В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:

Судді - ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000081 від 7.09.2017 року на підставі обвинувального акту, який надійшов із прокуратури Одеської області разом із угодою про визнання винуватості , у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м.Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побірки, Теплицького району, Вінницької області, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого

адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, суд

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у жовтні 2016 року, не маючи наміру займатись підприємницькою діяльністю, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на отримання грошової винагороди, надав згоду невстановленим слідством особам придбати фіктивне підприємство - товариство з обмеженою відповідальністю «О.К. Лоджістік» (9).

Так, 21.10.2016 р. ОСОБА_3 , бажаючи одержати винагороду за пособництво у придбані фіктивного суб`єкта підприємницької діяльності, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно , та завідомо знаючи, що діяльність TOB «О.К.Лоджістік» буде носити незаконний характер, а саме здійснення безтоварних операцій, оформлення фіктивних угод , без наміру їх подальшого виконання, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул.В. Арнаутська, 15 підписав заздалегідь підготовлений протокол № 3 загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «О.К.Лоджістік» від 21.10.2016 року, згідно якого став одноособовим засновником товариства.

Того ж дня, ОСОБА_3 підписав Статут ТОВ «О.К.Лоджістік», затверджений протоколом № 3 загальних зборів ТОВ «О.К.Лоджістік», згідно якого ОСОБА_3 став одноособовим засновником товариства.

ТОВ «О.К.Лоджістік» зареєстроване та знаходиться на обліку , як платник податків в ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, з 01.02.2016 року та йому видане свідоцтво платника податку на додану вартість № 515.

Також, 02.11.2016 року ОСОБА_3 разом з невстановленою слідством особою прибув до ПАТ «Раййфайзен Банк Аваль» (МФО 380805) за адресою: м.Одеса, вул. Левітана, 101 де підписав заяву до договору комплексного банківського обслуговування і картку із зразками підпису та відтиском печатки TOB «О.К. Лоджістік».

Після вчинення необхідних дій, пов`язаних з придбанням підприємства, всі документи TOB «О.К. Лоджістік» ОСОБА_3 передав невстановленим слідством особам.

Таким чином, у жовтні 2016 року, ОСОБА_3 став фактичним засновником та директором « ОСОБА_6 », при цьому фінансово - господарську діяльність « ОСОБА_6 » не здійснював, документів по взаємовідносинам з підприємствами-контрагентами не підписував, товарів (послуг) не поставляв, розрахунковим рахунком не керував, податкову звітність не складав, та не підписував і нікому цього не доручав.

Незаконна діяльність « ОСОБА_6 » полягала у тому, що невстановлені досудовим розслідуванням особи, використовуючи реквізити ТОВ «О.К. Лоджістік», розрахункові рахунки та печатку товариства, здійснювали незаконну діяльність, яка полягала в документальному оформленні неіснуючих операцій з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг) на адресу підприємств - контрагентів, після чого такі документи передавались замовникам «послуг» (підприємствам вигодо набувачам) з метою уникнення від оподаткування, шляхом незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та завищення валових витрат з податку на прибуток.

Так, ОСОБА_7 , придбавши ТОВ «О.К. Лоджістік», підписавши реєстраційні документи та документи, необхідні для відкриття розрахункового рахунку товариства, не збираючись вести його фінансово - господарську діяльність, своїми умисними діями пособничав невстановленим досудовим розслідуванням особам у придбанні фіктивного підприємства з метою прикриття незаконної діяльності.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України за кваліфікуючими ознаками - пособництво в придбанні суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні вказаного злочину, та підтвердив обставини вчинення злочину, просив затвердити угоду про визнання винуватості від 19.09. 2017 року.
Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 19.09. 2017 року.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 просив суд затвердити добровільно укладену угоду про визнання винуватості від 19.09.2017 року.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 під час досудового розслідування були правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України як пособництво в придбанні суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.
Згідно угоди про визнання винуватості від 19.09. 2017 року прокурор відділу прокуратури Одеської області молодший радник юстиції ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.469, 470, 472 КПК України /2012 року/ , уклали угоду, у якій зазначено про те, що обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. В указаній угоді сторони узгодили покарання, передбачене санкцією ч.5 ст.27 , ч.1 ст.205 КК України у вигляді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить у грошовому еквіваленті 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання , приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.468 КПК України /2012 року/ у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.
Згідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним щодо злочинів невеликої тяжкості. Злочин у якому обвинувачується ОСОБА_3 є злочином невеликої тяжкості.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені зазначеного злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України.
Крім того, судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.п.1 - 4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосовано у разі затвердження угоди про визнання винуватості, а також інші заходи, які будуть до нього застосовані у разі затвердження угоди судом.
Дослідивши угоду про визнання винуватості, суд переконався, що укладення угоди сторонами було добровільним, що укладена угода була добровільним волевиявленням ОСОБА_3 , та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Перевіряючи угоду на відповідність ч.7 ст.474 КПК України суд вважає, що зазначена угода від 19.09. 2017 року про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та закону, дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, немає підстав вважати, що угода не була добровільною, немає підстав вважати, що умови угоди неможливо виконати, є фактичні підстави для визнання винуватості.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зазначена угода про визнання винуватості від 19.09.2017 року повинна бути затверджена судом.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені указаного злочину повністю доведена.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу обвинуваченого та те, що він обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину, раніше не був засуджений.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.
Cуд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо із призначенням покарання, зазначеного сторонами в угоді про визнання винуватості від 19.09.2017 року , укладеної в указаному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.65 КК України, ст. 314 316 , 373, 468, 470, 472-476 КПК України /2012 року/, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 19.09. 2017 року, укладену між прокурором відділу прокуратури Одеської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 та підозрюваним у кримінальному провадженні №0000081 від 7.09. 2017 року ОСОБА_3 затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті - у вигляді штрафу у сумі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень на користь держави України.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м.Одеси у апеляційний суд Одеської області.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскарженим обвинуваченим, його захисником виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгодженого сторонами покарання, ухвалення вироку без його згоди на покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків угоди, 2/ прокурором виключно з підстав призначення покарання менш сурового, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні у якому згідно із ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України. Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Одеської області протягом 30 діб з дня проголошення вироку суду, а також у касаційному порядку, що визначено у п.1 ч.3 ст.424 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

29.11.2017