Справа № 180/1931/15-к
Провадження № 1-кп/0182/537/2017
У Х В А Л А
Іменем України
26.09.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міскрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження №000993 відомості про вчинення якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.10.2014 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, українця, гр. України, освіта вища, одруженого, має на утриманні дві доньки, є ФОП, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника

потерпілого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3 , суд -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ухвали колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.06.2017 року визначено підсудність вказаного кримінального провадження за Нікопольським міськрайонним судом. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 31 березня 2017 року, відповідно до ухвали судді Марганець кого міського суду ОСОБА_9 . Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Від потерпілої ОСОБА_10 надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у провадженні без її часті, оскільки вона не може з`явитися в судове засідання, призначене на 25.09.2017 року за сімейними обставинами.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.Згідно п.2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості обвинуваченого, але в обвинувальному акті, затвердженому 18 березня 2015 року вказані два обвинувачені: ОСОБА_11 та ОСОБА_3 . При цьому, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 було виділене в окреме провадження, а обвинувачений ОСОБА_11 був засуджений і зараз відбуває покарання. Його статус на цей час ніяк не обвинувачений та він не може бути зазначений в даному обвинувальному акті. Крім того, формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання. В обвинувальному акті, на думку захисника немає посилань на те, чим підтверджується умисел ОСОБА_3 направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, не містить обвинувальний акт і даних про детальний механізм нанесення саме ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому: кількість ударів, чим наносились удари, місце прикладання сили, причинний зв`язок між нанесеними ударами саме ОСОБА_3 та тяжкими тілесними ушкодженнями, які виявлені у потерпілого. Тобто має місце неконкретне формулювання обвинувачення відносно обвинуваченого. А відсутність конкретного формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до такого захисту. Право обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відсутність в обвинувальному акті конкретного та чіткого формулювання обвинувачення та правильної правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, передбачене ст. 20 КПК України, і як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.

Зазначене клопотання підтримав обвинувачений ОСОБА_3 і захисник ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду одноособово суддею, у відкритому судовому засіданні, з викликом у судове засідання сторін кримінального провадження та свідків, зазначених у обвинувальному акті. Заперечував проти клопотання обвинуваченого та його захисників щодо повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на те, що у разі встановлення інших обставин вчинення кримінального правопорушення, він має право в судовому засіданні змінити обвинувачення стосовно ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_8 та представник потерпілих адвокат ОСОБА_7 вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, підтримали прокурора щодо виклику свідків, зазначених в обвинувальному акті. При цьому нових доказів суду не надали.

Згідно обставин, викладених в обвинувальному акті, які прокурор вважає встановленими та доведеними, 22.10.2014 року приблизно о 10:38 годині ОСОБА_3 , знаходився біля магазину «Гіацинт», що розташований за адресою: м. Марганець, вул. Київська, буд. 135, куди приїхав разом з раніше йому знайомим ОСОБА_12 . Знаходячись біля вказаного магазину, ОСОБА_3 побачив, як між ОСОБА_12 та раніше йому не знайомим ОСОБА_13 виникла сварка на ґрунті того, що останній нібито образив дружину ОСОБА_12 - ОСОБА_14 . Під час даної сварки ОСОБА_12 висловив претензії ОСОБА_13 щодо образ дружини та на цьому ґрунті між ними вже виникла сутичка, в ході якої ОСОБА_13 наніс ОСОБА_12 один удар кулаком в область обличчя, від якого ОСОБА_12 впав на асфальт. Після того, як ОСОБА_3 побачив дану ситуацію, у нього на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, викликаних поведінкою ОСОБА_13 , виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вказаній особі, ОСОБА_3 намагався нанести ОСОБА_13 удари кулаками рук, однак не зміг подолати активний опір з боку ОСОБА_13 , який у свою чергу схопив ОСОБА_3 руками за верхній одяг та утримував на відстані витягнутої руки, позбавляючи можливості нанести удари. В цей час, а саме - приблизно о 10.40 годині 22.10.2014 року у конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 втрутився раніше їм не знайомий ОСОБА_11 , який відволік увагу ОСОБА_13 , що дало змогу ОСОБА_3 вивільнитися від ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_3 побачив, як ОСОБА_11 підняв з землі будівельний дерев`яний брусок, та почав наносити ним ОСОБА_13 удари по різним частинам тіла, в результаті чого потерпілий впав та перестав чинити активний опір.

