Провадження № 1-кп/470/2/18
Справа № 470/190/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2018 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю прокурорів Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , секретаря ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2015 року за №0000359 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коритно Забузьке Ольшанського району Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, утриманців не маючого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
29 липня 2015 року о 22 год. обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись в АДРЕСА_2 вчинив сварку із ОСОБА_4 під час якої на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область правого ока, від якого потерпілий упав на землю, а ОСОБА_5 наніс йому ще один удар лівою ногою у праве око, чим спричинив проникаюче поранення правого ока з втратою оболонок, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч.1 ст.121 КК України не визнав, суду показав, що напередодні виписав води для поливу посівів, яку на водонапірній вежі вмикає ОСОБА_8 , однак той воду не відкрив, дома був відсутній та на його дзвінки не відповідав. Ввечері 29 липня 2015 року, проїжджаючи по вулиці в с.Висунськ побачив потерпілого, який йшов із дружиною та був п`яний. Він зупинився і вийшов із машини, та на вулиці між ними розв`язалася сварка під час якої ОСОБА_8 нецензурно лаявся та ображав його, після чого схопив руками за куртку на грудях. Маючи навички у боротьбі, він лише відбив руки ОСОБА_4 і той упав обличчям йому на босоніжок. До ОСОБА_4 одразу підбігли дружина та ОСОБА_9 , які під час сварки знаходились поруч, а він витягнув босоніжок та поїхав. Пізніше йому зателефонував його син ОСОБА_10 і сказав, що від ОСОБА_9 дізнався, що він ( ОСОБА_5 ) побив людину, але він ОСОБА_4 не бив та ран у нього не бачив. Під час слідчого експерименту 17.03.2017 року ОСОБА_5 дав аналогічні покази (а.п.45-52).

Незважаючи на те, що обвинувачений не визнав свою вину у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, його вина повністю підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань убачається, що відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено 14 серпня 2015 року, на підставі повідомлення лікаря Миколаївської обласної лікарні про доставлення до лікарні ОСОБА_4 з тілесним ушкодженням у вигляді забою правого ока, яке той отримав під час сварки з ОСОБА_5 ( а.п.44).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01 вересня 2015 року Березнегуватського РВ УМВС України в Миколаївській області, ОСОБА_8 просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який 29 липня 2015 року під час сварки, спричинив йому забій правого ока, як очевидців вчиненого зазначив ОСОБА_11 та ОСОБА_9 (а.п. 32).

Потерпілий ОСОБА_8 допитаний під час судового розгляду, суду показав, що 29 липня 2015 року близько 23 год., між ним та ОСОБА_5 на вулиці, стався конфлікт через те, що він не ввімкнув воду. Коли він підходив до ОСОБА_5 , той правою рукою відбив його руки, а кулаком лівої руки ударив в ліву частину правого ока, від удару у нього запоморочилося у голові і він почав сповзати та майже присів, а ОСОБА_5 знову ударив його у праве око ногою, від цього удару він знепритомнів та упав потилицею голови на траву. До тями його приводили жінка та ОСОБА_9 , які були присутні під час сварки. Наступного дня до нього приїздив син ОСОБА_5 та дав 1000 грн. на лікування. Від ударів ОСОБА_5 у нього була розсічена права брова та набрякло праве око, до районної лікарні він звернувся на четвертий день, однак йому не надали допомоги через перебування лікаря окуліста у відпустці. Через два тижні від звернувся до хірурга, який направив його до Миколаївської обласної лікарні, де йому терміново було проведено операцію, зір на праве око він втратив повністю.

