154/2598/17
1-кп/154/234/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000143 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боремель, Млинівського району Рівненської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, раніше не судимого, одруженого, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні капітан медичної служби,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.10.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 призвано на військову службу за контрактом до Збройних Сил України. 16.01.2017 року між ОСОБА_4 та першим заступником Міністра оборони України ОСОБА_5 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу.

Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 16.01.2017 року № 11 капітана медичної служби ОСОБА_4 , призначено наказом Міністра оборони України від 06.10.2016 року на посаду ординатора приймально-сортувального відділення медичної роти, зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( у подальшому НОМЕР_1 ) на всі види забезпечення .

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ( польова пошта В НОМЕР_3 ) за контрактом капітан медичної служби ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період функціонування органів державної влади, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, органів місцевого самоврядування, органів управління у справах цивільної оборони і сил цивільної оборони, а також галузей національної економіки, підприємств, установ та організацій, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні, або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указів Президента України від 01.03.2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», від 02.03.2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» та від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» в державі оголошено часткову мобілізацію та Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, у зв`язку із чим згідно положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» діє особливий період.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, о 11 год. 00 хв. 09.08.2017 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого по АДРЕСА_2 .

У період з 11.00 год. 09.08.2017 року по 21.00 год. 18.09.2017 року ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і перебуває на військовій службі за контрактом, до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 без поважних причин не з`являвся та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем проживання його сестри у селі Демидівка Рівненської області.

18.09.2017 року близько 21.00 год. капітан медичної служби ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) чим припинив вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Пояснив, що самовільно залишив військову службу у зв`язку із нервовим зривом, викликаним посттравматичним синдромом. Однак на даний час поправився, бажає проходити й надалі військову службу у медичній роті своєї військової частини. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо не карати, визначивши йому покарання у виді гауптвахти.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його як особу.

Таким чином, дослідивши матеріали даного кримінального провадження, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини та місця несення військової служби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень стосовно нього необхідно призначити покарання пов`язане з ізоляцію від суспільства. Беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який за місцем несення служби характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій та антитерористичної операції, зважаючи на те, що судом встановленого сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме: щире каяття та повне сприяння досудовому та судовому слідству, суд приходить до висновку про можливість призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом з застосуванням ст. 69 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) місяця арешту на гауптвахті.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий /--/ підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1