Справа № 357/4774/17
1-кп/357/300/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому провадженні в залі суду № 3 міста Біла Церква, Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000588 від 01.02.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарубенці, Монастирищанського , Черкаської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого , проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, а саме:

21 січня 2017 року о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в коридорі загального користування на 2 поверсі гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_5 , наніс один удар правою рукою в область підборіддя останнього, в наслідок чого неповнолітній ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у виді вивиху суглобового відростка нижньої щелепи справа, які згідно висновку судовомедичного експерта № 43 від 22.02.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінуємого йому злочину визнав себе повністю та показав, що він дійсно 21 січня 2017 року о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи в коридорі загального користування на 2 поверсі гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_5 , наніс один удар правою рукою в область підборіддя останнього, в наслідок чого неповнолітній ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження.

Визнаючи себе винним повністю в скоєнні злочину обвинувачений ОСОБА_4 просить суд суворо його не карати та не досліджувати докази стосовно тих обставин, які ні ким не оспорюються в силу ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки вказаної відмови обвинуваченому роз`яснені. Учасники судового провадження не заперечують проти цього.

Враховуючи вище вказані обставини, думку учасників судового розгляду, суд вважає за недоцільне дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ні ким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.125 ч.2 КК України, оскільки він скоїв умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу підсудного, обставини, що пом`якшують та обтяжують злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 розкаявся у скоєному злочинові, активно сприяв розкриттю - ці обставини суд враховує як пом`якшуючі.

Суд також враховує позитивні характеристики обвинуваченого та знаходження на його утриманні малолітньої дитини.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

Крім цього, суд також враховує позитивні характеристики обвинуваченого, знаходження на його утриманні малолітньої дитини, та особисте ставлення до скоєного злочину.

При наявності цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який не являє собою великої суспільної небезпеки, його ролі при скоєнні злочину, суд вважає за можливе призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, у виді штрафу.

Суд вважає за необхідне частково задовольнити позов потерпілого ОСОБА_5 , стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 9798 гривень 42 коп. матеріальної шкоди та три тисячі гривень моральної шкоди, враховуючи при цьому часткове визнання позову потерпілим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав суду письмову заяву про звільнення його від призначеного судом покарання на підставі ст.1 п.«в» Закону України « Про амністію у 2016 році" , проти чого не заперечують інші учасники судового провадження.

Відповідно до ст.1 «в» Закону України «По амністію у 2016 році" звільненню від відбування покарання підлягають особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Враховуючи вище наведені обставини, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вище вказаний Закон, оскільки суду надано свідоцтво про його шлюб з ОСОБА_7 та свідоцтво про народження 13.07.2017 року його дочки ОСОБА_8 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в силу суд вважає за можливе не обирати.

Керуючись статтями 369-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу розміром п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році»,

Задовольнити частково цивільний позов, та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 12798 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з дня проголошення вироку.

Згідно ч.6 ст. 376 копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1 ,