Справа № 712/2874/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2017 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі : головуючого-судді: ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора: ОСОБА_3 , підсудного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка кримінальне провадження № 0000396 від 26.10.2015 рок по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Лабитнанги Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, освіта середня-спеціальна, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 .

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ: ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдат, будучи призваним на військову службу під час мобілізації згідно із Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIII від 15.01.2015, 21.10.2015 в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, після закінчення відпустки до базового табору військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується в районі населеного пункту АДРЕСА_2 не з`явився, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, та у період з 21.10.2015 по 23.02.2016, тобто понад один місяць, постійно перебував за межами частини у АДРЕСА_3 офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 24.02.2016, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до базового табору військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується в районі населеного пункту АДРЕСА_2 і заявив про себе та вчинений злочин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.407 КК України, беззастережно визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся, та пояснив, що дійсно самовільно залишив військову частину із 21.10.2015 по 23.02.2016 року, так як дуже сильно втомився від несення військової служби. Старших командирів про своє самовільне покидання військової частини не попереджав. Увесь час перебував за місцем проживання у Черкаській області, а потім одумався і добровільно зявився до військової частини. Просить суд про поблажливість до нього та врахувати його активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.

Зясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, зясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, предявлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, особа обвинуваченого те, що такий вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, які помякшують покарання є щире каяття у скоєному. Обтяжуючих покарання обставин в ході судового розгляду не встановлено. Враховуючи вищевикладене, суд обираючи обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, з встановленням випробувального терміну у відповідності з вимогами ст. 75 КК України.

Речові докази та судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, ст.ст. 75, 76, ч. 4 ст. 407 КК України, суд,- ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання - позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Згідно ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженим та прокурору.
Крім того, засудженій роз`яснені вимоги ст. 376 ч.3 КПК України.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Христинівський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженими з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1