Під час слідчого експерименту 18 березня 2017 року потерпілий на місці показав, що на АДРЕСА_2 між ним та ОСОБА_5 відбулась сварка, під час якої вони знаходились між автомобілями ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Коли він підійшов до ОСОБА_5 той відбив його руки та кулаком ударив у праве око, від удару він упав на спину, а ОСОБА_5 знову ударив його вже ногою у праве око (а.п.78-84).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив, що ввечері 29.07.2015 року йому зателефонував ОСОБА_8 та розповів, що ОСОБА_5 на вулиці свариться з ним через воду, тому він поїхав до них, щоб забрати ОСОБА_4 з дружиною та відвезти додому. Коли він під`їхав до ОСОБА_4 з дружиною, то під`їхав і обвинувачений. В той час коли ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_12 , той ударив його кулаком у праве око, від удару потерпілий присів, а ОСОБА_12 знов ударив його у праве око ногою та одразу поїхав, а ОСОБА_8 залишився лежати на траві, на спині, без свідомості, його обличчя було у крові. 23 січня 2017 року під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_9 підтвердив, що бачив як ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 два удари у праве око, спочатку кулаком лівої руки, а після того як ОСОБА_8 упав - ногою (а.п.53-59).

Свідок ОСОБА_11 допитана під час судового розгляду суду показала, що ОСОБА_5 на вулиці вчинив сварку з її чоловіком ОСОБА_4 . Як ОСОБА_5 його бив вона не бачила, однак коли він відійшов вона одразу підбігла до чоловіка, який лежав на спині без свідомості, його праве око було набрякле, а обличчя було у крові.

Свідок ОСОБА_10 суду надав покази, що 30 липня 2015 року йому телефонував ОСОБА_9 та розповів, що його батько побив ОСОБА_4 . Того ж дня він їздив до ОСОБА_4 та дав йому 1000 грн. на лікування.

Згідно з висновком судово медичної експертизи № 4 від 02.02.2016 року у ОСОБА_4 малося таке тілесне ушкодження, як проникаюче лімбально склеральне поранення правого ока з повною втратою зору на праве око, яке утворилося в результаті дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, вірогідно від удару травмуючим предметом (кулаком, пальцями рук) та по критерію тривалості розладу здоров`я, попередньо було віднесено експертом до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (а.п.38) Експертом не виключено, що травма могла бути 29.07.2015 року.

За висновком експерта № 39 від 16 березня 2017 року та медичних документів ОСОБА_4 , виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 3719, копії медичної картки амбулаторного хворого, у потерпілого малося тілесне ушкодження у виді проникаючого поранення правого ока з втратою оболонок, яке утворилося в результаті дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею (кулак, пальці рук), яке по критерію стійкої втрати працездатності більш ніж на 1/3 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по кінцевому критерію та наслідкам, яке не виключено, що могло утворитися в час вказаний потерпілим, а саме 29 липня 2015 року (а.п.39,63-64,67-75). Експерт ОСОБА_13 допитаний під час судового розгляду підтвердив наданий ним висновок, при цьому пояснив, що вважав за можливе утворення наявного у потерпілого тілесного ушкодження 29 липня 2015 року за зазначених ним обставин, від удару кулаком, пальці якого не були тісно зігнуті в кулак, або виступаючою частиною кулака та від удару ногою взутою у взуття з жорсткою підошвою із загостреним носком або пальцем ноги. При цьому, виключав можливість отримання потерпілим такого тілесного ушкодження за обставин зазначених обвинуваченим, посилаючись на те, що був на місці події, поверхня якої не має виступів та каміння об яке міг травмуватися потерпілий, якби падав обличчям вниз.

За висновком судово медичної експертизи № 425 від 30.03.2017 року та роз`ясненнями експерта ОСОБА_14 у потерпілого ОСОБА_4 мались тілесні ушкодження правого ока, у вигляді набряку та звуження щілини ока, проникаюче лімбально склеральне поранення правого ока з випадінням оболонок правого ока, яке могло утворитися від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, або при падінні на виступаючий предмет, яким могли бути камінь, штир, утворення їх від удару кулаком та ногою малоймовірно, як і заподіяння їх саме 29.07.2015 року (а.п.96-97). Проте, в даному випадку, експертом не було надано категоричного висновку про утворення у потерпілого тілесного ушкодження саме від падіння на камінь або штир, або від іншого травмуючого предмету, як і неможливість його утворення саме 29 липня 2015 року, а лише зазначено про можливу ймовірність цього. Разом з тим, ним не виключено також і можливості утворення тілесного ушкодження від удару кулаком та ногою, у час зазначений потерпілим, що повністю узгоджується з показами потерпілого ОСОБА_4 .

