Справа № 684/303/16-к
1-кп/683/4/2018

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3
сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
його захисника ОСОБА_12
обвинуваченого ОСОБА_13
його захисника ОСОБА_14
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Бруслинів Літинського району Вінницької області, українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, приватний підприємець, проживає по АДРЕСА_1 , в силу ст. 55 КК України (1960 року) раніше не судимий,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Громада Любарського району Житомирської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, до попереднього ув`язнення офіційно не працював, проживав по АДРЕСА_2 , судимий 17 вересня 1993 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 45 КК України засуджений умовно із встановленням виправленого строку один рік; 20 червня 1995 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією ? частини особистого майна, звільнений 16 травня 1996 року на підставі Указу Президента України «Про амністію» ст. 4; 10 жовтня 1997 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк три роки з конфіскацією майна, звільнений по відбуттю строку покарання; 15 лютого 2001 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 196-1 КК України до позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 45 КК України засуджений умовно із встановленням виправленого строку один рік, штраф 170 грн.; 27 грудня 2001 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк три роки два місяці, на підставі ст. 81 КК України умовно достроково звільнений 26 листопада 2004 року ухвалою Бердичівського районного суду Житомирської області, невідбутий строк 2 місяці 29 днів; 22 грудня 2005 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією майна; 06 серпня 2010 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку два роки, звільнений від відбування покарання по закінченню іспитового строку 14 серпня 2012 року ухвалою Любарського районного суду Житомирської області; 15 травня 2015 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 164 КК України до громадських робіт на строк 100 годин, звільнений 10 вересня 2013 року по відбуттю строку покарання; 02 квітня 2014 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 164 КК України до громадських робіт на строк 200 годин; 18 серпня 2014 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк два роки, звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку один рік, звільнений по закінченню іспитового строку 28 серпня 2015 року ухвалою Любарського районного суду Житомирської області,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
1. Обвинувачений ОСОБА_11 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_13 в нічну пору доби 25.11.2015 в с. Цимбалівка Старосинявського району Хмельницької області, переслідуючи корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна, під`їхали на автомобілі марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , який заздалегідь був обладнаний саморобним причіпом для перевезення тварин державний номерний знак НОМЕР_2 , до села Цимбалівка.
Реалізовуючи свої злочинні наміри, по попередньо розробленому плану та розподілених ролях, обвинувачений ОСОБА_11 залишився біля власного автомобіля з метою забезпечення швидкого покидання місця події в разі їх виявлення та попередження появи сторонніх осіб, а обвинувачений ОСОБА_13 пішов в село Цимбалівка, де через незамкнені на запірні пристрої вхідні двері, проник в приміщення хліва домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 , що знаходиться по АДРЕСА_3 , звідки умисно, таємно, викрав корову чорної масті віком 6 років, вагою близько 300 кг., вартістю 24 грн. за один кілограм живої ваги, на загальну суму 7200 грн., яку перевів через поле до автомобіля за селом та яку вони разом погрузили на причіп, чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.
2. Крім того обвинувачений ОСОБА_11 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_13 близько 3 години 24.12.2015 в с. Вишнопіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, переслідуючи корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна, приїхали на автомобілі марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , який заздалегідь був обладнаний саморобним причіпом для перевезення тварин державний номерний знак НОМЕР_2 , в село Вишнопіль.
Реалізовуючи свої злочинні наміри, по попередньо розробленому плану та розподілених ролях, обвинувачений ОСОБА_11 залишився біля власного автомобіля з метою забезпечення швидкого покидання місця події в разі їх виявлення та попередження появи сторонніх осіб, а обвинувачений ОСОБА_13 , шляхом відкриття запірного пристрою на вхідних дверях, проник в приміщення хліва домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , що знаходиться по АДРЕСА_4 , звідки умисно, таємно, повторно викрав корову чорно-рябої масті віком більше 6 років, вагою близько 450 кг., вартістю 19 грн. за один кілограм живої ваги, на загальну суму 8550 грн., яку перевів до автомобіля та яку вони разом погрузили на причіп, чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
3. Крім того обвинувачений ОСОБА_11 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_13 в нічну пору доби 11.02.2016 в с. Пишки Старосинявського району Хмельницької області, переслідуючи корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна, приїхали на автомобілі марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , який заздалегідь був обладнаний саморобним причіпом для перевезення тварин державний номерний знак НОМЕР_2 , до в`їзду в село Пишки.
