а телефон залишив у ОСОБА_23 . ОСОБА_23 він сказав, що каблучка належить йому. ОСОБА_23 участі у крадіжці не брав та не знав, що він ( ОСОБА_24 ) вказані речі викрав.

За епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_18 обвинувачений ОСОБА_4 показав, що у вказані в обвинуваченні день, час та місці він підійшов до раніше йому незнайомої потерпілої та попросив в неї мобільний телефон щоб зателефонувати. Отримавши телефон потерпілої, він, скориставшись тим, що потерпіла за ним не дивилась, з місця події втік. Він не чув, щоб потерпіла йому кричала або намагалась його наздогнати.

За епізодом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_25 обвинувачений ОСОБА_4 показав, що у вказані в обвинуваченні день та час він зустрів свою давню знайому ОСОБА_26 , яка запросила його до будинку ОСОБА_25 . Після того як він був у вказаному будинку, свідок ОСОБА_26 з будинку пішла, зачинивши його у будинку. Саме в цей час в нього виник умисел на викрадення вказаного телевізора. Він взяв телевізор та, розбивши скло, вийшов через вікно разом із викраденим. До будинку через вікно він не проникав, а виходив з нього.

За епізодом викрадення майна ОСОБА_17 обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкриміновано злочину не визнав повністю та показав, що 20 грудня 2014 р. близько 22 години він разом із ОСОБА_27 на перехресті вул. Довженка та В. Бердичівської в м. Житомирі, зустрів своїх знайомих, серед яких й був ОСОБА_16 . Вони розпивали спиртні напої, він з ними не пив. З ОСОБА_28 вони запланували зустріч на цьому місці, але той підійшов пізніше. Через деякий час ОСОБА_24 пішов, після цього пішов потерпілий. Він ( ОСОБА_23 ) залишився на місці з іншими чоловіками. Хвилин через 20 йому зателефонував ОСОБА_24 та попросив про зустріч. Коли вони зустрілись ОСОБА_24 поросив в нього паспорт.

Він не був у стані алкогольного сп`яніння, будь-якого зговору з ОСОБА_27 у нього не було. Майно ОСОБА_16 . ОСОБА_24 йому приніс через декілька днів, щоб повернути потерпілому.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від наступних показів та відповідати на запитання, зазначивши лише, що будь якого злочину по відношенню до ОСОБА_16 не вчиняв.

Винуватість обвинувачених повністю підтверджується :

- показаннями потерпілого ОСОБА_16 , який показав, що 20 грудня 2014 року близько 20 год. він проходив повз ринку, що знаходиться на перехресті вулиць В.Бердичівська та Довженка в м.Житомирі. Там він побачив чотирьох осіб, які розпивали спиртні напої. Серед них були обидва обвинувачені. Вказані особи пригостили його спиртними напоями. Під час спільного вживання алкоголю він будь-яких речей з кишень не діставав. Приблизно через годину він пішов з того місця, чи йшли за ним обвинувачені він не бачив. Після цього він вирішив зайти до свого кума, який проживає неподалік. Він зайшов до кума, хвилин п`ять з ним поспілкувався, а потім вийшов з під`їзду. Коли він вийшов, то відразу відчув удар у праву частину голови, після цього впав та втратив свідомість. Нападника чи нападників він не бачив, коли в нього забирали речі, які всі перераховані в обвинувальному висновку, не бачив та не відчував. Коли він отямився, що виявив зникнення свої речей. Після цього про зазначені події він розповів своєму синові, який якимось чином зв`язався із ОСОБА_23 , який і повернув частину викрадених речей, його (потерпілого) обручку, обвинувачені здали до ломбарду. Пізніше йому повернути частину викрадених речей, окрім талонів на пальне, обручки та посвідчення учасника бойових дій;