За висновком комісійної судово- медичної експертизи № 73-к від 11.07.2017 року, у потерпілого ОСОБА_4 мало місце пошкодження у вигляді проникаючого лімбально склерального поранення правого ока з випадінням оболонок, з розвитком тотальної гефеми (скупчення крові в передній камері ока) і гемофтальма (скупчення крові в порожнині очного яблука), яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, яке викликало втрату органом його функції, та могло утворитися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, малоймовірно що від удару кулаком або взутою ногою, та не виключено - при падінні з положення стоячи (як з попереднім прискоренням, так і без нього) від удару правого ока об виступаючий предмет. З урахуванням ступеня тяжкості наявного запального процесу, експерти прийшли до висновку про неможливість достовірно визначити давність утворення тілесного ушкодження, через пізнє звернення до лікарні, при цьому вказавши ймовірність його утворення не раніше, ніж за 2-3 доби до звернення у лікарню. Під час допиту, в судовому засіданні експерти ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , роз`яснивши наданий ними висновок зазначили, що наявне у потерпілого тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, яке не виключено що могло утворитися від удару кулаком, ногою, не менше ніж за 2-3 доби до звернення у лікарню, та не виключено що 29 липня 2015 року. А допущенні ними неточності при формулюванні відповідей на питання № 5 (8,11), №6 (9) є результатом невірного перекладу на українську мову та вільного тлумачення критеріїв тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України є доведеною та кваліфікує його дії як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

Покази потерпілого ОСОБА_4 які є послідовними, детальними і не містять жодних суперечностей щодо обставин, кількості, локалізації та механізму завдання йому ударів та тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 суд вважає достовірними, підстав сумніватися у них у суду не має. Крім цього, вони повністю узгоджуються із листом та записами з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3719 щодо часу і обставин заподіяння тілесного ушкодження та пізнього звернення за медичною допомогою, та іншими доказами дослідженими під час судового розгляду, а саме показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , даними протоколів слідчих експериментів, висновками судово медичних експертиз, якими не виключається заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому від ударів кулаком та ногою, саме 29 липня 2015 року за зазначених ним обставин.

Разом з тим, покази обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він потерпілого не бив, та сина обвинуваченого ОСОБА_10 , в частині того, що потерпілий окрім розсіченої брови над правим оком, інших тілесних ушкоджень на обличчі не мав, судом відкидаються як недостовірні, оскільки вони протирічять сукупності доказів досліджених в судовому засіданні. З огляду на викладене, доводи захисника про недоведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та необхідність закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого за відсутності в його діянні складу злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України суд вважає неспроможними, оскільки висунуте обвинувачення повністю узгоджується з аналізом доказів досліджених під час судового розгляду.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено, що він є пенсіонером, утриманців не має, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався (а.п.88-95).

Обставин які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься до тяжкого злочину, відсутність обставин пом`якшуючих та обтяжуючих його вину, обставини та наслідки вчиненого злочину, а саме повну втрату зору потерпілим на праве око, думку потерпілого який наполягав на його суворому покаранні, суд доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є пенсіонером, вперше притягається до кримінальної відповідальності, часткове відшкодування ним заподіяної шкоди у розмірі 1000 грн., суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі та призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишено без розгляду, як такий що поданий після початку судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 - визнати винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки і 6 (шість) місяців та з покладенням відповідно до ч.ч.1,2 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області через Березнегуватський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1