Справа № 466/1214/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01березня 2018 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянув клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України підполковника юстиції ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 20.10.2017 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, -

у с т а н о в и в :

26 лютого 2018 року слідчий в ОВС слідчий відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 20.10.2017 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на наступне.

ОСОБА_6 , , являючись заступником командира з тилу начальником тилу військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у військовому званні «підполковник», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності за таких обставин.

Так, у серпні 2017 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), ОСОБА_7 розпочав займатися підприємницькою діяльністю, зокрема: роздрібною торгівлею (з автотранспортного засобу), без відповідних на те дозволів, поблизу контрольно-технічного пункту військової частини НОМЕР_1 .

У середині серпня 2017 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), заступник командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 за попередньою змовою з командиром вказаної військової частини полковником ОСОБА_5 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 попередили останнього про його незаконну діяльність на території військової частини без відповідних на те дозволів з сторони командування вказаної військової частини, а також переслідуючи злочинний умисел на вимагання та отримання неправомірної вигоди, надали йому, ОСОБА_7 , час для роздумів щодо вирішення питання задля отримання вказаних дозволів.

У подальшому, 13.10.2017 під час особистої зустрічі ОСОБА_7 з командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 у службовому кабінеті вказаної військової установи, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , останній, переслідуючи єдиний злочинний умисел на вимагання та отримання неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб, висунув ОСОБА_7 заздалегідь обумовлену з заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_6 , незаконну вимогу про надання їм, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , щомісячної неправомірної вигоди в розмірі 3000 грн., за не перешкоджання йому, ОСОБА_7 , у здійсненні підприємницької діяльності та надання дозволу на зайняття роздрібною торгівлею на території військової частини НОМЕР_1 та прилеглій території.

При цьому, ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_7 , що у разі його відмови від надання їм вказаної неправомірної вигоди, вони перешкоджатимуть йому, ОСОБА_7 у здійсненні підприємницької діяльності.

За таких обставин, ОСОБА_7 будучи поставленим у становище, згідно якого відмова від надання неправомірної вигоди командуванню військової частини НОМЕР_1 , зокрема полковнику ОСОБА_5 та підполковнику ОСОБА_6 , зашкодить його інтересам, оскільки унеможливить здійснення ним підприємницької діяльності, останній упродовж листопада 2017 року січня 2018 року надавав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 6000 грн.

22.02.2018 ОСОБА_7 , за попередньою вимогою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 близько 12 год. передав останнім через діловода тилу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 чергову частину неправомірної вигоди в розмірі 3000 грн.

Цього ж дня, близько 12 год. 06 хв. Указана неправомірна вигода у сумі 3000 грн. виявлена та вилучена у ОСОБА_8 працівниками військової прокуратури Західного регіону України під час проведення огляду місця події на території військової частини НОМЕР_1 .

Загалом, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 упродовж листопада 2017 року лютого 2018 року отримали від ОСОБА_7 неправомірну вигоду на загальну суму у розмірі 9000 грн. за не перешкоджання у здійсненні підприємницької діяльності останнього на території військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та прилеглій території.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від 19.10.2017, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом обшуку від 22.02.2018, протоколом огляду місця події від 22.02.2018, протокол огляду та вручення грошей від 30.11.2017, протоколом огляду, обробки та вручення грошей від 22.02.2018, протоколами затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також іншими матеріалами кримінального провадження №0000106 від 20.10.2017.

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу ОСОБА_5 має у приватній власності автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ..

На адресу суду поступила заява від слідчого військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_3 про розгляд справи у його відсутності в якій також зазначає, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Враховуючи що існує реальна загроза відчуження майна, відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання здійснюється у відсутністю особи у якої орган досудового розслідування просить накласти арешт.

Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Оглянувши клопотання та додатки до нього, приходжу до висновку, що таке є обґрунтованим, вищенаведені доводи викладені у ньому підкріплені доданими письмовими доказами та матеріалами кримінального провадження, зокрема реєстраційну картку транспортного засобу «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI» 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 . а тому таке підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає конфіскацію майна та з метою забезпечення кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання слід задовольнити.

Згідно ч. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, та заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого є підстави вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Положеннями ч. 3, 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Керуючись ст. ст.170,171, 172, 173 КПК України, -

у х в а л и в:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI» 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження майном.

Ухвала про накладення арешту на майно виконується негайно.

Виконання ухвали покласти начальника слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_11 , начальника слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_12 , слідчих вказаного відділу ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_4 , прокурорів вказаного відділу ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1