Справа № 456/278/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/904/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2017 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.08.2017 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_10
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:

захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Стрийського міськрайонного суду Львівсьської області від 04 серпня 2017 року у справі по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України. Призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині призначення йому покарання та призначити йому не таке суворе покарання, як визначив суд першої інстанції.

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.08.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 7 січня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 7 січня 2016 року по 20 червня 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили включно зараховано засудженому ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Апеляційна скарга відносно обвинуваченої ОСОБА_9 не подавалася.

Вирішено питання з речовими доказами.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник вказує, що суд не дав правильну оцінку добутим доказам, деяким доказам не надав значення взагалі, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення.

Зокрема, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги покази обвинуваченої ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_11 , а відкинув покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Судом було відхилено клопотання сторони захисту про вчинення процесуальних дій, а саме допиту всіх свідків, очевидців події, для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення, оскільки відмовлено у задоволені усного клопотання самого обвинуваченого та сторони захисту, які неодноразово заявлялись, зокрема і в останньому судовому засіданні 04 серпня 2017 року про допит свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Вказані свідки могли б підтвердити те, що ОСОБА_7 не був учасником кримінального правопорушення, оскільки свідок ОСОБА_15 16 червня 2016 року в судовому засіданні повідомив, що чи перевозив ОСОБА_7 серед компанії осіб, будучи таксистом сказати не може.

Відтак, кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_7 є сфабрикованим, оскільки суд дав неправильну оцінку доказам, представленим стороною обвинувачення та захисту.

При винесенні вироку, судом в повній мірі не було взято до уваги те, що матеріальні збитки потерпілому підсудними відшкодовано, в тому числі і ОСОБА_7 , потерпілий по справі ОСОБА_11 матеріальних та інших претензій до обвинуваченого не має. при призначенні покарання не просить його суворо карати.

Також судом при винесенні вироку в повній мірі не взято до уваги характеризуючи дані особи ОСОБА_7 , а саме те, що на час вчинення кримінального правопорушення, він має постійне місце проживання, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, допомагає матері ОСОБА_16 , його особу, по місцю проживання характеризується посередньо.

Захист вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років не відповідає наслідкам вчиненого правопорушення та його особі через надмірну суворість.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд призначив йому занадто тяжке покарання за вчинений злочин, не врахувавши принципів гуманізації та індивідуалізації при призначенні йому покарання. Не вивчив його соціальні зв`язки та характеристики його особистості.

При апеляційному розгляді справи захисник та обвинувачений підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , близько 23.30 год. 6.01.2016р. проходячи по вул. І.Франка в м. Моршин, Львівської області, поблизу кіоску «Скарлет», повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 наніс один удар кулаком правої руки в праве око потерпілому ОСОБА_11 , від чого той впав на землю, і в нього з руки випав мобільний телефон марки «Нокіа» вартістю 30 грн., в якому містився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 25 грн., та на рахунку було 16 грн., який в подальшому ОСОБА_7 відкрито викрав в ОСОБА_11 . Після чого, сказав ОСОБА_9 перевірити кишені одягу ОСОБА_11 , що та й зробила та викрала з кишені штанів потерпілого 1800 грн., після чого разом з ОСОБА_7 з місця події втекли, чим завдали потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1871 грн.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляції обвинуваченого та захисника не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим.

Дії ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Покликання захисника у своїй апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не дав правильну оцінку добутим доказам, деяким доказам не надав значення взагалі, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення є безпідставне.

Під час досудового та судового розслідування достовірно встановлено, що 06.01.2016 року, близько 23.30 год., по вул. І.Франка в м. Моршин Львівської області, поблизу кіоску «Скарлет», обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вчинили грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_11 .

Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 суду першої інстанції показав, що 06.01.2016 року обходив територію Моршинського парку, оскільки працював там охоронником. На одній з вулиць зустрів компанію молодих людей, які йшли та голосно розмовляли. До нього підійшов один хлопець, як виявилось в подальшому це був ОСОБА_17 (такого опізнав в поліції) і сказав передати йому телефон, він відмовився і тоді той наніс йому удар кулаком в обличчя від чого він впав на землю та з руки випав мобільний телефон, куди той подівся він не знає. Після цього, його хтось обшукав та з кишені штанів витягнув 1800 грн.. В той же день нападників затримали і він їх опізнав в поліції. Стверджує, що удар йому наніс саме ОСОБА_17 , а ось хто витягнув гроші з кишені точно не бачив.
Колегія суддів вважає, що такі покази потерпілого ОСОБА_7 є послідовними, не викликають сумнівів у своїй правдивості, не мають суперечностей та узгоджуються з іншими доказами, яким суд дав правильну оцінку та навів у вироку.

