Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2372/17
Провадженя 1-кп/480/114/18

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2018 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0001137, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 грудня 2017 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрово-Солониха Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянин України, з середньою-неповною освітою (9 класів), не працюючий, не одружений, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОбвинуваченийОСОБА_5 , 12.12.2017 о 08:00 годині, навмисно з метою таємного викрадення чужого майна, переліз через огорожу на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де підійшов до будівлі сараю та через незачинені двері проник до зазначеного вище приміщення, звідки таємно викрав металеву тачку, вартістю 300 гривень.

Після чого, з зазначеним майном з місця вчинення злочину зник, та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 300 гривень.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення.

У даному кримінальному провадженні 26 грудня 2017 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно з угодою про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати з правоохоронними органами та сприяти розслідуванню кримінального провадження.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України - у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_5 під час кримінального провадження не подавав.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, шкода потерпілій стороні відшкодована, злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -
з а с у д и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 грудня 2017 року укладену між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_5 , узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 26 грудня 2017 року покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речовий доказ, а саме: металеву тачку повернути власникові ОСОБА_6 .
Запобіжний захід ОСОБА_5 , не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_7

25.01.2018