Справа № 460/566/17
У Х В А Л А
05 квітня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
з участю секретаря: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» -
в с т а н о в и в:
Відповідно до вироку Залізничного районного суду м. Львова від 20.09.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; за ч.1 ст. 185 КК України в виді громадських робіт строком на 240 годин. Вирок набрав законної сили 07.12.2017 року.
06.02.2018 року до Залізничного районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
У судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав, прокурор не заперечив проти задоволення такого.
Згідно із ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають до звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні» особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.
Як визначено у ч. 1 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Згідно ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Враховуючи вищевикладене, а саме те, що засуджений ОСОБА_4 вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості, має неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6,7 мат. спр.) відносно яких не позбавлений батьківських прав (а.с.12 мат. спр.), суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 про його звільнення від призначеного основного та додаткового покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає до задоволення.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», суд
п о с т а н о в и в:
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20.09.2017 року, на підставі ст.1 п. «в» Закону України „Про амністію у 2016 році".
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі семи діб з моменту її проголошення до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова.

Суддя: ОСОБА_1