ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.01.2017 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст.185 КК України, до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;
у вчиненні кримінального правопорушення за ст.15 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2017 року, об 11 годині 36 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торговому залі супермаркету „Сільпо № 146 ТОВ „ФОЗЗІ-ФУД, розташованому за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний,147, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав свинячий ошийок без кістки вагою 1,746 кг вартістю 118 грн. 28 коп. за кілограм, загальною вартістю 206 грн.52 коп, який заховав до внутрішнього карману куртки та попрямував до виходу, та пройшовши через касову зону не оплативши за товар, був зупинений працівником магазину супермаркету „Сільпо № 146 ТОВ „ФОЗЗІ-ФУД при спробі виносу викраденого товару з магазину, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину, щиро розкаявся, та пояснив, що дійсно в липні 2017 року в магазині „Сільпо хотів винести через касу шматок мяса не заплативши, бо не було грошей.

На підставі ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , думки самого обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ст.15 ч.2 , ст.185 ч.2 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставини: щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, яке закон відносить до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вину в скоєному визнав повністю, розкаявся у скоєному, однак не працює, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, раніше був засуджений, знаходячись на випробуванні вчинив злочин проти власності, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах ізоляції його від суспільства.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 р. № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання передбачено, що у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобовязаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш мякі види покарання. При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у звязку з призначенням судом покарання, повязаного з позбавленням волі, слід залишити без змін.

По провадженню цивільний позов ТОВ „ФОЗЗІ-ФУД не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2, ст.185 ч.2 КК України та призначити йому покарання: за ст.15 ч.2, ст.185 ч.2 КК Україниу вигляді арешту строком на шість місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя м. Запоріжжявід 04.01.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання 2 (два) роки один місяць позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 28 липня 2017 року, тобто з моменту його затримання.

Речові докази: свинячий ошийок без кістки вагою 1,746 кг, переданий на відповідальне зберігання охоронцю ОСОБА_6 , - залишити супермаркету „Сільпо № 146 ТОВ „ФОЗЗІ-ФУД; DVD диски з камер відео спостереження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1