Справа180/1168/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000156 за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою технічною освітою, незаміжньої, яка працює сестрою господаркою в КЗ «Марганецька центральна міська лікарня» Марганецького ДОР, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
06 лютого 2016 року, приблизно о 19-15 год., обвинувачена ОСОБА_4 , знаходячись у себе вдома, в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході сварки з сусідкою ОСОБА_5 , умисно, з метою заподіяння легкого тілесного ушкодження, нанесла ОСОБА_5 один удар лівою рукою в праву виличну область, не менше двох ударів долонями рук в область правого та лівого вуха, не менше двох ударів по поверхні нижньої третини правого плеча та один удар ногою по тильній поверхні кисті правої руки, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, синця в лівій виличній області, струсу головного мозку, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, а також легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки у вигляді синця на правому плечі, на тильній поверхні правої кисті, подряпини на правому передпліччі, синець на черевній стінці.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину не визнала та пояснила, що 06.02.2016 року до неї прийшла сусідка ОСОБА_5 і між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 ображала та принижувала її, потім штовхнула. У відповідь вона також штовхнула ОСОБА_5 , на що ОСОБА_5 схопила її за волосся. Вона намагалася прибрати її руки в цей час можливо подряпала руки ОСОБА_5 . Удари ОСОБА_5 вона не наносила. Цивільний позов потерпілої не визнає, оскільки не била її. Просить суд застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 року», оскільки вона має батьків, які досягли 70-річного віку.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що раніше з сусідкою ОСОБА_4 у неї були дружні стосунки, які зіпсувалися внаслідок недобросовісної діяльності ОСОБА_4 на посаді бухгалтера будинку. В той вечір ОСОБА_4 їй зателефонувала і попросила прийти до неї додому. Коли вона зайшла в квартиру АДРЕСА_3 , між ними відразу виникла сварка, ОСОБА_4 ображала та принижувала її і вона вже намагался виходити, як ОСОБА_4 нанесла їй удар рукою в область ока та декілька ударів по шиї, обличчю та руці, ногами по рукам і ногам, чим спричинила їй легкі тілесні ушкодження. В зв`язку з цим вона зверталася за медичною допомогою і витратила 3938,38 грн. на лікування. Заявляє цивільний позов до обвинуваченої і просить суд стягнути з неї 4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок дій обвинуваченої вона пережила стрес, що призвело до безсоння, відчувала фізичний біль, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків та 3938,38 грн. матеріальної шкоди, завданої під час лікування. Згодом потерпіла доповнила позовні вимоги, оскільки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я неодноразово зверталася до лікарів і понесла додаткові витрати на лікування, що становить 2640,83 грн. А тому просить суд стягнути з обвинуваченої 6580,20 грн. матеріальної шкоди та 20000 моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 06.02.2016 року ввечері дружина зайшла додому і він побачив у неї кров, вона пояснила, що її побила сусідка ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона донька ОСОБА_4 . Мати запросила ОСОБА_5 до них для того, щоб поговорити. ОСОБА_5 прийшла і кричала на маму, ображала її, вони посварилася с ОСОБА_5 . Коли вона вийшла з кухні, то побачила, як ОСОБА_5 тягає маму за волосся, а мама від неї відштовхувалася. Після цього ОСОБА_5 пішла, а потім до них прибіг її чоловік ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що в той вечір йшла по сходинкам у під`їзді і бачила чоловіка з двома палками, який біг на 2 поверх, там він стукав у двері і потім вона чула голоси та сварку.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що до неї прибігла сусідка ОСОБА_5 плакала, вона бачила у неї синці. ОСОБА_5 повідомила, що її побила ОСОБА_4 , била по голові, потім била ногою.

