Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 631/551/17
провадження № 1-кп/632/170/17

28 вересня 2017 р.
Вирок
Іменем України
28 вересня 2017 року м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайський кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бутаїха Жовтневого району Республіки Татарстан, росіянина, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 128 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
16.06.2017, близько 1900 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля хвіртки домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В цей момент хвіртку домоволодіння відчинила ОСОБА_5 . В подальшому між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відбувся словесний конфлікт.
В ході конфлікту ОСОБА_4 схопив своєю лівою рукою за праву руку ОСОБА_5 і, після того як ОСОБА_5 спробувала оказати йому опір, не маючи умислу на нанесення тілесних ушкоджень, однак передбачаючи можливість їх настання, відштовхнув останню від себе. Від вказаного поштовху ОСОБА_5 впала на землю, при цьому, в ході падіння, завела праву руку за спину. В результаті падіння ОСОБА_5 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому мета-епіфіза променевої кістки правого передпліччя, яке, згідно висновку судово-медичної експертизи № 36-НВ/17 від 27.06.2017, по ступеню тяжкості, відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознаками тривалості розладу здоров`я понад 21 день. Відповідно п. 2.2.2. «Правил» судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995.
В судовому засіданні ОСОБА_6 вину в пред`явленому звинуваченні визнав у повному обсязі, по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що дійсно 16.06.2017, близько 1900 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, він прийшов до домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 , та знаходячись біля хвіртки, почав кликати останню щоб з`ясувати, коли вона віддасть борг, який виник у останньої перед продавцем в магазині. В цей момент хвіртку домоволодіння відчинила ОСОБА_5 , після чого між ним та ОСОБА_5 відбувся словесний конфлікт.
В ході конфлікту він схопив своєю лівою рукою за праву руку ОСОБА_5 і, після того як ОСОБА_5 спробувала нанести йому удар по обличчю, він відштовхнув останню від себе. Від вказаного поштовху ОСОБА_5 впала на землю. Нанесення будь яких тілесних пошкоджень ОСОБА_5 він не бажав, щиро кається у вчиненому.
Не зважаючи на визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.128 КК України, за обставин, викладених у цьому вироку, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.
Показами потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила суду, що 16.06.2017, у вечірній час, на подвір`ї свого домоволодіння вони з друзями відпочивали та вживали спиртні напої. Коли вона пішла проводжати друзів, та відкрила хвіртку, то одразу побачила з іншої сторони хвіртки ОСОБА_6 , який знаходився у сильному алкогольному сп`янінні, і який одразу схопив її за руку. Вона спробувала звільнитися, але ОСОБА_6 відштовхнув її від себе. Від вказаного поштовху вона почала падати та інстинктивно відвела обидві руки за спину. Коли впала на землю, болю не відчула, але коли почала підніматися, то відчула біль в правому передпліччі. Після чого викликала швидку допомогу.
Даними протоколу проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 27 червня 2017 року, в момент проведення якого потерпіла ОСОБА_5 показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 і пояснила за яких обставин відносно неї був вчинений злочин (а.с.56-59).
З висновку судово-медичної експертизи № 36-НВ/17 від 27 червня 2017 року вбачається, що у потерпілої ОСОБА_5 має місце тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому мета-епіфіза променевої кістки правого передпліччя. По ступеню тяжкості, відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознаками тривалості розладу здоров`я понад 21 день. Відповідно п. 2.2.2. «Правил» судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 (а.с.60-61).
З висновку судово-медичної експертизи № 47-НВ/17/36-НВ/17 від 28 липня 2017 року вбачається, що у потерпілої ОСОБА_5 має місце тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому мета-епіфіза променевої кістки правого передпліччя.
По механізму вищевказане тілесне ушкодження могло утворитися при способі, на який посилається ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту від 27.06.2017 року (а.с.62-63).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 28 липня 2017 року, в момент проведення якого обвинувачений ОСОБА_6 показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 та пояснив обставини, за яких він вчинив відносно потерпілої вищевказаний злочин (а.с.64-66).
Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у скоєному.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено змінений в судовому засіданні цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, у розмірі 15 000 гривень.
Заслухавши пояснення потерпілої, пояснення обвинуваченого, який даний позов визнав частково, а саме 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, дослідивши матеріали кримінального провадження та надані докази, на підставі ст.129 КПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «О судебной практике по делам о возмещении морального (неимущественного) вреда», суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 2) ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
За правилами ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена в абзаці 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» де зазначено, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в пункті 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В судовому засіданні суд не знайшов належних доказів щодо заподіяння потерпілій моральної шкоди внаслідок вчинених злочинних дій обвинуваченого у тому обсязі та вимозі заявлених позивачем.
Тому, виходячи з вищенаведеного, суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково.
Визначаючи її розмір, суд виходить із характеру правопорушення (шкоду було заподіяно діями, які містили ознаки злочину), глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини винної особи, яка завдала моральної шкоди, враховуючи при цьому матеріальне становище обвинуваченого ОСОБА_6 , який є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 1050 гривен, на утриманні у нього знаходиться дружина, яка хворіє на тяжку хворобу, а також реальну можливість відшкодування вказаної шкоди, з урахуванням вимог принципу справедливості та розумності, прийшов до переконання та вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.
У відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до правопорушення невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем мешкання характеризується посередньо, його щире каяття, відношення до вчиненого кримінального правопорушення, вибачення перед потерпілою за скоєне, його похилий вік, та що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст.128 КК України необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження - карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років.
У зв`язку з чим, суд бере до уваги те, що ОСОБА_6 на час вчинення кримінального правопорушення та ухвалення вироку досяг пенсійного віку, а тому у відповідності з вимогами ст.ст. 56, 57, 61 КК України йому не можуть бути призначені покарання у виді громадських робіт, виправних робіт та обмеження волі, тобто жодне з покарань, передбачених санкцією ст.128 КК України.
Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 56, 57, 61 КК України, ст. 370, ст. 371 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 128 КК України.
Звільнити ОСОБА_4 від покарання за ст.128 КК України як особу, до якої не може бути призначене жодне з передбачених вказаною нормою покарань.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 гривень.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: ОСОБА_1