У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідачаОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
захисникаОСОБА_5 ,
при секретаріОСОБА_6 ,

розглянула в судовому засіданні 31 серпня 2017 року в м. Києві кримінальне провадження № 0000009 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2016 року та вирок Апеляційного суду Полтавської області від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 .
Вироком Київського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2016 року
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця м. Полтави, в порядку
ст. 89 КК України (далі КК) не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 02 червня 2016 року вирок Київського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасовано в частині призначеного йому покарання та постановлено новий вирок, яким йому за ч. 1 ст. 115 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 11 січня 2016 року близько 11.30 год, знаходячись за місцем свого проживання у м. Полтава, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_9 , умисно, з метою вбивства, завдав останньому не менше шістнадцяти ударів руками, ногами та металевим молотком в область голови, тулубу, живота, верхніх й нижніх кінцівок, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, від яких той помер на місці події. Після вчиненого ОСОБА_8 перетягнув труп ОСОБА_9 зі свого будинку до приміщення сараю на території власного домогосподарства. Смерть ОСОБА_10 настала від гострої крововтрати внаслідок тупої травми живота з розривом брижі тонкого кишечника та селезінки.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що належних доказів винуватості ОСОБА_8 матеріали провадження не містять, слідчі дії проведено з грубими порушеннями кримінального процесуального закону. Зокрема, зібрані під час огляду місця події та трупу докази та проведені на їх підставі експертизи, на думку захисника, є недопустимими, оскільки ці слідчі дії було проведено без ухвалення судового рішення про обшук. Указує, що стороні захисту було безпідставно відмовлено у допиті у судовому засіданні судово-медичного експерта. Вважає призначене покарання занадто суворим. Просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На касаційну скаргу потерпілою ОСОБА_11 подано заперечення.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК України (далі КК) не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені судом, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка, і є обґрунтованим.
Так, винуватість ОСОБА_8 підтверджується показаннями самого засудженого, який у суді не заперечував, що саме він завдав потерпілому вищевказані тілесні ушкодження, зазначаючи при цьому, що умислу на вбивство не мав.
Разом із тим, твердження ОСОБА_8 про відсутність у нього умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 є безпідставними, оскільки спосіб вчинення злочину за допомогою металевого предмету молотка, його направленість у життєво важливі органи - голову та живіт, завдання великої кількості ударів руками, ногами та молотком свідчать про направленість умислу останнього саме на вбивство потерпілого.
Показання засудженого про вчинення ним злочину узгоджуються з показаннями потерпілих, свідків, даними, що містяться у протоколах огляду місця події, висновками судово-медичних, судово-імунологічних, судової трасологічної, медико-криміналістичної експертиз та з іншими доказами.
Судом першої інстанції належним чином проаналізовано докази на предмет їх законності, достатності і допустимості та дано їм відповідну оцінку.
Отже, за встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК кваліфіковано правильно.
Доводи у скарзі захисника про те, протокол огляду місця події є недопустимим доказом, оскільки проведений за відсутності ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті, тобто у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
Як убачається з матеріалів провадження, огляд домоволодіння ОСОБА_8 проводився за його відсутністю за дозволом власника домогосподарства ОСОБА_12 .
Даних, які б свідчили, що під час досудового розслідування та судового розгляду цього провадження допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке б тягнуло безумовне скасування судових рішень, або неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, не встановлено.
Як видно з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд встановив відсутність пом`якшуючих обставин та визнав обтяжуючою обставиною вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, суд послався на дані про особу ОСОБА_8 , який не вперше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічних обставин, не працює та посередньо характеризується за місцем проживання.
Апеляційний суд, розглядаючи скарги прокурора та потерпілої на м`якість призначеного покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК врахував належним чином усі обставини кримінального правопорушення, зокрема, негативні дані про особу ОСОБА_8 , який у минулому мав дві судимості за умисні вбивства у стані алкогольного сп`яніння й через уперте небажання ставати на шлях виправлення за діючим на той час законодавством був визнаний особливо небезпечним рецидивістом. Незважаючи на те, що ці попередні судимості є погашеними і не можуть бути враховані при кваліфікації злочину, дані обставини поряд із фактом вчинення третього вбивства свідчать про його стійку антисуспільну спрямованість, схильність до вчинення насильницьких злочинів та значну небезпеку для оточуючих, а тому обґрунтовано визнані апеляційним судом підставами для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК.
Отже, покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для скасування чи зміни судових рішень та задоволення касаційної скарги не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2016 року та вирок Апеляційного суду Полтавської області від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3