Реалізовуючи свої злочинні наміри, по попередньо розробленому плану та розподілених ролях, обвинувачений ОСОБА_11 залишився біля власного автомобіля з метою забезпечення швидкого покидання місця події в разі їх виявлення та попередження появи сторонніх осіб, а обвинувачений ОСОБА_13 пішов в село, де через незамкнені на запірні пристрої вхідні двері, проник в приміщення хліва домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 , що знаходиться по АДРЕСА_5 , звідки умисно, таємно, повторно викрав корову чорно-рябої масті віком 6 років, вагою близько 600 кг., вартістю 24 грн.
4. Крім того обвинувачений ОСОБА_11 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_13 в нічну пору доби 29.02.2016 в с. Перекора Старосинявського району Хмельницької області, переслідуючи корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна, приїхали на автомобілі марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , який заздалегідь був обладнаний саморобним причіпом для перевезення тварин державний номерний знак НОМЕР_2 , до в`їзду в село Перекора.
Реалізовуючи свої злочинні наміри, по попередньо розробленому плану та розподілених ролях, обвинувачений ОСОБА_11 залишився біля власного автомобіля з метою забезпечення швидкого покидання місця події в разі їх виявлення та попередження появи сторонніх осіб, а обвинувачений ОСОБА_13 пішов в село, де шляхом зняття руками навісного замка з вхідних дверей, проник в приміщення хліва домоволодіння потерпілої ОСОБА_10 , що знаходиться по АДРЕСА_6 , звідки умисно, таємно, повторно викрав бика білої масті віком до року, вагою близько 230 кг., вартістю 29 грн. за один кілограм живої ваги, на загальну суму 6670 грн., якого перевів через поле до автомобіля за селом та якого вони разом погрузили на причіп, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
По епізодах крадіжки великої рогатої худоби в с. Цимбалівка Старосинявського району та с. Вишнопіль Старокостянтинівського району обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_13 в судовому засіданні категорично заперечили причетність до інкримінованих їм кримінальних правопорушень за недоведеністю. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_11 вказав, що за своїми внутрішніми переконаннями, як добропорядний сім`янин та громадський діяч, освічена, матеріально забезпечена людина не міг вдатись до злочинної діяльності, на відміну від ОСОБА_13 , який раніше неодноразово був судимий, з яким не має та не міг мати нічого спільного. Пред`явлені докази обвинувачення вважає неналежними та недопустимими. Щодо епізоду по с. Вишнопіль Старокостянтинівського району повідомив, що після одного з судових засідань підвозив потерпілу ОСОБА_8 додому, під час розмови, остання повідомила, що підозрює у вчиненні даної крадіжки сина свого чоловіка від першого шлюбу, на що потерпіла в судовому засіданні заперечила. Про непричетність до даних злочинів та недоведеність, аналогічну думку висловив і обвинувачений ОСОБА_13 . Крім того вказав, що не знає і не знав потерпілих, ніколи не був в їхніх господарствах. Зазначив, що зізнавальні показання на досудовому слідстві, зокрема, під час слідчих експериментів надавав під тиском та впливом працівників поліції, в більшості без участі захисника.
По епізоду крадіжки великої рогатої худоби в с. Пишки Старосинявського району обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні визнав свою винуватість, розкаявся у скоєнні даного суспільно небезпечного діяннях та надав суду покази про те, що сам здійснив крадіжку в нічний час 11.02.2016 з приміщення хліва на подвір`ї потерпілої великої чорно-рябої корови, яку за мотузку вивів з господарства, а потім вів вздовж дороги та погрузив на причіп. Підтвердив, що весною 2015 року разом з ОСОБА_11 купляв в потерпілої бика. Підтримав показання потерпілої по обставинах вчинення крадіжки та раніше дану ним обіцянку відшкодувати вартість викраденої корови, яку підтримав і в судовому засіданні. Вказав, що при слідчому експерименті показував і розповідав, як проник в хлів, як і куди вивів корову, де погрузив. При цьому зауважив про відсутність під час даної слідчої дії захисника. При вирішенні позову поклався на розсуд суду. Пізніше, в наступних засіданнях після показань потерпілої пригадав, що був взутий в «дутиках» і те, що попросив машину в обвинуваченого ОСОБА_11 , якому не розповідав про намір вчинити крадіжку та про вчинення крадіжки. Просив пробачення у потерпілої за крадіжку корови, за вчинення якої йому соромно.
