Номер провадження: 11-сс/785/192/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2018 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000850 від 20.10.2017 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою до 4-х місяців, тобто до 19.02.2018 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та до взяття під варту фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.310 ч.2, 307 ч.3 КК України.

З представлених апеляційному суду матеріалів вбачається, що 19.01.2018 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 з клопотанням погодженим із прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до 4 (чотирьох) місяців, в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000850 від 20.10.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.3, 310 ч.2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2018 року вказане клопотання слідчого задоволено, відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 29 днів, тобто до 19.02.2018 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років, продовження тримання під вартою підозрюваного є запобіганням спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину, а також впливу на свідків.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 посилається на те, що прокурором не надано доказів про існування обґрунтованої підозри, та не доведено причин за яких необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено таке.

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000850 від 20.10.2017 року за фактом того, що на початку березня 2017 року, точної дати в ході досудового розслідування встановлено не було, у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на незаконний посів та незаконне вирощування конопель без відповідного на те дозволу.
Наприкінці березня 2017 року ОСОБА_8 на присадибній ділянці власного домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , засіяв насіння рослин конопель.
18.10.2017 року під час проведення санкціонованого обшуку домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на присадибній земельній ділянці були виявлені та вилучені 273 рослини, які згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, №2546-Х, від 20.10.2017 року є рослинами роду коноплі, внесені до списку рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей, які ОСОБА_8 незаконно посіяв та незаконно вирощував для власних потреб.
Також, згідно з матеріалами досудового розслідування, на початку жовтня 2017 року, з частини зрілих рослин коноплі, ОСОБА_8 виготовив шляхом висушування та подрібнення невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, з метою подальшого збуту, який став зберігати на території належного йому домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
18.10.2017 року під час проведення обшуку домогосподарства, в якому мешкає ОСОБА_8 , і яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в гаражі було виявлено та вилучено речовину рослинного походження темно-зеленого кольору.
Відповідно до висновків експертів №2601-Х, №2621-Х, №2626-Х, №2616-Х, від 26.10.2017 року, речовини сіро-зеленого та коричнево-зеленого кольору, які були вилучені в ході проведення обшуку 18.12017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса вилученої речовини - 11194, 6 г.
За вказаним фактом 20.10.2017 року СУ ГУНП в Одеській області розпочато кримінальне провадження №0000850 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України.

20.10.2017 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України.

21.10.2017 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

22.11.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 307 ч.3, 310 ч.2 КК України.

24.11.2017 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою та визначено розмір застави у розмірі 2000000 (два мільйони) гривень.

24.11.2017 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст..191 КПК України.

18.01.2018 року постановою заступника прокурора Одеської області було продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження до 4 місяців, тобто до 20.02.2018 року.

19.01.2018 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 4 (чотирьох) місяців.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.3, 310 ч.2 КК України.
Разом з тим, в апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, сторона захисту стверджувала про відсутність обгрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, але ці твердження захисника апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

При розгляді апеляційних скарг сторони захисту, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.3, 310 ч.2 КК України, на даній стадії, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: протоколом обшуку від 18.10.2017 року та протоколом обшуку від 23.11.2017 року, відповідно до яких за місцем проживання підозрюваного було виявлено велику кількість наркотичних речовин, яка ставить під сумнів обгрунтованність тверджень захисника про те, що наркотичні речовини в такій кількості вирощувалися підозрюваним для власного вживання, з урахуванням відсутності доказів, що останній страждає на наркотичну залежність.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Мотивуючи не можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що вони не зможуть гарантовано запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування, знищення або зміни на свою користь речових доказів, які до теперішнього часу не вилучені, впливу на показання свідків по справі. На думку прокурора заявлені ризики не зменшилися та вони виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обгрунтованність пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні; виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , дає апеляційному суду прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, існуючі ризики.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.3, 310 ч.2 КК України та існування заявлених органом досудового розслідування ризиків, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2018 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні №0000850 від 20.10.2017 року за ст.ст. 307 ч.3, 310 ч.2 КК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4