Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/719/17 Головуючий суддя у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 190 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому кримінальне провадження №0000135 від 22.05.2014 року за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Бобринецького райононо суду Кіровоградської області від 15 серпня 2017 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Живанівка Компаніївського району Кіровоградської області, українку, громадянку України, із вищою юридичною освітою, не одружену, не працюючу, зареєстровану та проживаючу в АДРЕСА_1 , не судиму,

визнано винуватою, засуджено та призначено покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_9 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 4700 грн. завданої матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 документально підтверджені процесуальні витрати на правову допомогу в загальній сумі 16000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 1475 грн. 76 коп.
Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто злочин, передбачений ч.1 ст. 190 КК України, за таких підстав.
Так, 01 листопада 2013 року близько 12:00 год., ОСОБА_8 , яка на той час працювала завідувачем Компаніївської державної нотаріальної контори Кіровоградської області та займалася переоформленням спадщини від померлого родича ОСОБА_11 на ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та потерпілу ОСОБА_10 у спадковій справі №59/2012, виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (вчинення шахрайства), а саме коштами, які належали потерпілій. Реалізовуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме коштами потерпілої, ОСОБА_8 ввівши в оману спадкоємців ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 повідомила, що за вчинення нею нотаріальних дій по вказаній спадковій справі, крім інших обов`язкових платежів, останні мають сплатити їй кошти в сумі 6500 грн., на оплату відсотка від оцінки усього переоформленого ними майна.
Після чого, ОСОБА_10 , будучи введеною ОСОБА_8 в оману, розуміючи, що їй необхідно правомірно сплатити гроші у вказаній сумі завідуючій Компаніївською державною нотаріальною конторою ОСОБА_8 та таким чином здійснити обов`язковий платіж для переоформлення права на спадщину, добровільно передала ОСОБА_8 кошти в сумі 6500 грн. ОСОБА_8 кошти в сумі 6500 грн. використала у власних потребах, надавши при цьому на вимогу ОСОБА_10 письмову розписку щодо отримання вказаної суми коштів з власним підписом та відтиском печатки Компаніївської державної нотаріальної контори.
Вказаними протиправними умисними діями, спрямованими на заволодіння чужим майном шляхом обману ОСОБА_8 заподіяла матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 6500 грн., якими розпорядилась на власний розсуд.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченої, просила змінити вирок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином в розмірі 4700 грн. та стягнення на її користь з ОСОБА_8 процесуальних витрат на правову допомогу на загальну суму 16000 грн. Цивільний позов ОСОБА_10 про

відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином в розмірі 4700 грн. та

стягнення на її користь з ОСОБА_8 процесуальних витрат на правову

допомогу на загальну суму 16000 грн. залишити без розгляду. В обґрунтування вимог зазначила, що суд першої інстанції рішення стосовно цивільного позову обґрунтував посилаючись на ст. 124 КПК України повністю проігнорувавши положення Постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», а саме п. 7, який вказує, що у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. Приймаючи рішення з приводу заявленого клопотання представником потерпілої щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої процесуальних витрат на правову допомогу в загальній сумі 16 000 грн. суд керувався ст.118 ЦПК України, яка взагалі немає жодного відношення до видів процесуальних витрат, та ст. 124 КПК України, не взявши до уваги положення ч.2 ст.120 КПК України, де чітко вказано, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та обвинувачену ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.190 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Оскільки, учасниками процесу доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 не оскаржується, колегія суддів не входить в їх обговорення.

При призначенні покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, умисним, закінченим, особу винної, яка за місцем проживання характеризується позитивно, не одружена, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, раніше не судима, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 часткове добровільне відшкодування потерпілій завданого кримінальним правопорушенням шкоди та відсутність обтяжуючих обставин та дійшов правильного висновку стосовно звільнення останньої від покаання на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Доводи захисника адвоката ОСОБА_7 стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при вирішенні цивільного позову потерпілої та не дотримання вимог Постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», зокрема, безпідставного задоволення заявленого цивільного позову замість залишення його без розгляду є необгрунтованими та безпідставними.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно вирішив заявлений у кримінальному провадженні потерпілою цивільний позов та обгрнунтовано його задовольнив, при цьому правильно застосував положення ч.1 ст.1166 ЦК України, ст.ст.56, 124, 129 КПК України та обгрунтовано стягнув на користь потерпілої ОСОБА_10 завдану матеріальну шкоду в результаті скоєння кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_8 в сумі 4700 грн. та документально підтверджені процесуальні витрати сплачені потерпілою за участь та правовову допомогу представника - адвоката ОСОБА_14 на досудовому слідстві в районному суді та в апеляційному суді в сумі 16 000 грн. (Т.1 а.с. 131, Т.4 а.с 87, Т.4 а.с. 88). При цьому колегія суддів враховує, що дії ОСОБА_8 вироком суду першої інстанції були перекваліфіковані із ч.2 ст.190 КК України на ч.1 ст.190 КК України та звільнено останню від покарання на підставі ст.49, ч.5 ст.72 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на чому наполягали також при виступі у судових дебатах захисник та обвинувачена. На переконання колегії суддів порушення закону при вирішенні заявленого цивільного позову судом першої інстанції не допущено, законні підстави для залишення цивільного позову потерпілої без розгляду відсутні.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4