По епізоду крадіжки великої рогатої худоби в с. Пишки Старосинявського району обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні не визнав винуватість в вчиненні даного кримінального правопорушенні за безпідставністю обвинувачення, мотивуючи наявністю у нього алібі. Так він пояснив, що через те, що він ввечері 09 лютого 2016 року на прохання обвинуваченого ОСОБА_13 віддав йому свій автомобіль, а сам з ОСОБА_15 поїхав
скупляти велику рогату худобу в Любарський район. З приводу мобільного телефону пояснив, що забувся його в автомобілі своєї дружини.
По епізоду крадіжки великої рогатої худоби в с. Перекора Старосинявського району обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні визнав винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, розкаявся у скоєнні даного суспільно небезпечного діяння та надав суду покази про те, що сам здійснив крадіжку в нічний час 29.02.2016 з приміщення прибудови на подвір`ї потерпілої річного бика білої масті, якого вивів з господарства через город, потім через поле до автомобіля, яким сам же приїхав, де самостійно погрузив його на причіп. Зазначив, що ОСОБА_11 про його намір та крадіжку бика не знав. По дорозі за ними тривалий час їхала якась машина без розпізнавальних знаків, коли вони по ходу руху з`їхали на берег, до них підійшли працівники поліції, один став біля нього, а ОСОБА_11 сів в машину до іншого поліцейського, розмови між ними не чув.
По епізоду крадіжки великої рогатої худоби в с. Перекора Старосинявського району обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечив свою причетність до інкримінованого злочину, пояснивши наступне. Дійсно їхав з ОСОБА_13 на закупівлю худоби повз с. Перекора Старосинявського району. В зв`язку з тим, що захотів в туалет зупинив автомобіль та відійшов в сторону. Повернувшись через деякий час побачив, що ОСОБА_13 привів річного білого бика, повідомивши, що знайшов його. В силу чого він подумав, що це загублене теля, тому не заперечував проти того, що ОСОБА_13 погрузив його на причіп. В подальшому мав намір переглянути оголошення про загублених телят. Вказав, що про крадіжку даного теляти йому ОСОБА_13 не розповідав.
Незалежно від показань обвинувачених, їх винуватість в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_7 суду надав показання про те, що вранці 25.11.2015 виявив в хліві свого господарства по АДРЕСА_3 відсутність корови чорної масті віком 6 років, вагою більше ніж 300 кг. Спочатку він з дружиною намагались її віднайти самостійно, а потім звернулись в правоохоронні органи. Подвір`я його господарства не огороджене. Хлів з коровами розташований в стороні від житлового будинку. Собака був закритий. Жодних підозрілих рухів, звуків не чув. Двері хліва закриваються на клямку, там знаходилось чотири корови, викрадена була та, яка була прив`язана першою від входу. В ніч з 24 на 25 листопада 2015 року були приморозки. По виявленим слідах худоби вбачалось, що корову вивели з хліва, провели через заїзд біля хліва, через ґрунтову дорогу, потім через поле довжиною до одного кілометра. Слідів від взуття людини, яка йшла поруч не було видно, а корова від своєї ваги при ході провалювалась в грунт, тому її сліди чітко виділялись. По ходу слідів худоби дальше пішли працівники поліції, він же повернувся назад. Знає, що на березі знайшли слід стоянки автомобіля, де на причіп погрузили корову. В даному місці працював двигун автомобіля і грів землю, що явно виділялось на фоні примерзлої землі. Місце стоянки автомобіля було розташоване на відстані 500 метрів від траси. Вказав, що зі слів своєї дружини йому відомо, що під час слідчого експерименту, обвинувачений ОСОБА_13 показував і розказував, як він сам вивів корову, кудою і куди її вів. Повідомив, що весною 2015 року обвинувачені купляли в нього молочне теля, були в нього на подвір`ї, заходили в даний хлів. Запам`ятав тоді їх та автомобіль, на якому вони приїхали. Вважає, що саме обвинувачені вчинили дану крадіжку, оскільки попередньо знали про велику кількість худоби в його господарстві, їздили на ті й самій машині, коли купляли в нього теля, коли були затримані при крадіжці в подальшому бика, крім того в цьому обвинувачений ОСОБА_13 зізнався під час слідчого експерименту. Підтримав заявлений позов, зізславшись на наявність упущеної вигоди, оскільки утримує свою сім`ю саме за рахунок власного господарства (зокрема, здає молоко корів), задля відновлення своїх порушених прав змушений змінювати свій звичний ритм життя, що негативно вплинуло на його самопочуття, додало зайвих переживань. При визначені покарання поклався на розсуд суду, просив в подальшому справу розглянути без його участі.
