АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1842/17 Справа № 190/832/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з освіта професійно-технічною освітою, не одруженого, мешкаючого по АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 1 рік, та на нього покладено обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за те, що він, в період часу з 09 години 05 хвилин до 15 години 00 хвилин, 21.06.2017р., перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , умисно, з корисливого мотиву таємно викрав та переніс до приміщення туалету: 40 літровий, алюмінієвий бідон, вартістю 238 гривен; два - 10 літрових алюмінієвих бідона, вартістю 111 гривен на суму 222 гривні; 20 літрову алюмінієву миску, вартістю 66 гривен; 25 літрову алюмінієву миску, вартістю 90 гривен, чим завдав шкоду потерпілому ОСОБА_9 на суму 616 гривен.

Викрадене майно ОСОБА_10 винести з території домоволодіння та розпорядитися ним не зміг, оскільки майно було вилучено працівниками поліції на місці, та повернуто потерпілому.

Не погоджуючись з вироком суду представник потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого, внаслідок м`якості, призначивши обвинуваченому ОСОБА_10 більш суворе покарання, у вигляді реального позбавлення волі.

Обґрунтовує свої доводи тим, що суд першої інстанції, на його думку, не врахував тяжкість вчиненого злочину, а також те, що потерпілий є інвалідом 2 групи, отримує мінімальну пенсію, у зв`язку з чим матеріальний збиток нанесений йому є значним. Але суд не врахував ці обставини та призначив обвинуваченому мінімальне покарання, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу представника потерпілого залишити без задоволення, доводи адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілого, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.3 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались у спрощеному порядку за згодою усіх учасників провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Тому колегія суддів доведеність вини обвинуваченого, правильність юридичної кваліфікації - не перевіряє.

Доводи представника потерпілого про не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд в повній мірі врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, посередню характеристику обвинуваченого за місцем проживання, думку органу пробації, що виправлення ОСОБА_10 можливо без позбавлення волі. Також суд врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_10 раніше не судимий, скоїв замах на скоєння крадіжки особистого майна потерпілого. Майно ОСОБА_9 повернуто. Той факт, що ОСОБА_9 є інвалідом 2 групи, знаходиться у тяжкому матеріальному стані, не може бути само по собі підставою для призначення ОСОБА_10 більш суворого покарання, ніж призначив суд. Перелік майна, яке намагався викрасти у ОСОБА_9 обвинувачений, не є предметами першої необхідності, та за своїм розміром 616 грн., не є особливо цінним для потерпілого.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд обґрунтовано призначив ОСОБА_10 покарання в межах санкції ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, - 1 рік позбавлення волі, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України. За своїм видом та розміром, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 і попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Як видно з тексту вироку, він є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.
У зв`язку з вищевикладеним, доводи представника потерпілого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів розцінює, такими, що не підлягають задоволенню.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що даний вирок є законним, а підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року, відносно ОСОБА_10 , - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4