УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1913/17

20 вересня 2017 року

Слідчий суддя Костопільського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , яке погоджено з прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000712 від 19.09.2017 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачено ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2017 року слідчий СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із клопотанням про арешт майна, яке погоджено з прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000712 від 19.09.2017 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачено ч.1 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 18.09.2017 року в Костопільський ВП надійшло анонімне повідомлення про те, що по вулиці с. Підлужне в напрямку с. Велика Любаша Костопільського району, пішки рухається підозрілий невідомий чоловік, який тримає у руках білий пакет, з якого виглядають кабеля. В ході реагування на дане повідомлення слідчо-оперативною групою Костопільського відділу поліції встановлено гр. ОСОБА_4 , який добровільно у присутності двох понятих надав свій поліетиленовий мішок, білого кольору для огляду, в ході чого було виявлено 6 (шість) кабелів різних довжин, а саме: 5 м; 1,9 м; 2,85 м; 3,20 м; 1 м; 8 м, а також кусачки жовто-чорного кольору та металевий предмет із гаком та шнуром.

За цим фактом слідчим відділенням Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, 19.09.2017 року розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_2 зазначив, що у даному випадку підставою арешту майна є об`єктивні підстави вважати, що дане майно є знаряддям та предметом вчинення злочину, необхідність запобігання можливості його приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі стороннім особам. Арешт даного майна необхідно накласти з метою збереження знаряддя та предметів злочину, а також запобігання продовження вчинення протиправних дій за його допомогою.

Арешт вказаного майна проводиться з метою проведення об`єктивного, повного, всебічного досудового розслідування, що у подальшому дозволить зберегти його в якості речового доказу.

Прокурор Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримав клопотання на підставах викладених у ньому та просив суд його задовольнити.

Слідчий суддя, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту ч.2 ст.173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 вбачається, що 6 (шість) кабелів різних довжин, а саме: 5 м; 1,9 м; 2,85 м; 3,20 м; 1 м; 8 м, а також кусачки жовто-чорного кольору та металевий предмет із гаком та шнуром, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Зокрема, їх буде використано як доказ вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч.1 ст.98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Пунктом 2 частини 3 статті 132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

З клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, вбачається, що 6 (шість) кабелів різних довжин, а саме: 5 м; 1,9 м; 2,85 м; 3,20 м; 1 м; 8 м, а також кусачки жовто-чорного кольору та металевий предмет із гаком та шнуром визнані речовим доказом по кримінальному провадженні №0000712 від 19.09.2017 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачено ч.1 ст.185 КК України.

Таким чином, згідно п.2 ч.3 ст.132 КПК України, слідчим в клопотанні доведено, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, необхідне з потребами досудового розслідування, і дані потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи при задоволенні даного клопотання щодо арешту.

Вирішуючи клопотання про арешт майна, слідчим суддею враховуються правові підстави для арешту майна, достатність доказів, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб, у володінні яких перебувало майно та співрозмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження.

Отже, в даному випадку підставою застосування арешту майна, відповідно до ч.2 ст.170, п.1 ч.2 ст.167 КПК України, є збереження речових доказів, а тому клопотання слідчого є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , яке погоджено з прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000712 від 19.09.2017 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачено ч.1 ст.185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на 6 (шість) кабелів різних довжин, а саме: 5 м; 1,9 м; 2,85 м; 3,20 м; 1 м; 8 м, а також кусачки жовто-чорного кольору та металевий предмет із гаком та шнуром, що були вилучені у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , що мало місце 18.09.2017 року в період часу з 22 год. 40 хв. по 23 год. 35 хв.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1