Справа № 464/6745/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/74/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000488 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , українець, гр-н України, з середньою освітою, невійськовозобов`язаний, неодружений, не працює, має судимість 12.12.05 р. Галицьким районним судом м.Львова за ст.187 ч.2, 309 ч.2, 186 ч.1, 70 КК України до 6 р. 6 міс. позбавлення волі, 11.07.2011 р. звільнений по відбуттю покарання, -

за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Елгава Литва, мешканець АДРЕСА_3 , зареєстрований АДРЕСА_4 , українець, гр-н України, з середньо-спеціальною освітою, невійськовозобов`язаний, неодружений, працює приватним підприємцем, має судимість - 26.07.16 р. Сихівським районним судом м.Львова за ст.185 ч.3, ст.15 ч.3, ст.185 ч.3, 70 КК України до 3 р. 6 міс. позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 р., покарання невідбуте, -

за ч.2 ст.289 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора ОСОБА_11 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 09 вересня 2016 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , -

встановила:
вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.289 КК України п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч.2 ст.185 КК України три роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1.не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ; 2.повідомляти КВІ про зміну місця проживання; 3.періодично з`являтись для реєстрації в КВІ.

ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 за сукупністю вчинених злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3, 15 ч.3, 185 ч.3 КК України (за вироком Сихівського райсуду м.Львова від 26 липня 2016 року) та ст.289 ч.2 КК України (за даним вироком), остаточно призначено покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1.не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ; 2.повідомляти КВІ про зміну місця проживання; 3.періодично з`являтись для реєстрації в КВІ.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 30 квітня 2016 року о 23.00 год., за попередньою змовою групою осіб, знаходячись поряд із нежитловим приміщенням, що на АДРЕСА_5 , маючи умисел на заволодіння транспортним засобом, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, розподілили між собою ролі, а саме, - ОСОБА_6 залишився біля входу з метою попередження про можливу небезпеку, а ОСОБА_7 , шляхом розбиття скла, проник у вказане приміщення та відчинив вхідні двері з середини, надавши можливість ОСОБА_6 зайти у вказане приміщення, де вони незаконно заволоділи мотоциклом марки «Musstang MT 125-2», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 16000 грн., який належить потерпілому ОСОБА_12 та в подальшому продали викрадений мотоцикл за 6800 грн..

Крім цього, ОСОБА_6 01 червня 2016 року в період часу з 02.00 год. по 06.00 год., знаходячись за адресою АДРЕСА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, повторно, шляхом розбиття вікна, таємно викрав з автомобіля марки «Jeep», д.н.з. НОМЕР_3 майно потерпілого ОСОБА_13 , а саме: шкіряний портфель чорного кольору вартістю 1983,33 грн., в якому знаходились: планшет марки «Ipad Mini» ІМЕІ: НОМЕР_4 вартістю 2530 грн. та дві ручки фірми «Parker» загальною вартістю 5000 грн., а всього майна потерпілого на загальну суму 9513,33 грн.

Крім цього, ОСОБА_6 16 червня 2016 року в період часу з 04.00 год. по 09.00 год., знаходячись за адресою м.Львів, вул.Політехнічна, 5, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, повторно, шляхом розбиття вікна, таємно викрав з автомобіля марки «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_5 майно потерпілого ОСОБА_14 , а саме, - синтезатор марки «Korg Pa 50» з чорним чохлом вартістю 10500 грн.