Так, обвинувачена ОСОБА_9 суду першої інстанції пояснила, що 6.01.2016р. в компанії приблизно 8 чоловік приїхали в м. Моршин з м. Львова на електропоїзді, погуляти. В тому числі були ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інші. Вживши перед тим алкогольні напої, вони проходили вулицями м. Моршин. Бачила, як на зустріч їм йшов чоловік середнього віку та розмовляв по мобільному телефону. Заставний ОСОБА_20 підійшов до нього та кулаком руки вдарив його в обличчя від чого той впав на землю. Заставний ОСОБА_20 підняв телефон і здається потім викинув. Добре не пригадує всіх подій, оскільки була трохи «випивша». Після цього, ОСОБА_17 , сказав їй перевірити кишені потерпілого, що вона й зробила та з кишені штанів, витягнула гроші. Гроші не перераховувала, а трохи відійшовши передала такі ОСОБА_21 .. За вказані кошти вони замовили таксі та поїхали в м. Стрий де й були затримані працівниками поліції.
Показання обвинуваченої ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_11 в судовому засіданні знаходяться в об`єктивному зв`язку, узгоджуються між собою, є послідовними та логічними, а тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно надав їм віри та поклав в основу вироку.

Будь яких підстав вважати, що обвинувачена ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_11 оговорюють обвинуваченого ОСОБА_22 немає.

Крім цього, судом першої інстанції в повній мірі було взято до уваги та вірно оцінені такі докази, як протокол пред`явлення особи для впізнання від 7.01.2016 року, згідно якого, потерпілий ОСОБА_11 опізнав хлопця, який назвався ОСОБА_22 , котрий 6.01.2016р. на вул. І.Франка в м. Моршин та наніс удар ОСОБА_23 в обличчя та викрав в нього мобільний телефон; протокол проведення слідчого експеременту від 18.01.2016р. та фото таблицею до нього, під час якого обвинувачена ОСОБА_9 , детально розповіла та показала про обставини скоєного ними в групі з ОСОБА_7 6.01.2016р. в м. Моршин злочину.
Покликання захисника в апеляції на те, що суд не дав правильну оцінку доказам, а в основу вироку поклав припущення є голослівне та безпідставне.
Крім цього, колегія суддів вважає доводи захисту про незаконність вироку, оскільки у ньому не зазначено, чому суд взяв до уваги покази обвинуваченої ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_11 , а відкинув покази свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_13 , не відповідають дійсності та є безпідставними.

Суд у вироку навів покази цих свідків та дав їм оцінку, яка, на переконання колегії суддів, є правильною. Зокрема, суд вірно вказав , що критично оцінює покази вказаних свідків, оскільки вони кардинально відрізняються від показів даних ними на досудовому слідстві, а також вважає, що такі покази дані з метою вигородити Заставного в скоєному злочині.
Щодо доводів захисника про те, що була допущена неповнота судового розгляду у зв`язку з тим, що не були допитані свідки, про яких клопотав захист - ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , то слід зазначити наступне.

Дані свідки викликались в судові засідання на 17.07.2017 року та на 04.08.207 року, однак в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин. Відтак. В подальшому сторона захисту, так само і як сторона обвинувачення не наполягали на допиті цих свідків, і суд прийняв закону у обґрунтовану ухвалу про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами без свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

Щодо особи ОСОБА_22 судом вірно враховано те, що він вчинив тяжкий злочин, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується по місцю проживання та негативно з місць відбування покарання та попереднього ув`язнення, є особою молодого віку, злочин вчинено ним з особливою зухвалістю. Також суд врахував думку потерпілого і при призначенні покарання поклався на розсуд суду.
Також не заслуговують на увагу доводи захисту про те, що суд не взяв до уваги, що обвинувачений допомагає своїй матері. Жодних підтверджуючих документів про те, що на утриманні в обвинуваченого є його мати ОСОБА_16 суду не було надано. Крім того, згідно вимог сімейного ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Відтак, підстав для задоволення апеляційних скарг захисника і обвинуваченого, скасування вироку першої інстанції та направлення справи на новий розгляд немає. Апелянти не навели жодної підстави для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, які передбачені ст.ст.412, 415 КПК України.
Колегія суддів при перевірці справи в апеляційному порядку не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, на які покликаються апелянти, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку.
Підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає. Доводи обвинуваченого про невірне призначенні йому покарання є безпідставними та необґрунтованими.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначив йому покарання, врахувавши всі обставини справи і особу обвинуваченого, дане покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно з Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набув чинності 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 25-26, ст. 131) викладено в такій редакції:"5. Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".

Проте, нова редакція ч.5 ст.72 КК України не може бути застосована до ОСОБА_7 в силу ч.2 ст.5 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.08.2017 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , обвинувачених по ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 07.01.2016 року по день набрання вироком законної сили.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з моменту вручення копії ухвали.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4