25.11.2015 на підставі письмової заяви ОСОБА_7 до ЄРДР була внесена інформація про те, що в ніч на 25.11.2015 невстановлена особа, шляхом вільного доступу, із приміщення хліва по АДРЕСА_3 , таємно викрала корову чорної масті, віком 6 років. Правова кваліфікація визначена за ч. 3 ст. 185 КК України,
У відповідності до змісту протоколу огляду події від 25.11.2015 з фото ілюстраціями (господарство по АДРЕСА_3 ) в одному з двох хлівів наявний жолоб з чотирма кріпленнями з металевих ланцюгів для прив`язування корів, також біля входу наявне таке ж кріплення, звідки зі слів потерпілого ОСОБА_7 невідома особа викрала четверту корову чорної масті віком 6 років.
Згідно даних протоколу огляду місцевості (навпроти господарства по АДРЕСА_3 ) від 25.11.2015 з фото ілюстраціями були виявлені сліди ратиць великої рогатої худоби та нечіткі сліди взуття людини. Вказані сліди ведуть з господарства через вулицю Садова, через поле, на якому посіяна озима пшениці, через зрошувальний канал до асфальтобетонної дороги сполучення сіл Цимбалівка та Мшинець Старосинявського району. На узбіччі на відстані 150 м. від дороги наявні сліди стоянки автомобіля з причіпом та місце розмерзлої землі. В подальшому при огляді з`їзду із асфальтобетонної дороги на польову дорогу було виявлено чіткий відбиток протектора шин автомобіля.
У відповідності до змісту довідки ДП «Дослідним господарством «Пасічна» НВЦ «Соя» НААН» за № 132 від 14.03.2016 станом на 25.11.2015 вартість 1 кг. живої ваги ВРХ (корів середньої вгодованості) складає 24 грн.
Як вбачається з показань потерпілої ОСОБА_8 вранці 24.12.2015 вона виявила відсутність однієї з двох корів з хліва свого господарства по АДРЕСА_4 . Звечора хлів був закритий на клямку, викрали корову чорно-рябої масті віком, більше 6 років, вагою 450 кг., яка була прив`язана ближче до входу. Шукаючи її, виявила на городах сліди ратиць корови та сліди взуття однієї людини. Земля була мокра, сліди вгрузли. Сліди вели через городи до дороги, де на ґрунтовій частині були часті сліди шин машини, такі самі сліди людини, які були на городах. Була присутня під час слідчого експерименту, де обвинувачений ОСОБА_13 в присутності свого захисника, добровільно, без будь-якого примусу зі сторони працівників поліції зізнався в даній крадіжці, показував і розказував, як заходив та виходив з хліва, як вів корову до дороги. Вказала, що раніше здавала худобу, проте не обвинуваченим, яких раніше не бачила. Нічого підозрілого вночі не чула. Зазначила, що живе на доходи з власного господарства, викрадення корови спричинило їй значну шкоду, в тому числі упущено вигоду, переживання, проживає з дочкою та матір`ю похилого віку, потребує лікування, позов підтримала, просить його задовольнити. В подальшому просила справу розглянути без її участі, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.
За даними протоколу огляду місця події від 24.12.2015 (господарство по АДРЕСА_4 ) в хліві розташований жолоб з двома кріпленнями з металевих ланцюгів для прив`язування корів, також біля входу наявне вільне місце для великої рогатої худоби із кріпленням. Від хліва, через город до дороги наявні сліди ратиць корови.
У відповідності до слідчої довідки під час проведення вищевказаного огляду місця події застосовувалась фотозйомка на цифровий апарат, однак при перенесенні фотознімків на службовий персональний комп`ютер в службовому кабінеті Старокостянтинівського ВП, вони були знищені антивірусною програмою.
Згідно довідки КП «Райкоопринкторг» за № 17 від 01.03.2016 на ринку м. Старокостянтинів станом на 24.12.2015 вартість 1 кг. живої ваги яловичини (корови) становить 19 грн.
В судовому потерпіла ОСОБА_9 надала суду покази про те, що 25-26 квітня 2015 року обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_13 купили в неї бика, при цьому були на подвір`ї, в хліві її господарства по АДРЕСА_5 . Пам`ятає, що ОСОБА_11 був взутий в широке взуття великого розміру (41-43 розмір). ОСОБА_13 був одягнений в коротку чорну куртку та кашкет.
Близько 4 години 11 лютого 2016 року, вийшовши на подвір`я, виявила відкритими вхідні двері хліва, що закривались на клямку, та відсутність тільної корови чорно-рябої масті, віком 6
років, вагою біля 600 кг. Були також відкриті центральні ворота на вулицю села. Не знайшовши корови, передзвонила синові, який викликав поліцію.