Згідно висновку експерта № 85-Е від 17.03.2016 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, а саме синець в лівій величній області а також струс головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я. Також у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на правому плечі, на тильній поверхні правої кисті; подряпини на правому передпліччі, синець на черевній стінці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Давність їх утворення може відповідати подіям 06.02.2016 року, утворилися вони від ударної дії тупого твердого предмету або при ударах об такий, тілесні ушкодження у вигляді подряпин утворилися від ударно-ковзаючої, ковзаючої дії тупого твердого предмету або при ударах об такий. (а.с. 160-162).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 , остання показала як ОСОБА_4 спричинила їй тілесні ушкодження, а саме: удар лівою рукою в праву виличну область, удар правою рукою в область лівого вуха, удар лівою рукою в область правого вуха, удар ногою по правій руці, удар рукою по правій руці, який було подряпано руку потерпілої, та удар ногою по сідницям (а.с. 187-189).

Згідно висновку експерта № 91-Е-Д від 21.03.2016 року, експерт прийшов до висновку, що враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, можливе їх утворення за обставин та при механізмі на які вказує під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_5 (а.с. 185-186).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 , остання показала як наносила удари потерпілій, а саме: штовхнула долонею в область грудей потерпілої, потім потерпіла схопила її за волосся а ОСОБА_4 почала прибирати її руки зі своєї голови та хаотично махала руками і куди приходились ці удари не пам`ятає (а.с. 177-178).

Відповідно до висновку експерта № 179-Е-2Д, експерт вважає за можливе утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 на правому плечі, правому передпліччі, на правій кисті за обставин та при механізмі на які вказує під час слідчого експерименту ОСОБА_4 , механізм утворення тілесних ушкоджень на голові під час слідчого експерименту не відображений (а.с. 188).

Вивчивши всі зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, оцінивши їх з точки зору допустимості, достовірності та належності, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження.

Вищезазначені досліджені судом докази суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують і доповнюють один одного та узгоджуються між собою.

Так, пояснення потерпілої ОСОБА_5 суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої, а також висновками експертиз.

Пояснення обвинуваченої про те, що вона не наносила ударів потерпілій суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються поясненнями самої потерпілої, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , а також висновками експертиз, які вказують на правдивість пояснень потерпілої.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у судовому засіданні доведена повністю і її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, тому що вона вчинила умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що вона посягнула на здоров`я особи, скоїла злочин невеликої тяжкості.

Суд також враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи особу обвинуваченої та обставини справи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе за умов призначення їй покарання у виді штрафу, оскільки ОСОБА_4 вчинила злочин невеликої тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про застосування до неї амністії, звільнивши від відбування покарання, оскільки вона має батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які 1937 року народження, що підтверджується копіями паспортів.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановлює обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIІI. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст. 13 названого Закону).
Відповідно до п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та за злочини, вчинені з необережності, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 ЗУ «Про амністію 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Заявлений потерпілою цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Відповідно до приписів ст.ст. 1166, 1167 ЦК України вина обвинуваченої є підставою для стягнення з неї матеріальної та моральної шкоди. Вчиненням злочину позивачу було заподіяно моральну шкоду, оскільки вона відчувала фізичний біль та нервові хвилювання, що призвело також до душевних страждань. Вирішуючи питання про розмір матеріального відшкодування, суд бере до уваги, що відразу після травми потерпіла зверталася до лікарів і проходила лікування, витрачалась на ліки в розмірі 3939,38 грн. , що підтверджується чеками на придбання ліків та записами в медичній картці. Після цього в медичній картці маються записи з від 04.04.2017 року, 22.09.2017 року, 29.09.2017 року, 09.10.2017 року, зміст яких суд не може співставити з заподіяними потерпілій тілесними ушкодженням 06.02.2016 року, а тому немає можливості зробити висновок саме про погіршення здоров`я потерпілої або продовження лікування тих тілесних ушкоджень, які завдала обвинувачена ОСОБА_4 і про які зазначив судово-медичний експерт у своєму висновку від 17.03.2016 року. Тому, позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, в розмірі 3938,38 грн. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує душевні, психічні, фізичні та моральні страждання, які спричинені потерпілій злочином, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, перебування на амбулаторному лікуванні і оцінюючи дослідженні у судовому засіданні обставини приходить до висновку про задоволення позову частково, в розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 373 та 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК і призначити їй покарання у виді сплати штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 1700 грн.
Звільнити повністю від відбування покарання ОСОБА_4 на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 3938,38 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1