Справа № 382/2093/17
Провадження № 1-кс/382/249/17
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2017 року

слідчий суддя Яготинського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 та володільця майна ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянув клопотання володільця майна ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000495 від 25 серпня 2017 року про скасування арешту майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора,

ВСТАНОВИВ:

Володілець майна ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, в котрому зазначено, що згідно ухвали Яготинського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року, у рамках кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000495 від 25 серпня 2017 року, було накладено арешт на майно, яке вилучене 26 серпня 2017 року в м. Яготині Київської області, а саме: автомобіль «Skoda SuperB» державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та фактично перебуває у його користуванні та розпорядженні, оскільки був придбаний ним у ОСОБА_5 , але не був перереєстрований у відповідних органах, у зв`язку з відсутністю на момент купівлі-продажу коштів. Вважає, що вищевказаний арешт накладено необгрунтовано з наступних підстав. Так, питання про накладення арешту на майно вирішене без повного з`ясування обставин справи, без врахування правового статусу вилученого транспортного засобу та не з`ясовано думку його законного володільця. Під час накладення арешту, судом не було взято до уваги, що він не являєся учасником кримінального провадження № 0000495 від 25 серпня 2017 року, а сам автомобіль речовим доказом не визнано.Крім того, клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять вагомих даних, які б давали підстави на обмеження його права володіння та користування майном, а слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував розумність та співрозмірність обмеження права володіння завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його володільця, не вмотивував чому передача майна на відповідальне зберігання володільцю є неможливою та передчасно прийшов до висновку про обгрунтованість поданого клопотання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю...

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації.

Зі змісту ч.З ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу,та згідно ч.З ст. 170 КПК Україниу випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Крім того, при вирішенні питання про арешт майна - слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Разом з тим, частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
За таких обставин, вважає, що ухвала Яготинського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року є незаконною та порушує і обмежує права володільця майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна,представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна,представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Враховуючи викладене, просив скасувати арешт з автомобіля «Skoda SuperB» державний номерний знак НОМЕР_1 , володільцем та користувачем якого він є та на який було накладено арешт ухвалою слідчого судді Яготинського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року, та зобов`язати повернути вказаний автомобіль володільцю ОСОБА_3 .

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту вказаного в клопотанні майна, мотивуючи це тим, що дане кримінальне провадження направлено до розгляду в судовому засідання до Березанського міськрайонного суду Київської області.

Заслухавши доводи прокурора вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з матеріалів клопотання про скасування арешту вбачається, що відповідно до ухвали від 31 серпня 2017 року накладено арешт на майно вилучене 26 серпня 2017 року в м.Яготин Київської області, а саме: автомобіль «Skoda SuperB» державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та фактично перебуває у розпорядженні ОСОБА_3 ..

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 21 листопада 2017 року кримінальне провадження № 0000495 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, ухвалено направити до Березанського міського суду Київської області.

Отже, враховуючи, вище викладене, матеріали клопотання про скасування арешту, а також те, що дане кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді та вимоги ч.2 ст.174 КПК України, вважаю, що клопотання до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання володільця майна ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000495 від 25 серпня 2017 року про скасування арешту майна, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1