Дата документу 12.09.2017
Справа № 334/5954/17
Провадження № 1-кс/334/1364/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна, у кримінальному провадженні №0004159 від 11 вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що 11 вересня 2017 року, приблизно о 08:00, водій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по вул. Правди, з боку вул. Лермонтова в напрямку пр. Маяковського в м. Запоріжжі.

В районі буд. №37 по вул. Правди, водій ОСОБА_5 допустила зіткнення передньою частиною кузова керованого автомобіля з задньою частиною автомобіля «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_2 , який рухався попереду та знизив швидкість для заїзду у зупиночний карман праворуч по ходу руху.

В результаті зіткнення автомобіль «OPEL ASTRA» виїхав за межі дороги праворуч та здійснив наїзд на дерево та малолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В ході ДТП малолітній пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення кваліфікується за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України, відомості внесено до ЄРДР 11 вересня 2017 року за № 0004159.

В ході проведення огляду місця пригоди 11 вересня 2017 року було вилучено автомобіль «MERCEDES BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , поміщено на майдан тимчасово тримання, за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнецький, буд. №11.

Згідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження…

На стадії досудового розслідування виникла необхідність забезпечення арешту та вилученні транспортного засобу, на якому було скоєно дорожньо-транспортну пригоду.

Вказаний транспортний засіб автомобіль «MERCEDES BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться у власності ОСОБА_8 , зареєстрована: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим Центром 2301 30 липня 2014 року.

В подальшому на стадії досудового розслідування необхідно провести судову автотехнічну

експерту, провести повторний огляд транспортного засобу, для чого необхідна його наявність на зберіганні органом досудового розслідування.

Окрім вищевикладеного, незастосування арешту може призвести до втрати даного транспортного засобу оскільки власник має можливість його відчуження та розпорядження ним будь-яким способом, що в свою чергу може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Більше того, транспортний засіб зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому він перебуває після дорожньо-транспортної пригоди, являється одним із способів встановлення доказів в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину… Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Беручи до уваги вищевикладене орган досудового розслідування вважає необхідним накласти арешт на автомобіль «MERCEDES BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , для забезпечення зберігання під час проведення досудового розслідування.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання просили його задовольнити.

Відповідно до положень ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути клопотання за вказаної явки учасників судового провадження.

Дослідивши надані до суду з клопотанням матеріали, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 згаданої статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2017 року до ЄРДР внесені відомості за №0004159 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11 вересня 2017 року автомобіль «MERCEDES BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 власником котрого є ОСОБА_8 , зареєстрована: АДРЕСА_3 було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнецький, буд. №11.

Слідчий вказує, що вилучений в ході огляду місця події від 11 вересня 2017 року автомобіль має суттєве значення, однак не надав для огляду матеріали кримінального провадження №0004159, що позбавляє слідчого суддю пересвідчитись щодо обставин, на які слідчий посилається в обґрунтування вимог клопотання та щодо підстав накладення арешту на майно, про що ініційовано у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, слідчим та прокурором не доведено необхідність застосування арешту та надано не достатньо доказів для накладення такого арешту, не вмотивовані підстави того, що майно може бути приховане, зіпсоване, пошкодженим надалі або взагалі знищеним тощо, немає підстав вважати, що власник автомобіля чи його фактичний володілець перешкоджає досудовому слідству і не надає автомобіль для проведення слідчих дій.

Крім того, слідчим у провадженні не зазначено чи призначено проведення будь-якої експертизи, яка б вимагала необхідність пред`явлення для її проведення автомобіля.

Суд також не вбачає підстав для арешту зазначеного майна, оскільки слідчим не доведено, що саме зазначені ним підстави можуть потягти наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

До того ж, як зазначено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є в даному кримінальному провадженні ні підозрюваними, ні обвинуваченими, ні особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Тому навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого з вищенаведених підстав.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.167, 170, 171, 172 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , винесене у кримінальному провадженні №0004159 від 11 вересня 2017 року, про накладення арешту.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1