Справа № 1-кп/593/105/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" жовтня 2017 р.
Бережанський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника (адвоката): ОСОБА_7
У судовому засіданні прокурор вважає доцільним продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на даний час продовжують існувати обставини, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого та підтверджують наявність ризиків, які існували під час обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу; кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому за ч.1 ст. 115 КК України є особливо тяжким і за нього передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років; вчинене воно в період іспитового строку, коли обвинувачений був звільнений від відбування покарання з випробуванням; вважає, що такі обставини свідчать про те, що перебуваючи на волі обвинувачений продовжить свою протиправну поведінку. Також, як встановлено на досудовому слідстві на час вчинення інкримінованого йому правопорушення, обвинувачений був безробітним, негативно характеризується по місцю проживання, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності; за місцем проживання має міцні соціальні зв`язки та широке коло друзів, а тому перебуваючи на волі зможе негативно вплинути на свідків по даному кримінальному провадженні. Все це було враховано судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою і на даний час такі обставини залишились незмінними.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 щодо задоволення клопотання прокурора заперечив, вважає, що жодних ризиків, які б виправдовували тримання під вартою його підзахисного не існує, всі докази по справі зібрано, свідки на стадії досудового розслідування допитані, перебуваючи на волі його підзахисний не буде впливати на свідків чи ухилятися від суду. Зважаючи на такі обставини, просить суд клопотання прокурора не задовольняти і змінити обраний його підзахисному запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 щодо задоволення клопотання прокурора заперечив й підтримав клопотання свого захисника.
Заслухавши думку прокурора про необхідність продовження вжитого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , яке підтримав обвинувачений ОСОБА_6 про заміну існуючого запобіжного заходу на домашній арешт, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Згідно положень ч. З ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У зв`язку зі спливом строку з дня продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання його під вартою.
Ухвалою суду від 14 серпня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_6 обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін та продовжено до 13 жовтня 2017 року ( включно).
Зазначені прокурором обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують доцільність обраного обвинуваченому запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою. Такі ризики існували на час обрання обвинуваченому зазначеного виду запобіжного заходу й існують і на даний час. Як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 115 КК України, де останнє є особливо тяжким, насильницьким й умисним, за вчинення якого передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі без альтернативної міри покарання.
Також судом враховуються й обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що обвинувачений є раніше судимим за вчинення насильницьких злочинів, кримінальні правопорушення, які йому інкримінуються, вчинені у період іспитового строку при звільненні обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і суд розцінює зазначене, як таку обставину, що перебуваючи на волі обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність.
З обвинувального акту також слідує, що обвинувачений на час його складання не працював, тобто не мав постійного джерела заробітку; не одружений, відомості про утриманців відсутні. Зазначене, на думку суду свідчить про відсутність стійких позитивних соціальних зв`язків обвинуваченого в суспільстві.
Як попередньо визнано учасниками процесу, зокрема стороною захисту, документи з приводу місця проживання та характеристики обвинуваченого й викладені у них обставини були предметом судового розгляду при вирішенні судом питання про обрання обвинуваченому існуючого на даний час запобіжного заходу у виді тримання під вартою і судом надано їм оцінку і, як раніше було повідомлено суду, сторона захисту судового рішення з цього приводу не оскаржила. Жодних нових обставин, або таких, які не були предметом судового розгляду при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б могли слугувати підставою для зміни обвинуваченому вже вжитого щодо нього запобіжного заходу на більш м`який, - домашній арешт, сторона захисту суду не надала й не повідомила про його існування. Висновок же про доведеність чи недоведеність вини обвинуваченого у інкримінованих йому правопорушеннях, суд дасть після дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів та їх оцінки. А тому суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання захисника.
Поряд з цим, встановлені судом у судовому засіданні обставини є достатніми підставами вважати про продовження існування обґрунтованого ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде недостатнім для забезпечення запобігання таких ризиків, а тому клопотання прокурора слід задовольнити.
Із зазначених підстав клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , яке підтримане його підзахисним обвинуваченим ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.
Зважаючи на такі обставини, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 2 місяців, - з 09 жовтня 2017 року по 07 грудня 2017 року (включно).
З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 177, 197, 183, 331 КПК України, суд, -
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт .
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін та вважати його продовженим з 09 жовтня 2017 року до 07 грудня 2017 року (включно).
Дана ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє до 07 грудня 2017 року (включно).
Копію даної ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_6 , захиснику (адвокату) ОСОБА_7 , надіслати начальнику Чортківського СІЗО №-26 за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_6 для виконання.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3 ,

Суддя ОСОБА_2