Біля 6 години прибули поліцейські, жодних слідів не знайшли, так як ще було темно, склали акти та поїхали. На світанку, вона пішла самостійно шукати сліди. Так, на траві біля хліва побачила сліди ратиць корови, які вели за ворота, продовжились на протилежній обочині асфальтобетонної дороги і продовжувались на трасі до місця зупинки автомобілів, від якої ще в 300-400 метрах вона виявила чіткий слід від машини, а в стороні лежав чорний кашкет. В місці, де грузили, корова впиралась, так як було багато її слідів, а ще сліди широкого взуття (41-43 розміру). Коли приїхала поліція вдруге, вона їм показала сліди, які вони сфотографували. Сліди від ратиць корови були від хліва до місця погрузки, а сліди взуття тільки на місці погрузки. Вважає, що це були сліди ОСОБА_11 , так як раніше вона його бачила в широкому взутті великого розміру. Під час слідчого експерименту на території її подвір`я, обвинувачений ОСОБА_13 був без адвоката, показував та розказував, як викрав і куди вів корову, обіцяв відшкодувати їй її вартість. Розказував добровільно, працівники поліції до нього сили не застосовували. Позов підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що основним джерелом доходу її сім`ї є доходи від власного господарства, зокрема, від здавання молока корів, в чому, в тому числі, вбачає упущена вигода. Повідомила, що дуже важко морально переживає викрадення корови, яка до того ж була тільною, через місяць мала отелитись, змушена була в борг купити нову корову. Підтвердила намір зі сторони обвинуваченого ОСОБА_13 відшкодувати їй 3000 грн., проте просить стягнути заявлену нею суму за рахунок арештованого автомобіля. При призначенні покарання поклалась на розсуд суду.
Показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про те, що в денну пору дня 10.02.2016 ОСОБА_13 , щоб вивезти сміття чи то помити забрав машину ОСОБА_11 марки ВАЗ 2109 і повернув її лише в другій половині 11.02.2016; про те, що ОСОБА_11 ввечері 10.02.2016 забув в салоні її машини марки «Рено - Нісан» свій мобільний телефон, з яким вона 11.02.2016 їздила в м. Полонне за покупками, відповідаючи на дзвінки по роботі чоловіка ОСОБА_11 ; про те, що ОСОБА_11 в 3-4 години 11.02.2016 поїхав на заготівлю худоби іншою машиною, суд оцінює критично, оскільки, зокрема, ОСОБА_16 була присутня під час допиту потерпілих та свідків в судових засіданнях при судовому розгляді попереднім складом суду, що визнається сторонами кримінального провадження, ОСОБА_11 знайомився з матеріалами кримінального провадження, мав їх копії, міг показувати їх та розповідати про обставини справи. Дані свідки являються обвинуваченому ОСОБА_11 відповідно дружиною та тещею. Крім того обвинувачений ОСОБА_13 є колишнім цивільним чоловіком відповідно їхній старшій сестрі та дочці. За виключенням вищевказаних показань, інші їхні пояснення були неконкретні, непослідовні, об`єктивно не узгоджуються з іншими доказами, тому розцінюються судом, як бажання допомогти обвинуваченому ОСОБА_11 уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, оскільки вони є родичами.
За цих же мотивів судом не приймаються, як доказ показання обвинуваченого ОСОБА_13 в судовому засіданні про непричетність обвинуваченого ОСОБА_11 до інкримінованих злочинів та вчинення даного злочину самостійно, що й фізично є неможливим та містить високий ризик бути викритим у крадіжці. Підсилює такий сумнів те, що під час слідчих експериментів обвинувачений ОСОБА_13 постійно вказував про наявність напарника, який чекав біля машини і допомагав погрузити викрадену худобу на причіп.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду надав показання про те, що він один раз вкінці зими 2016 року (не 11.02.2016) на прохання ОСОБА_11 , оскільки в останнього був несправний причіп, їздив з ним своєю машиною з причіпом, при цьому не зміг назвати їхні марку та державні номерні знаки, в Любарський район для закупівлі худоби. Не зміг пригадати дату та маршрут поїздки, скільки кілометрів проїхали, скільки пального затратили, де зупинялись, де, в кого, яку худобу (вік, стать, масть) купляли, за яку ціну, чи був у ОСОБА_11 мобільний телефон та чи розмовляв він по ньому. Надавав суперечливі покази про те, чи виходив він з автомобіля при купівлі худоби, чи допомагав грузити. Це пояснив тим, що у нього трапляються провали пам`яті внаслідок інсульту. Повідомив, що ОСОБА_13 працював у ОСОБА_11 , водив телят, а потім з невідомих причин почав красти телят.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що до 11.02.2016 (перед березнем) зі свого господарства в
с. Бистрик Любарського району продав ОСОБА_11 теля. Раніше ОСОБА_11 їздив на закупівлю худоби на власній машині марки ВАЗ 2109 разом з ОСОБА_13 . Того разу приїхав з ОСОБА_15 на автомобілі марки ВАЗ 2105. Про продаж розмовляв з ОСОБА_11 , який і сам грузив теля, точно не пам`ятає, де був ОСОБА_15 чи біля автомобіля, чи в салоні.
Показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 суд також оцінює критично, так як вони не конкретні, суперечливі, непослідовні, об`єктивно не узгоджуються з іншими доказами, тому розцінюються судом, як намір допомогти обвинуваченому ОСОБА_11 уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, оскільки у них дружні відносини.
Потерпіла ОСОБА_10 суду надала показання про те, що зранку 29.02.2016 виявила відкритими двері в прибудові та відсутність там бика білої масті вагою 230 кг. віком до одного року на подвір`ї свого господарства по АДРЕСА_6 . З чоловіком виявили сліди, які вели через город до поля, також шукали на берегах, проте не знайшли. Від односельчан дізналась про те, що затримали людей, які викрали бика. Того ж дня поліцейські повернули викраденого бика. При проведенні слідчого експерименту на подвір`ї обвинувачений ОСОБА_13 показував та розказував, як викрав, як виводив бика. Обвинувачених не знає, раніше їх не бачила. Претензій до них не має. При визначені покарання поклалась на розсуд суду, в подальшому просила справу розглянути без її участі.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні суду надав покази про те, що зранку 29.02.2016 разом з напарником ОСОБА_20 перебували на розвилці в с. Мшанець Старосинявського району під час відпрацювання по Старосинявському районі по виявленню осіб, які здійснювали крадіжки великої рогатої худоби в жителів сіл Старосинявського району. Близько 5 години з села виїжджала ВАЗ 2109 з великою рогатою худобою на причіпі, яку вони почали наздоганяти, через що машина пришвидшила рух. За селом машина з`їхала вправо до ставка, зупинилась, було виключено світло, габарити, двигун був вимкнений. Підійшовши до них, напарник став біля ОСОБА_13 , він же звернувся до ОСОБА_11 з приводу документів. Останній одразу зізнався в крадіжці і запропонував 300 доларів США, щоб їх відпустили, «так як бичок крадений». На що він йому відмовив та повідомив керівництво та на пост № 1. Розмова продовжилась і в салоні машини. Після чого ОСОБА_11 почав придумувати легенди, що ніби купили худобу вночі в селі. Де і в кого викрали бичка не повідомляли.
Аналогічні показання в судовому засіданні надав свідок ОСОБА_20 , який окрім того вказав, що перебував поряд з обвинуваченим ОСОБА_13 біля автомобіля з причіпом, з яким не розмовляв, останній був випивший. Підтвердив, що ОСОБА_11 зізнався в крадіжці худоби, пропонував біля 300 доларів США, щоб їх відпустили, на що йому було відмовлено. Розмову в машині між ОСОБА_11 та напарником ОСОБА_19 чув, так як були привідкриті двері.
Згідно даних протоколу огляду місця події від 29.02.2016 з фото ілюстраціями (господарство по АДРЕСА_6 ) в хліві, що розташований в задній часині господарства зі сторони городу в лівому дальньому куті наявний жолоб з кріпленням з ланцюга для великої рогатої худоби, з вказаного місця зі слів потерпілої викрали бика білої масті.
У відповідності до даних протоколу огляду місцевості від 29.02.2016 з фото ілюстраціями виявлені сліди ратиць великої рогатої худоби та взуття людини, які ведуть від приміщення хліва в напрямку городу, поля з кукурудзою, через асфальтобетонну дорогу сполучення с. Перекора с. Адампіль Старосинявського району на інше поле в сторону бувшого хімічного складу в с. Перекора Старосинявського району, де виявлений відбиток від гуми легкового автомобіля з причіпом.
При огляді транспортного засобу від 29.02.2016 з фото ілюстраціями - автомобіля марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом для перевезення тварин державний номерний знак НОМЕР_2 , на причіпі виявлено прив`язаним бик білої масті.
