Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/1254/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року Бродівський районний суд Львівської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, суд,-
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_6 17 липня 2017 року близько 18:00 год., знаходячись біля будинку потерпілого ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_4 з метою завдання тілесних ушкоджень, умисно наніс йому два удари кулаком правої руки в обличчя та один удар правою ногою в ліву поперекову ділянку, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на нижній губі, в лівій поперековій ділянці, садно на правому ліктьовому суглобі, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи зліва, забійні гематоми кута нижньої губи зліва, розрив слизової з вестибулярної сторони нижньої губи зліва, підвивих 6 зуба зліва, які згідно висновку експерта №127/2017 від 18.07.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.
В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий, він лише захищався від його нападу. Дійсно 17.07.2017 року біля 18.00 год. він прийшов додому до потерпілого, щоб віддати виписку про використання санаторно-курортної путівки, оскільки в приміщенні Спілки афганців вже нікого не було. Коли він був біля будинку потерпілого, то на велосипеді під`їхав потерпілий та наполегливо просив швидко віддати документи. Оскільки в нього в папці було багато різних документів, то він не міг знайти потрібної виписки, тому присів та деякий час перебирав всі папери. В той час потерпілий постійно наголошував, що обвинувачений мав би відразу відати документ, а не шукати його деякий час. Коли обвинувачений махнув на нього рукою, то побачив, що потерпілий наближається до нього з кулаками та наніс один удар ногою йому в коліно. Тоді обвинувачений у відповідь наніс два удари правою рукою в обличчя потерпілому, а коли той впав, то вдарив ногою в поперекову ділянку. Вважає, що саме дії потерпілого були неправомірними, однак із заявою в поліцію він не звертався, бо вважав, що на цьому конфлікт вичерпаний.
Незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину повністю доведена зібраними доказами, а саме:
-показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 про те, що 17.07.2017 року біля 18 години він повертався на велосипеді додому і біля свого будинку на вулиці побачив обвинуваченого, який сказав, що оскільки в Спілці афганців вже закрито, то він приніс йому додому виписку про використану путівку. Потерпілий відвів велосипед на подвір`я та повернувся до обвинуваченого, який у своїй папці починав шукати документ. Так як шукав він документ довго, то потерпілий зробив йому зауваження, щоб обвинувачений швидше шукав документ. На це зауваження обвинувачений відреагував агресивно, почав нецензурно висловлюватися та завдав два удари правою рукою по обличчю, а коли він наступного удару потерпілий впав, то обвинувачений вдарив ногою в поперекову ділянку. Він мав надію, що обвинувачений попросить пробачення і вони примиряться, однак зі сторони обвинуваченого жодних дій не було. На наступний день він звернувся із заявою у поліцію, бо після побиття він відчував болі. Просить призначити суворе покарання;
-показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні дав показання про те, що 17.07.2017 року біля 18 години він разом із ОСОБА_8 виконував роботи по облаштуванню димохода в будинку по сусідству від потерпілого ОСОБА_4 і, перебуваючи на даху бачив, що до будинку потерпілого підійшов обвинувачений і зразу ж на велосипеді під`їхав потерпілий. ОСОБА_6 почав висловлюватися нецензурно, вести себе агресивно, кричати. Безпосередньо він не бачив як наносив удари ОСОБА_6 , однак бачив, що потерпілий тримався за обличчя і йшла кров;
-аналогічними показаннями свідка ОСОБА_8 ;
-показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що безпосередньо бачив конфлікт, який відбувся 17.07.2017 року біля 18 години між обвинуваченим та потерпілим, бо проживає по сусідству від потерпілого і в цей час знаходився на вулиці. Ініціатором конфлікту був обвинувачений, який він себе агресивно, лаявся, висловлювався нецензурно в сторону потерпілого, а подальшому почав наносити потерпілому удари правою рукою в обличчя, а коли потерпілий впав, то ногою вдарив у поперекову ділянку, свідок намагався припинити конфлікт і заспокоював ОСОБА_6 ;
-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , про те, що 17.07.2017 року біля 18 години до їх будинку підійшов ОСОБА_6 і в нецензурній формі почав виражатися в сторону потерпілого та наніс йому удари по обличчю, а коли потерпілий впав, то копав його по тілу;
-висновком експерта №127/2017 від 19.07.2017 року про те, що при судово-медичній експертизі в ОСОБА_4 виявлені синці на нижній губі, в лівій поперековій ділянці; садно на правому ліктьовому суглобі; крововилив на слизовій оболонці нижньої губи зліва. При обстеженні лікарем-стоматологом в ОСОБА_4 діагностовано : «забійні гематоми кута нижньої губи зліва. Розрив слизової з вестибулярної сторони нижньої губи зліва. Підвивих 6 зуба». Вказані ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2017 р. та фото таблицями до нього , з якого вбачається, що потерпілий розказав на місці показав, яким чином наносив йому удари ОСОБА_6 ;
-протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицями до нього від 26.09.2017 р., з якого вбачається, що обвинувачений розказав на місці показав, яким чином наносив удари ОСОБА_4 ;
Суд, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він умисно, своїми діями заподіяв потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження.
Невизнання вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину суд розцінює як таке, що спрямоване на уникнення від відповідальності та відкидає показання обвинуваченого ОСОБА_6 як такі, що спростовані послідовними показаннями свідків та потерпілого. Підстав для обмови ОСОБА_6 свідками та потерпілим суд не вбачає.
Підстав вважати, що легке тілесне ушкодження ОСОБА_4 було спричинено ОСОБА_6 в стані необхідної оборони немає, оскільки в судовому засіданні, зібраними доказами доведений перед судом прямий умисел обвинуваченого ОСОБА_6 на спричинення легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, являється військовим пенсіонером, учасником бойових дій та думку потерпілого ОСОБА_4 , який просить призначити суворе покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Виходячи з вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів достатнім буде призначення покарання, передбаченого санкцією ст.125 ч.1 КК України у виді штрафу.
В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від покарання, оскільки він являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 12.02.2009 року, з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Інші учасники в судовому засіданні не заперечували проти звільнення обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення 17.07.2017, яке віднесено законодавцем до невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, являється учасником бойових дій (а.с.16) Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалася.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.
Керуючись ст.ст.85,86 КК України, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст. 2, 9, 11 Закону України «Про амністію в 2016 році» ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-
з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розміру 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Запобіжний захід не обирався.
Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1