АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргоюпрокурора ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2017 щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Печерського районного суду міста Києва від 16.03.2017 року за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підстав ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано не відбуте покарання за вироком Печерського районного суду міста Києва від 15.03.2017 року у виді 80 годин громадських робіт. Відповідно до ст. 72 КК України з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт і остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 10 днів. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_9 08.04.2017 року близько 19:40 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Ашан» по вул. Г. Хоткевича, 1б в м. Києві, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав з кишені куртки потерпілої ОСОБА_11 мобільний телефон «Самсунг», вартістю 470 грн.; з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить у цій частині ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання до призначеного за цим вироком покарання не відбутого покарання за вироком Печерського районного суду міста Києва від 15.03.2017 року у виді 80 годин громадських робіт, відповідно до ст. 72 КК України з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт і остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 10 днів.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції внаслідок формального підходу дійшов помилкового висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, не врахував тяжкість злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на шлях виправлення не став і вчинив аналогічний злочин через нетривалий час після засудження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні скарги та просив її задовольнити, думку обвинуваченого, який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_9 покарання.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не досліджувались судом за згодою обвинуваченого, та інших учасників кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
При призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції відповідно ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, яке, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 засуджений вироком Печерського районного суду міста Києва від 15.03.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.
Із довідки інспектора Дніпровського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації убачається, що ОСОБА_9 не перебував та не перебуває на обліку у вказаному секторі, а тому суд першої інстанції відповідно ст.ст. 71, 72 КК України призначив ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом повного складання призначених покарань, з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, з чим і погоджується колегія суддів.
При цьому, вирок суду щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню у частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора.
Обґрунтовуючи у цій частині своє рішення суд послався у вироку на ті ж обставини, які були ним враховані при обранні виду та розміру покарання, а саме: особу обвинуваченого, конкретні обставини справи.
Разом з тим, у вироку суду не наведені обставини, які відповідно до вимог ст. 75 КК України істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та є підставами для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_9 вимог ст. 75 КК України суду належало врахувати, що вчинене кримінальне правопорушення є тяжким, обвинувачений, який раніше судимий, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічний злочин.
Таким чином, обвинувачений не виявляє реальної адекватної критики власних протиправних дій та наполегливо продовжує вчиняти нові злочини.
Враховуючи наведене, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про те, що згадані вище обставини провадження не давали суду першої інстанції підстав для висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.
Оскільки рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованим та не відповідає вимогам вказаної статті, вирок суду в частині звільнення від відбування покарання підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку, за яким обвинувачений має реально відбувати покарання, призначене йому за вироком суду першої інстанції.
З огляду на викладене, апеляційна скарга заступника прокурора підлягає задоволенню, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року щодо ОСОБА_9 - скасуванню в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставіст. 75 КК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність на підставі п.4 ч.1 ст. 409 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України шляхом повного приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутого покарання за вироком Печерського районного суду міста Києва від 15.03.2017 року у виді 80 годин громадських робіт відповідно до ст. 72 КК України з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт і остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 10 днів.
В решті вирок щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту звернення вироку апеляційного суду до виконання.
Вирок апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:
_______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1772/2017 Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1