- показаннями свідка ОСОБА_29 , який показав, що від свого батька він дізнався, що на нього напали невідомі, які викрали в нього майно та документи. Він пішов до чоловіків, які постійно на вул. ОСОБА_30 вживають спиртні напої, які порадили йому звернутись з цього приводу до ОСОБА_23 . Після цього він разом із дільничним інспектором прийшли до ОСОБА_23 , який повернув йому мобільний телефон та документи батька. Під час розмови із ОСОБА_23 він зрозумів, що на його батька напали дві особи ОСОБА_24 та ОСОБА_23 ;

- показаннями свідка ОСОБА_31 , який показав, що 20.12.2014 року близько 21 год. він бачив ОСОБА_12 та якогось чоловіка, який йшов попереду обвинуваченого. Через деякий час від побачив, що чоловік, який йшов попереду ОСОБА_32 , лежав на землі, а ОСОБА_24 уходив від нього з чорним пакетом у руках.

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який в суді повністю підтримав фабулу обвинувачення та показав, що він дільничного інспектора зізнався, що його телевізор викрав ОСОБА_4 та він (телевізор) знаходиться в ломбарді. Свій телевізор він сам викупив з ломбарду;

- протоколом огляду місця події від 24.12.2014 р., згідно якого було оглянуто водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_16 та технічний паспорт на автомобіль марки «Шкода» д.н. НОМЕР_8 , які надав ОСОБА_5 та пояснив, що дані документи йому надав ОСОБА_4 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.01.2015 р. з участю потерпілого ОСОБА_16 , згідно якого останній розказав та на місці показав про обставини вчинення нападу на нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2015 р. участю обвинуваченого ОСОБА_12 , згідно якого останній розказав про подію, що мала місце 20.12.2014 р. та на місцевості показав обставини вчинення ним злочину відносно потерпілого ОСОБА_16 ;

- протоколом огляду предмету від 23.01.2015 р., згідно якого було оглянуто технічний паспорт на автомобіль марки «Шкода» д.н. НОМЕР_8 та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_16 ;

- розпискою ОСОБА_16 про те, що він отримав від працівників міліції технічний паспорт на автомобіль марки «Шкода» д.н. НОМЕР_8 та водійське посвідчення;

- документами тимчасового доступу до речей і документів, згідно яких повністю підтверджується перебування обох обвинувачених біля місця вчинення злочину відносно ОСОБА_16 , а також тісно спілкувались між собою у вказаний період (з 20 год. 43 хв до 20 год. 20 год. 46 хв, а також після 21 год. 25 хв.);

- протоколом огляду місця події від 17.08.2015 р. з участю потерпілого ОСОБА_17 , згідно якого останній пояснив , як ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою заволодів його мобільним телефоном;

- довідкою від 26.08.2015 р. про вартість мобільного телефона «Нокіа 5228» , вартість якого становить 650 гривень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.08.2015 р., згідно якого ОСОБА_4 розповів, як, де він зустрів ОСОБА_17 та заволодів його мобільним телефоном.

- протоколом огляду місця події від 29.01.2016 року, з якого вбачається, що в приміщенні Житомирського ВП в обвинуваченого ОСОБА_12 був вилучений мобільний телефон, що належить потерпілій ОСОБА_18 ;

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_18 за фото впізнала обвинуваченого ОСОБА_12 , який заволодів її мобільним телефоном;

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_33 за фото впізнала обвинуваченого ОСОБА_12 , який заволодів мобільним телефоном ОСОБА_18 ;

- протоколом огляду місця події від 04.02.2016 року, згідно якого було оглянуто будинок АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_9 . Під час огляду було виявлено зникнення телевізора «LG» та було вибите скло вікна, також було виявлено та вилучено відбитки пальців рук;

- протоколом огляду відеозапису з камер спостереження ломбарду «Техноскарб» по вул. Небесної Сотні, 15 в м.Житомирі, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 здав до ломбарду телевізор «LG»;

- протоколом проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника, під час якого обвинувачений розказав та показав на місці всі обставини викрадення ним телевізора ОСОБА_9 . При цьому обвинувачений вказав, що до будинку він проник через квартиру у вікні, а потім разом із телевізором через вікно, яке вибив, залишив будинок;

- висновком судової експертизи, відповідно до якого сліди пальців рук, виявлені під час огляду місця події буд. АДРЕСА_4 , належать обвинуваченому ОСОБА_34 .