На вирок суду прокурор ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання: ОСОБА_6 за ч. 2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Враховуючи положення ст.70 КК України - остаточну міру покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 26.07.2016 р., яким ОСОБА_7 засуджено до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України строком на 2 роки виконувати самостійно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що при призначенні обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання суд порушив вимоги ст.65 КК України, згідно з якою обвинуваченим має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення і попередження нових злочинів з урахуванням особи, ступеня тяжкості вчинених ними злочинів та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
На переконання апелянта, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , судом не у повній мірі враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ними злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, кількості епізодів їх злочинної діяльності.
Підкреслює, що суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченим та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, відсутність обтяжуючих обставин, а також визнання ними своєї вини, однак лише якісна характеристика обставин, наведених судом у вироку, в сукупності аж ніяк не може зменшити ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст.289 КК України.
Наголошує, що поза увагою суду, при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, залишилось те, що останній не усвідомив тяжких наслідків, спричинених ним про що свідчить той факт, що останній систематично вчиняв кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним заволодінням майном громадян та добровільно відшкодував завдану шкоду лише після затримання та представлення працівниками правоохоронних органів беззаперечних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень.
Аналогічно, звільняючи ОСОБА_7 , від відбування покарання, суд надав

перевагу даним про його особу, достатньою мірою не врахував, що злочин передбачений ч.2 ст.289 КК України., відповідно до ст.12 КК України є тяжким, крім цього не врахував, що ОСОБА_7 згідно вироку Сихівського районного суду м. Львова за ст.185 ч.3, ст.15 ч.3, ст.185 ч.3, 70 КК України до 3 р. 6 міс. позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 р., покарання не відбуте.

Наполягає, що застосування судом стосовно обвинувачених ст. 75 КК України є необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з доповненнями, обвинувачених та захисників, які заперечили подану апеляційну скаргу та доповнення до неї, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, просив врахувати,що має ряд тяжких захворювань, які підтверджуються медичними довідками. Наголосив, що переосмислив свої проступки, є глибоко віруючою людиною, просив не позбавляти його волі.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що у вчиненому кається та просив не позбавляти його волі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо вини ОСОБА_6 у вчинені злочинів за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України відповідають фактичним обставинам справи, визнані судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Як вбачається зі змісту вироку, суд при призначенні покарання обвинуваченим дотримався вимог ст. 65 КК України і призначив ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч.2 ст.185 КК України три роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначив покарання п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України; ОСОБА_7 призначив покарання п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки. На підставі ст.70 ч.4 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 за сукупністю вчинених злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3, 15 ч.3, 185 ч.3 КК України (за вироком Сихівського райсуду м.Львова від 26 липня 2016 року) та ст.289 ч.2 КК України (за даним вироком), остаточно призначено покарання п`ять років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, висновок суду про можливість застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України є обґрунтованим.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених внаслідок м`якості, зокрема безпідставного застосування ст. 75 КК України не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини , що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до застережень, наведених у п. 9 Постанови, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі с. 75 КК України має бути належним чином мотивоване.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог, мотивуючи своє рішення про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, вчинення обвинуваченим злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який має судимості, та суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна. Крім цього, врахував особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував заподіяну шкоду потерпілим, які претензій до нього не мають; є єдиним опікуном своєї бабці-інваліда І групи (вік 93 роки); відсутність обтяжуючих обставин. Як встановлено в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 страждає на ряд тяжких захворювань.

Також, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог, мотивуючи своє рішення про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який має судимість, не відбув покарання за попереднім вироком. Крім цього, врахував особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину; з`явлення із зізнанням, відсутність претензій до нього з боку потерпілих та відсутність обтяжуючих обставин.

Стосовно покликань прокурора, про неврахування судом першої інстанції того, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 26.07.2016 р. ОСОБА_7 засуджено до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України строком на 2 роки, то слід

зауважити, що даний вирок було винесено судом після вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а тому підстави не застосовувати з цього приводу ст. 75 КК України відсутні.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається прокурор, як на підставу скасування вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Враховуючу те, що матеріальна шкода потерпілим відшкодована, будь-які претензії матеріального характеру відсутні, обставини справи, колегія суддів, вважає, що виправлення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції їх від суспільства, але в умовах здійснення контролю за їх поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням на них обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Оцінивши наведене, колегія суддів, вважає, що покарання призначене обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 65 КК України із забезпеченням принципу індивідуалізації покарання і підстав його вважати таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинувачених немає.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 з доповненнями залишити без задоволення.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 09 вересня 2016 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4