"26" березня 2018 р. Справа № 363/3150/17
УХВАЛА

26 березня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000495 щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:
строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою закінчується 26 березня 2018 року, до спливу якого судове провадження завершеним бути не може.

В суді прокурор в порядку ст. 331 КПК України клопотав про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, з огляду на збереження ризиків передбачених ст. 177 КПК України, посилаючись на можливість впливу обвинуваченого на важливих свідків, які в суді не допитані, коли обвинувачений вини не визнає, може переховуватися від суду й не має достатньо визначеного місця проживання.

Захисник та обвинувачений просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у виді домашнього арешту в нічний час. Захисник зазначив, що обвинувачений більше 2-х років утримується під вартою, а відтак раніше встановлені судами ризики перестали існувати, коли нових і вагомих обставин, які б підтверджували існування будь-яких ризиків передбачених ст. 177 КПК України, прокурором суду не подано. При цьому обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, літніх батьків, важко хвору матір, яка потребує стороннього догляду.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, має родину, неповнолітню дитину, зареєстрований і має можливість постійно проживати у батьків. Батько ОСОБА_7 , 1941 року народження, є військовим пенсіонером, має звання полковник у відставці, приймав участь у бойових діях, мати ОСОБА_8 , 1946 року народження, важко хвора, потребує сторонньої допомоги.

Як ствердив у суді батько обвинуваченого ОСОБА_7 , будучи допитаний як свідок, він за своїм майновим станом не має матеріальної змоги внести заставу за сина у визначеному судом розмірі (близько 400 000 грн.), який є занадто великим для родини. Показав, що син постійно, переважно проживав і проживає разом з ними в м. Києві, іншого власного житла не має, коли мати в липні 2017 року перенесла інсульт, потребує стороннього догляду. Запевнив суд у тому, що він власним авторитетом і впливом на сина зобов`язується забезпечити його явку до суду протягом усього судового розгляду.

За усталеною конвенційною практикою ЄСПЛ сама тільки тяжкість інкримінованого особі злочину по мірі просування судового розгляду, а в цій справі допитано два свідки обвинувачення, досліджено письмові докази, триває дослідження відео, -звукозаписів негласного спостереження, надалі, з часом безумовно перестає бути підставою для подальшого утримання особи під вартою.

Отже сама лише тяжкість загрожуваного покарання, як і інші, раніше наведені судом ризики, перестають бути виправданням тривалого утримання особи під вартою. Наявність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, впливу на свідків, ухилення від суду безумовно зменшується по мірі просування судового розгляду, в тому числі з огляду на обов`язок забезпечення проведення ефективного розслідування справи.

ОСОБА_5 утримується під вартою в цьому провадженні більше 2-х років, що є значним періодом часу.

Всі ті обставини, які раніше наводив суд на користь продовження тримання під вартою, зі сплином часу втратили свою актуальність для покладання в основу подальшого попереднього ув`язнення особи під вартою.

Безумовно нових і вагомих обставин на користь подальшого існування таких ризиків, які б вимагали подальше утримання особи під вартою суду не надано.

Зокрема, за час утримання під вартою й після звільнення із впливової посади обвинуваченого, поступово зменшився і його вплив, ризик якого міг зашкодити кримінальному провадженню.

При цьому суд вважає, що ризики впливу на свідків у цій справі можуть бути убезпеченні й при обранні менш суворого запобіжного заходу згідно вимог КПК України.

Та обставина, що обвинувачений своєї вини не визнає, до уваги судом братися не може, оскільки входить до гарантованого конституційного права особи на захист.

За таких обставин підстав для продовження дії виняткового запобіжного заходу тримання під вартою судом не встановлено.

З огляду на зазначене, перевіряючи можливість обрання альтернативного запобіжного заходу, суд вважає можливим обрати щодо ОСОБА_5 менш суворий запобіжний захід домашній арешт за його постійним, зареєстрованим місцем проживання згідно наявних матеріалів.

Одночасно на обвинуваченого слід покласти виконання обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Водночас підстав для обрання домашнього арешту в певний період доби на даний час судом не встановлено, що буде передчасним.

На підставі викладеного та керуючись статтями 331, 372 КПК України,

ухвалив:

у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Клопотання захисника задовольнити частково.

В продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити, якому змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Зобов`язати ОСОБА_5 протягом 2-х наступних місяців не відлучатися цілодобово з постійного, зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , крім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом до суду, перебування в приміщенні суду під час розгляду кримінального провадження, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_5 негайно доставити до згаданого місця проживання, оскільки йому заборонено залишати житло цілодобово, і звільнити з-під варти.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 виконання таких обов`язків:

- цілодобово не відлучатися із вказаного місця проживання;

- прибувати за першою вимогою до суду по вказаному кримінальному провадженню;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та особою залученою до конфіденційного співробітництва зі зміненим ім`ям ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі їх наявності;

- носити електронний засіб контролю.

Розписку обвинуваченого про ознайомлення з покладеними на нього обов`язками та зобов`язання невідкладно прибути до визначеного судом місця проживання долучити до матеріалів справи.

Зобов`язати уповноважений орган Національної поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово та негайно забезпечити ОСОБА_5 носіння електронного засобу контролю (браслету).

Копію ухвали направити до Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві для виконання згідно вимог ст. 181 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє протягом двох місяців, строк якої закінчується 26 травня 2018 року включно.
Ухвала згідно вимог ч. 2 ст. 392 і ч. 5 ст. 532 КПК України не може бути оскарженою і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя