Справа № 192/1894/17
Провадження № 1-кп/192/68/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.01.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Войкове Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , має середню освіту, не працює, не одружений, військовозобов`язаний, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 21 жовтня 2017 року приблизно о 23 годині 30 хвилин знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , та в ході раптово виниклої сварки з останнім, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар правою ногою, взутою в кросівок, по обличчю ОСОБА_5 . В результаті зазначених дій ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: на переніссі по середині садно на тлі набряку м`яких тканин з розповсюдженням на орбіти очей, на верхньому та нижньому повіках обох очей по 1 синцю, які за своїм характером відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки.
В судовому засіданні обвинуваченій роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) вона відмовилася, оскільки може захистити себе самостійно.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину. В судовому засіданні пояснив, що 21 жовтня 2017 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , та в ході раптово виниклої сварки з останнім у зв`язку з перебуванням на території його двору, умисно наніс один удар правою ногою, взутою в кросівок, по обличчю ОСОБА_5 .
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. З`ясувавши думку учасників судового провадження суд ухвалив здійснювати розгляд справи за його відсутності з урахуванням положень ст. 325 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особуобвинуваченого ОСОБА_3 який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обставин, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів перебування обвинуваченого 21 жовтня 2017 року приблизно о 23 годині 30 хвилин в стані сп`яніння.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.
Санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає наступні види покарання: штраф, громадські та виправні роботи.
Призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу не відповідатиме ступеню тяжкості інкримінованого злочину, особі обвинуваченого, його суб`єктивному відношенню до вчиненого злочину. Крім того, відповідно до положень ст.53, ч.3 ст.57 КК України ОСОБА_3 не можуть бути призначені покарання у виді штрафу на користь держави та виправних робіт, оскільки обвинувачений не працевлаштований.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.
Строк покарання рахувати з моменту початку його фактичного виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1