Усвідомивши даний факт, ОСОБА_3 , діючи за мовчазною згодою з ОСОБА_11 , тобто трупою осіб, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що дії ОСОБА_11 також спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_11 , підійшовши до ОСОБА_13 , який впав на землю після спричинених тілесних ушкоджень, наніс останньому близько чотирьох ударів ногами в область тулубу та ніг, в той час як ОСОБА_11 , реалізуючи їх єдиний умисел, наносив ОСОБА_13 удари дерев`яним бруском в область голови та тулубу.

Таким чином, ОСОБА_3 будучи об`єднаним з ОСОБА_11 єдиним злочинним умислом, спрямованим на заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, своїми злочинними діями, шо виразилися у нанесенні ударів ногами в область тулубу та ніг ОСОБА_13 , позбавив останнього можливості чинити активний опір, чим полегшив ОСОБА_11 можливість завдавати удари потерпілому дерев`яним бруском в область голови, яка є життєво важливим органом, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи при цьому можливість настання суспільно небезпечного наслідку у вигляді смерті ОСОБА_13 .

Згідно висновку експерта на тілі ОСОБА_13 , виявленні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно- мозкової травми; синців на передній поверхні грудної клітини ліворуч по середньо-ключичній лінії на рівні З-4-ro ребер, на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча, на передній поверхні лівого колінного суглобу, у середній третині лівої гомілки на передньо-внутрішній поверхні, на лівій бічній поверхні тулубу між реберною дугою і крилом здухвинної кістки та між задньою пахвовою та лопатковою лініями, на задньо-внутрішній поверхні лівого стегна у середній третині; саден на тлі синців на передній поверхні лівого колінного суглоба та лівій гомілці; перелому лівої променевої кістки та лівого надколінника. Відкрита черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Перелом лівої променевої кістки та лівого надколінника відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Синці на передній поверхні грудної клітини ліворуч по середньо-ключичній лінії на рівні 3-4-го ребер, на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча, на передній поверхні лівого колінного суглобу, у середній третині лівої гомілки на передньо-внутрішній поверхні, на лівій й поверхні тулубу між реберною дугою і крилом (здухвинної кістки та між задньою пахвовою та лопатковою лініями), на задньо-внутрішній поверхні лівого стегна у середній третині; садна на тлі синців на 'передній поверхні лівого колінного суглоба та лівій гомілці відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Смерть ОСОБА_13 настала29.10.2014 року від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи і склепіння черепу та крововиливами під оболонки і у речовину головного мозку, клінічний перебіг якої ускладнився набряком головного мозку.

Ці умисні дії ОСОБА_3 мають правову кваліфікацію за ч.2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

п.3) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

п.5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

п.7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З викладу обставин зазначених в обвинувальному акті, які прокурор вважає доведеними, очевидно, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. В зазначеному обвинувальному акті, затвердженому 18 березня 2015 року вказано обвинувачених: ОСОБА_11 та ОСОБА_3 .

Відомості про те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 виділене в окреме провадження, а обвинувачений ОСОБА_11 був засуджений і зараз відбуває покарання відсутні. У зв`язку з чим не визначено процесуальний статус ОСОБА_11 , на допиті якого в судовому засіданні в якості свідка наполягають сторони кримінального провадження.

Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

В обвинувальному акті відсутні посилання на те, чим підтверджується умисел ОСОБА_3 , направлений саме на спричинення тяжких тілесних ушкоджень. Не містить обвинувальний акт і даних про детальний механізм нанесення саме ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому: кількість ударів, чим наносились удари, причинний зв`язок між нанесеними ударами саме ОСОБА_3 та тяжкими тілесними ушкодженнями, оскільки у потерпілого виявили тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, а смерть настала від відкритої черепно -мозкової травми, яку спричинив своїми діями саме ОСОБА_11 як встановлено у вироку суду, який набув законної сили. За таких обставин очевидно, що має місце неконкретне формулювання обвинувачення відносно обвинуваченого.

Відсутність конкретного формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Права обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, по справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року, справі Камасінскі проти Австрії, Матточіа проти Італії від 25 липня 2000 року, зазначено, що відповідно до п. З ст. 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відсутність в обвинувальному акті конкретного та чіткого формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист

Викладені обставини позбавляють суд можливості призначити вказане кримінальне провадження до судового розгляду в цілому. У зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Клопотання щодо обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу прокурором не заявлене.

Керуючись ст.ст. 314, 315, 331 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000993 відомості про вчинення якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.10.2014 року стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 121 КК України - повернути прокурору.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обрано. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення, з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1