При обшуку вищевказаного транспортного засобу (протокол обшуку від 04.03.2016 з фото ілюстраціями) в багажнику автомобіля виявлено два троси.
Згідно висновку експерта № 404-тр, від 23.03.2016 з фото ілюстраціями гіпсовий зліпок шин
автомобіля, вилучений 29.02.2016 в ході огляду місця події в с. Перекора Старосинявського району Хмельницької області придатний лише для встановлення групової належності. Слід протектора шини за фактом крадіжки бика ОСОБА_10 в с. Перекора залишений тим же видом та типом шини, що й шина автомобільної марки «Tunga Nordway» розміром 175/70 R13 на колесі, вилученого із автомобіля ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 .
Як вбачається із висновку експерта № 481-тр, від 28.03.2016 з фото ілюстраціями слід протектора шини, виявлений та сфотографований 25.11.2016 при огляді місця події за фактом крадіжки худоби з господарства ОСОБА_7 в с. Цимбалівка Старосинявського району Хмельницької області та слід протектору шини, виявлений та сфотографований 11.02.2016 при огляді місця події за фактом крадіжки худоби з господарства ОСОБА_9 в с. Пишки Старосинявського району Хмельницької області, залишені таким же видом та типом шини, що й шина, вилучена з автомобіля ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 .
Факт попереднього спілкування обвинувачених перед крадіжками 25.11.2015, 24.12.2015, 11.02.2016, 29.02.2016 вбачається зі змісту протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13.04.2016 з CD-R диском з інформацією про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг та їх роздруківкою.
У відповідності до даних довідки ДП «Дослідним господарством «Пасічна» НВЦ «Соя» НААН» за № 92 від 01.03.2016 станом на 29.02.2016 вартість 1 кг. живої ваги молодняка ВРХ складає 29 грн.
Із матеріалів провадження слідує, що обвинуваченому ОСОБА_13 були роз`яснені його процесуальні та конституційні права, в тому числі право здійснювати свій захист за допомогою захисника і відмовитись від дачі пояснень чи показань до прибуття захисника, що він власноручно письмово засвідчив у відповідному протоколі.
За змістом власноручно написаної заяви від 09 березня 2016 року, підозрюваний ОСОБА_13 зазначив, що при проведенні слідчого експерименту по кримінальному провадженні (епізоди в с. Цимбалівка, с. Пишки, с. Перекора Старосинявського району) не потребує послуг адвоката, йому роз`яснено його права, добровільно погодився на проведення даної слідчої дії без адвоката. Не заперечила щодо проведення слідчого експерименту без її участі також його адвокат, про що власноручно написала 09 березня 2016 року заяву.
Із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту від 09 березня 2016 року з фото ілюстраціями з участю потерпілих, двох понятих, вбачається, що обвинувачений добровільно без будь-якого тиску з боку правоохоронних органів детально розказує та відтворює обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, надає конкретну інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, вказує місце вчинення крадіжки, спосіб проникнення, яким шляхом вів велику рогату худобу, до якого місця привів худобу, де із напарником її погрузили на причіп.
Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 суду пояснили, що були запрошені понятими при проведенні вищевказаних слідчих експериментах, де обвинувачений ОСОБА_13 на місці вчинення крадіжок показував та розповідав, як викрадав велику рогату худобу з господарств потерпілих, яким шляхом виводив їх до машини, яка знаходилась на достатньо великій відстані від місця крадіжки. Вказував, що біля машини його чекав товариш, прізвища якого не називав, разом з яким вони грузили худобу на причіп. При проведенні даної слідчої дії здійснювалась фото фіксація, присутніми були двоє понятих, працівники поліції, обвинувачений ОСОБА_13 був без захисника. Обвинувачений ОСОБА_13 надавав пояснення добровільно, без будь-якого примусу зі сторони працівників поліції, від учасників жодних зауважень, доповнень не надходило.
Із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту від 09 березня 2016 року по епізоду в с. Вишнопіль Старокостянтинівського району за участю обвинуваченого ОСОБА_13 , вбачається, що обвинувачений добровільно без будь-якого тиску з боку правоохоронних органів детально розказує та відтворює обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, надає конкретну інформацію, вказує місце вчинення крадіжки, спосіб проникнення, яким шляхом вів велику рогату худобу, до якого місця привів худобу, де із напарником її погрузили на причіп, що могло бути відомо лише особі, яка його вчинила. При цьому, слідчий експеримент проведено за участю захисника та двох понятих. Зауважень щодо проведення слідчої дії від учасників не надходило, а тому посилання
обвинуваченого ОСОБА_13 , що на нього здійснювався тиск, свого підтвердження не знайшли та спростовуються матеріалами кримінального провадження. При відтворенні видимих тілесних ушкоджень на обвинуваченому ОСОБА_13 не вбачається, його поведінка спокійна та впевнена.
