Справа № 372/169/18
Провадження 1-кс-159/18
ухвала
Іменем України

14 березня 2018 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність т.в.о. начальника слідчого відділу Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
02.03.2018 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність т.в.о. начальника слідчого відділу Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , яка полягає у зобов`язанні внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо вчинення ОСОБА_5 завідомо неправдивого повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, поєднаного з обвинуваченням в тяжкому злочині із штучним створенням доказів обвинувачення, вчинене з корисливих мотивів під час провадження досудового розслідування №0000557 та розпочати досудове розслідування; зобов`язання внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо надання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завідомо неправдивих показів потерпілого та свідків, поєднаного з обвинуваченням в тяжкому злочині із штучним створенням доказів обвинувачення, вчинене з корисливих мотивів під час провадження досудового розслідування №0000557 та розпочати досудове розслідування; визнанні дії т.в.о. начальника СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000557, які полягають в зверненні із клопотанням до Обухівського районного суду Київської області про проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_3 ; зобов`язання т.в.о. начальника СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 вилучене майно.
Заявлені вимоги скаржник мотивує тим, що 13.02.2018 в приватному будинку на приватній земельній ділянці, які належать ОСОБА_3 , за її відсутності, у присутності її синів проведено обшук на підставі ухвали суду від 17.01.2018 року та вилучено матеріальні цінності. 17.02.2018 року ОСОБА_8 та 24.02.2018 року ОСОБА_3 звернулись до Обухівського ВП ГУ НП в Київській області із заявами про вчинення злочину ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час провадження досудового розслідування №0000557, проте, станом на час звернення до слідчого судді зі скаргою, відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесенні, а заяви були передані слідчому, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження. Також заявники вважають неправомірними слідчі дії, які полягали у зверненні слідчого до суду із клопотанням про проведення обшуку в приватному домоволодінні, проведенні обшуку, вилученні матеріальних цінностей тощо. Крім цього, слідчий ОСОБА_4 відмовляється проводити слідчі дії, а саме допитати заявників у кримінальному провадженні №0000557, повернути належні заявникам вилученні в процесі обшуку матеріальні цінності, посилаючись на те, що матеріали кримінального провадження знаходяться в прокуратурі, а матеріальні цінності арештовані судом.
В судовому засідання скаржник ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 просили скаргу задовольнити з підстав викладених в ній.

Т.в.о. начальника СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області та прокурор Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, матеріли кримінального провадження № 0000557 для огляду не надали.

Слідчий суддя, заслухавши скаржника, її представника, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.
Як вбачається з наявних матеріалів 17.02.2018 та 24.02.2018 року від ОСОБА_3 Обухівським ВП ГУ НП в Київській області було прийнято заяви про вчинення кримінального правопорушення при певних обставинах.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Враховуючи викладене, вважаю, що доводи скарги про наявність факту бездіяльності уповноваженої особи Обухівського ВП ГУ НП в Київській області в частині не внесення заяв про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, неправомірність такої бездіяльності доведені під час розгляду скарги, узгоджуються із наданими слідчому судді доказами.
Згідно ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до п.15 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Вирішуючи вимоги скарги на засадах диспозитивності кримінального судочинства, вважаю, що доводи скарги про наявність бездіяльності уповноваженої особи Обухівського ВП ГУ НП в Київській області з приводу несвоєчасного внесення заяв ОСОБА_3 до ЄРДР знайшли підтвердження під час розгляду справи.
Таким чином, з поданих матеріалів вбачаються порушення прав скаржника, щодо невнесення уповноваженою законодавством особою у відповідний час відомостей до ЄРДР.
За таких обставин, заяву в цій частині слід задовольнити.
Вимоги ОСОБА_3 в даній скарзі, а саме: «Визнанні дії т.в.о. начальника СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000557, які полягають в зверненні із клопотанням до Обухівського районного суду Київської області про проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_3 », не є рішеннями, діями чи бездіяльністю слідчого, які можуть бути предметом оскарження відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні, викладені некоректно та не конктеризовано, що позбавляє можливості визначити їх відносно даної статті, а тому скарга в цій частині до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.

Також судом встановлено, що в провадженні СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 від 15 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 17.01.2018 року було надано дозвіл на обшук будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 ..

ОСОБА_3 , в своїй скарзі зазначає, що 13.02.2018 року в її приватному будинку, за її відсутності було проведено обшук, вилучено матеріальні цінності та просить зобов`язати т.в.о. начальника СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 повернути вилучене майно.

Відповідно до протоку обшуку від 13.02.2017 по кримінальному провадженню № 0000557 від 15.04.2016 в будинку № по АДРЕСА_2 вилучено два злитки з металу жовтого кольору «Credit Suisse 100g Fine gold 999,9» та «Credit Suisse 50g Fine gold 999,9».

Згідно ч. 1ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Частиною 2ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Зі змісту п. 3 ст. 169 КПК України вбачається, що тимчасово вилучене майно повертається особі у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою ст. 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слід зазначити, що суду не надана будь-яка ухвала суду про арешт вищевказаного вилученого майна.

При цьому, слідчий не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасове вилучених коштів в терміни, передбачені ст. 171 КПК України, і станом на сьогоднішній час відсутня ухвала слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна, таке майно підлягає поверненню на підставах, визначених ст.ст.100,169,171 КПК України.

За таких обставин слід визнати обґрунтованими доводи скарги в частині повернення тимчасово вилученого майна, оскільки на дане майно не було накладено арешт та воно відповідно підлягає поверненню.

Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Вищевказане свідчить про недодержання вимог пункту 1 ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , про те, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Так, слідчим не доведено факт звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. За таких умов, відсутні законні підстави обмежувати власника у використанні належного йому майна.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, з поданих матеріалів вбачаються порушення прав скаржника в частині неповернення тимчасово вилученого майна, а тому скаргу слід задовольнити частково.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Обухівського ВП ГУ НП в Київській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 від 17.02.2018 зареєстрованої ЄО за 1745 17.02.2018 та від 24.02.2018 зареєстрованої ЄО за 1975 24.02.2018 та розпочати розслідування.

Зобов`язати т.в.о. начальника СВ Обухівського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 вилучено майно в ідповідно до протоку обшуку від 13.02.2017 по кримінальному провадженню № 0000557 від 15.04.2016 в будинку № по АДРЕСА_2 , а саме два злитки з металу жовтого кольору «Credit Suisse 100g Fine gold 999,9» та «Credit Suisse 50g Fine gold 999,9».

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1