606/1875/16-к
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2018 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі заяву засудженого
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заздрість Теребовлянського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, судимого 18 січня 2018 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 цього Кодексу звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України
про застосування амністії
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про вирішення питання щодо застосування до нього вимог Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року.
У судове засідання ОСОБА_4 повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.
Відповідно до ст.11 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року рішення про застосування або незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. Така особа викликається в судове засідання і може давати пояснення. Неявка цієї особи не зупиняє розгляду справи.
Суд, заслухавши думку прокурора, який вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_4 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року немає, дослідивши матеріали щодо засудженого, вважає, що у застосуванні закону про амністію до засудженого ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з наступного.
Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області 18 січня 2018 року, який набарав законної сили, ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 цього Кодексу його звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Згідно із ч.4 ст.12 КК України, злочин, за який засуджено ОСОБА_4 , є тяжким. Вказаний злочин є умисним.

Відповідно до ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, Зокрема, звільняються ветерани війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») та інші особи, визначені у цій статті.

Даних про те, чи ОСОБА_4 є учасником бойових дій, останнім суду не подано.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні умисного тяжкого злочину, дані про особу, яку може бути звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та які передбачені у ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, відсутні, суд вважає, що підстав для застосування до нього вимог зазначеного Закону немає.

Керуючись ст.85,86 КК України, ст.1,10,11 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у застосуванні до ОСОБА_4 вимог ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, засудженого 18 січня 2018 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення через Теребовлянський районний суд.

Суддя