Дані обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_23 .
За таких обставин фактичні дані, які містяться в протоколах проведення слідчих експериментів є належними та допустимими доказами.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_13 під час проведення слідчих експериментів по всіх інкримінованих епізодах надав повну та детальну інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яка може бути відомою виключно особі, яка його вчинила. Зауважень щодо проведення слідчих дій від учасників не надходило, а тому посилання обвинуваченого ОСОБА_13 , що на нього здійснювався тиск, свого підтвердження не знайшли та спростовуються матеріалами кримінального провадження. При проведенні слідчих експериментів видимих тілесних ушкоджень на обвинуваченому ОСОБА_13 не вбачається, його поведінка спокійна та впевнена. Твердження обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що на нього під час досудового розслідування здійснювався тиск, суд розцінює, як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності, оскільки будь-яка нав`язана йому іншими особами версія перебігу подій, як про це стверджує обвинувачений, не могла бути так детально, послідовно відтворена ним під час слідчих експериментів.
Показання потерпілих, свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 про тривалу спільну діяльність обвинувачених по заготівлі великої рогатої худоби, дані вищевказаних доказів надали достатній об`єм інформації, яка співпала щодо хронології події, послідовність дій та відповідної деталізації з прив`язкою до часу та місця події, яка свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_13 вчинив те, що розказував та показував під час слідчих експериментів за участі обвинуваченого ОСОБА_11 .
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно доведена, тому їхні дії за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно.
Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За положеннями частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною 3 вказаної норми передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При вирішенні питання щодо розміру моральної шкоди, суд врахував те, що внаслідок протиправних дій обвинувачених завдано майнового збитку потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що змусило їх змінити свій звичайний уклад життя, їм довелось докладати додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму по 3000 грн. кожному.
Обираючи покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, те, що обвинувачений ОСОБА_11 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, наразі вважається не судимим, був організатором даного кримінального правопорушення, не визнав своєї вини, не розкаявся у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання, обвинувачений ОСОБА_13 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків не зробив, з незнятою і непогашеною у встановленому законом порядку судимістю, продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його вперте небажання ставати на шлях виправлення, в сільській раді по місцю його проживання відсутні компрометуючі матеріали, частково визнав вину, розкаявся в частині визнаної вини, намагався частково відшкодувати потерпілій ОСОБА_9 шкоду, обставини припинення злочинної діяльності, на обліку в нарколога та психіатра не перебувають.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд визнає часткове визнання вини, часткове відшкодування шкоди.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд визнає часткове відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують їхнє покарання судом не встановлено.
За вищевказаних обставин суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 можливе лише в ізоляції від суспільства.
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , а також для запобігання вчинення нових злочинів як самими обвинуваченими, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Оскільки призначається покарання у вигляді реального позбавлення волі, а ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ухилення від суду, продовження злочинної діяльності) не змінилися, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає на необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_13 , а обвинуваченому ОСОБА_11 обрати запобіжний захід - тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому строк цього попереднього ув`язнення для обвинуваченого ОСОБА_13 з 29 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року, а для обвинуваченого ОСОБА_11 з 29 лютого 2016 року по 02 березня 2016 року підлягає зарахуванню у строк відбуття ними покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) в сумі 967,56 грн. у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.
Питання щодо долі речових доказів підлягає вирішенню згідно зі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,
засудив:
Визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання чотири роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 27 березня 2018 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29 лютого 2016 року по 02 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_11 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Визнати ОСОБА_13 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання чотири роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з 29 лютого 2016 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до 27 березня 2018 року один день.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили для ОСОБА_13 залишити попередній - тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі по 483 грн. 78 коп. з кожного.
8640 грн., 200 доларів США конфіскувати в рахунок відшкодування шкоди цивільним позивачам;
мобільний телефон марки Нокіа 105 та два персня із металу жовтого кольору повернути ОСОБА_11
автомобіль марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору та саморобний причіп до нього державний номерний знак НОМЕР_2 конфіскувати в дохід держави.
гіпсовий зліпок шини марки «Tunga Nordway» розміром 175/70 R13 з автомобіля ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 із бортовим саморобним причіпом державний номерний знак НОМЕР_2 знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особами, які утримуються під вартою, протягом 30 днів з дня вручення їм копії вироку.

Суддя ______________