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Винуватість обох обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, повністю підтверджується викладеними вище доказами, в тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_29 та документами тимчасового доступу до речей і документів, а також іншими доказами по справі.

При цьому суд вважає, що протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.12.2014 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_16 впізнав обох обвинувачених, як осіб що заволоділи його майном є недопустимими доказами, оскільки сам потерпілий в суді показав, що нападників він не бачив, а вказав на обвинувачених за підказкою працівників органів внутрішніх справ.

Крім того, за епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_18 стороною обвинувачення дії обвинуваченого ОСОБА_12 були кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК України, в зв`язку з тим, що за даним обвинуваченням потерпіла намагалась наздогнати обвинуваченого після того, як той заволодів її майном.

В той же час, потерпіла ОСОБА_18 та свідок за даним епізодом неодноразово викликались до суду та, відносно них, судом застосовувались примусові приводи, однак зазначені особи так і не були допитані в суді.

Відповідно до КПК України, суд досліджує докази безпосередньо в судовому засіданні, тому згідно доказів, які були досліджені в суді, дії обвинуваченого ОСОБА_12 за даним епізодом слід кваліфікувати за ст. 190 ч.2 КК України.

Також за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , дії обвинуваченого ОСОБА_12 слід кваліфікувати саме за ст. 185 ч.3 КК України, оскільки його винуватість повністю підтверджується здобутими доказами, в тому числі протоколом проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого, який у присутності свого захисника показав, що він викрав телевізор саме із проникненням до приміщення через квартирку вікна.

На підставі викладеного суд вважає винуватість обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує їх дії за ст. 186 ч. 2 КК України, як умисні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаним із насильством, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчиненим за попередньою змовою групою осіб;

та кваліфікує дії ОСОБА_12 за ст. 190 ч.2 КК України як умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно; за ст. 185 ч.3 КК України як умисні дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчинені повторно, поєднані із проникненням до житла.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ст. 190 ч.2 КК України є злочином середньої тяжкості, за ст. 186 ч.2 КК України та за 185 ч.3 КК України є тяжкими злочинами.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності притягувався неодноразово та відбував покарання в місцях позбавлення волі, за місцем проживання характеризується негативно, на даний час не працює, має на утриманні три н/л дитини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_34 , є : часткове визнання вини та часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Інші обтяжуючи обставини по справі не виявлені.

Крім того, суд враховує те, що після заміни обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, обвинувачений ОСОБА_4 не виправдав довіру суду та вчинив нові умисні злочини, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_12 без ізоляції від суспільства неможливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності притягувався та відбував покарання у місцях позбавлення волі, за місцем проживання характеризується посередньо, на даний час не працює.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Інші обтяжуючи обставини по справі не виявлені.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого по справі, не виявлені.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства неможливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч.2, 186 ч.2, 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання

- за ст. 190 ч.2 КК України два роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч.2 КК України чотири роки шість місяців позбавлення волі;

- за ст. 185 ч.3 КК України три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити покарання п`ять років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувати з 08 лютого 2016 року.

Зарахувати засудженому ОСОБА_35 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 24 грудня 2014 року по 26 грудня 2014 року, з 05 січня 2015 року по 19 червня 2015 року (включно), з 08 лютого 2016 року по 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ст. 72 ч.5 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2046-VIII), а в подальшому з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувати з 14 липня 2016 року.

Зарахувати засудженому ОСОБА_5 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 24 грудня 2014 року по 26 грудня 2014 року, з 14 липня 2016 року по 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ст. 72 ч.5 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2046-VIII), а в подальшому з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази по справі : дактилоплівку із відбитками пальців рук, диск залишити в матеріалах кримінальної справи; інші передати потерпілим за належністю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_12 процесуальні витрати на користь держави на загальну суму 800 грн. 28 коп.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі , який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1