Апеляційний суд Рівненської області
_________________________________________________копія:______
У Х В А Л А
Іменем України
20 вересня 2017 року м.Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003734 (відомості до ЄРДР внесені 04 червня 2016 року) відносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Сарни, Рівненської області та проживає у АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2017 року за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців;

За участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_11

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2017 року;
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського міського суду від 19 червня 2017 року судом першої інстанції виправлено описку, допущену у резолютивній частині вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2017 року відносно ОСОБА_4 , а саме постановлено викласти абзац третій резолютивної частини вироку в редакції: «Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили». Крім того, судом була виправлена описка, допущена у тексті цього ж вироку, а саме постановлено вважати правильним прізвище потерпілої по справі « ОСОБА_12 », замість « ОСОБА_13 ».

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що під час виготовлення тексту вищезазначеного вироку відносно ОСОБА_4 , на думку суду, було допущено помилку, а саме невірно зазначено у резолютивній частині судового рішення дату - 13 березня 2015 року, починаючи з якої, згідно матеріалів кримінального провадження та інших, покладених в основу ухваленого вироку обставин і на підставі закону України про кримінальну відповідальність, слід було вираховувати призначене ОСОБА_4 судом першої інстанції покарання та неправильно вказано прізвище, однієї із потерпілих по справі, а саме вказано « ОСОБА_13 », замість правильного « ОСОБА_12 ». На думку суду, строк відбування покарання засудженим слід рахувати "з моменту набрання вироком законної сили".
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить ухвалу в частині розрахунку йому початку строку відбування покарання за вироком суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою внести зміни в резолютивну частину ухвали та зазначити попередню дату, з якої суд ухвалив рахувати початок строку відбування покарання, а саме з 13 березня 2015 року, а не з дня набрання вироком законної сили. В обгрунтування своїх доводів зазначає, що постановлене судом рішення про внесення змін у вирок у частині призначеного покарання - є незаконним і таким, що суперечить загальним засадам закону України про кримінальну відповідальність, що стосується призначення покарання, а тому вирок, який суд за власною ініціативою змінив шляхом виправлення описок у резолютивній його частині, необхідно привести до первинного його вигляду. Також вказує, що вирок, яким його засуджено, оскаржувався в апеляційному порядку, в тому числі й прокурором в частині розрахунку початуку строку відбування ним покарання, який до початку апеляційного розгляду провадження від своєї апеляційної скарги відмовився. Таким чином вважає, що прокурор погодився з вироком та початком строку відбування ним покарання з 13 березня 2015 року. Враховуючи ухвалу апеляційного суду вирок щодо нього набрав законної сили 07 червня 2017 року після проголошення цим судом рішення, а тому оскаржувана ухвала, якою суд постановив виправити описку та вважати початком строку відбування покарання - дату набрання законної сили вироком.

Прокурор в судове засідання засідання не з"явився, про час і місце розгляду кримінального провадження був повідомлений належним чином і завчасно, заяви про його відкладення не подав, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного ОСОБА_4 , думку потерпілих ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та предстиавника потерпілих -адвоката ОСОБА_11 про відмову в задоволенні апеляції засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження і наведені засудженим в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно норм матеріального права з дотриманням процесуальних вимог, передбачених цим Кодексом.
Згідно положень ст.379 КПК України та роз`яснень, що містяться в п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ) №6 від 03 червня 2016 року «Про правові позиції ВССУ», суд вправі за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні, якщо дане виправлення не зачіпає суті судового рішення. Вирішення питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного судом першої інстанції, віднесено до компетенції судів вищих інстанції і не є опискою, що може бути виправлена судом самостійно.
Як убачається з оскаржуваної засудженим ОСОБА_4 ухвали, Рівненський міський суд, після повернення матеріалів кримінального провадження із суду апеляційної інстанції, за наслідками апеляційного перегляду обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 від 22 березня 2017 року за ч.2 ст.190 КК України, положень вищевказаної норми кримінального процесуального закону та роз`яснень Пленуму ВССУ в ході внесення змін в ухвалений вирок, зокрема в резолютивну його частину, не врахував та допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що потягло за собою порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність.
З матеріалів кримінального провадження видно, що, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2017 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю було приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком (так зазначено) та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_15 2000 (дві тисячі) гривень майнової шкоди. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено рахувати з 13 березня 2015 року.

Матеріалами кримінального провадження також підтверджується, що вищезгаданий вирок відносно ОСОБА_4 був оскаржений в апеляційному порядку прокурором в частині щодо розрахунку початку строку відбування покарання, та захисником-адвокатом. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 07 червня 2017 року апеляційне провадження за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, було закрито у зв`язку з відмовою від апеляційних скарг осіб, що їх подали.

Кримінальний процесуальний закон, а саме ч.4 ст.532 КПК України передбачає, що судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Тобто, вирок Рівненського міського суду від 22 березня 2017 року відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України набрав законної сили 07 червня 2017 року після проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

У до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» зазначено, що процедура виправлення шляхом винесення ухвали можлива лише при усунені неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні, і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.
Крім того, пунктом другим ч.4 ст.374 КПК України, встановлено ряд процесуальних рішень, які зобов`язаний зазначити суд у резолютивній частині вироку в разі наявності відповідних підстав для їх прийняття та у разі визнання особи винуватою, зокрема й початок строку відбування особою, призначеного їй судом покарання.

Однак, суд першої інстанції зазначені вимоги закону залишив поза увагою, оскільки при розгляді питання щодо виправлення описки за власною ініціативою допустив внесення поправок у розрахунок процесуальних строків, тобто фактично після проголошення вироку та набрання ним законної сили, втрутився в резолютивну частину вироку, що потягло за собою погіршення правового становища засудженого. Вказані дії суду першої інстанції не можна вважати як виправлення описки, оскільки вони змінили суть вироку, що на думку колегії суддів, є прерогативою суду вищестоящої інстанції. До того ж, прокурор від поданої ним апеляційної скарги на вказані порушення закону щодо початку строку відбування покарання засудженим відмовився.
Усі вищезазначені обставини у їх сукупності, згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України, надають підстави для зміни судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом. Однак з урахуванням того, що суд додатково виправляв описку в мотивувальній частині вироку, допущену в прізвищі однієї із потерпілих, із правильним його зазначенням, то ухвалу суду першої інстанції слід змінити, виключивши із її резолютивної частини вказівки про початок розрахунку строку відбування призначеного покарання ОСОБА_4 , а саме з дня набрання вироком законної сили, а у решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2017 року, якою виправлено описки, допущені у мотивувальній та резолютивній частинах вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2017 року відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України - змінити.
Виключити із резолютивної частини ухвали абзац перший наступного змісту: «Виправити описку, допущену у резолютивній частині вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2017 року, а саме вказати абзац третій резолютивної частини в новій редакції: «Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили».»

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_1
Судді: підписи ОСОБА_2
ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1