Справа № 461/1520/18
Провадження № 1-кс/461/1281/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2018 м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
підозрюваної ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
власника майна ОСОБА_8
Відповідно до клопотання 03.01.2018 р. в слідче управління ГУ НП у Львівській області надійшли матеріали з УЗЕ у Львівській області ДЗЕ НП України, з яких наявне те, що службові особи контролюючо-дозвільного органу вимагаюсь та отримують неправомірну вигоду від фізичних осіб та представників юридичних осіб. Окрім того, 12.01.2018 р. в слідче управління ГУ НП у Львівській області з письмовою заявою звернувся гр. ОСОБА_10 , 1975 р.н.,в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності начальника відділу Укртрансбезпеки у Львівській області ОСОБА_5 , яка вимагає в нього грошові кошти в сумі 500 доларів США за видачу дозволів на вантажні перевезення в Республіку Польща. Під час досудового розслідування свідок ОСОБА_10 підтвердив свої покази викладенні у заяві про вчинення кримінального правопорушення.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг управління Укртрансбезпеки у Львівській області та свою діяльність здійснюють у службових кабінетах, які знаходяться в приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 335.
04.03.2018 р.в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні злочину. 05 березня 2018 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, - одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням свого службового становища, за попередньою змовою групою осіб.
У ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 04.03.2018 р. на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду
Вищевказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. З метою збереження речових доказів та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на вищеперелічене майно.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.
Підозрювані та їх захисник проти задоволення клопотання заперечували. Підозрюваний ОСОБА_6 зазначив, що грошові кошти в сумі 4355 доларів США, 25 Євро належать йому особисто.
Заслухавши думку слідчого та прокурора, думку підозрюваного та його захисника, врахувавши надані пояснення ОСОБА_8 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.02.2018 року надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , оскільки можливо відшукати та вилучити речі та документи, які мають значення для досудового розслідування, а саме: грошові кошти, в тому числі отримані від ОСОБА_10 , документи (заяви, довідки), що стосуються підготовки до вчинення злочину, щодо видачі дозволів на вантажні перевезення за кордон, журнали реєстрації заяв, електронні носії інформації, мобільні телефони та інші засоби зв`язку, які ОСОБА_5 може використовувати у злочинній діяльності, чорнові записи, цінності та інше майно, здобуті злочинним шляхом.
Слідчий звернувся в суд із клопотанням про накладення арешту на все майно, що було вилучене в ході проведення обшуку.
Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено зокрема, що предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
До переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку від 16.02.2018 року входять: грошові кошти, в тому числі отримані від ОСОБА_10 , документи (заяви, довідки), що стосуються підготовки до вчинення злочину, щодо видачі дозволів на вантажні перевезення за кордон, журнали реєстрації заяв, електронні носії інформації, мобільні телефони та інші засоби зв`язку, які ОСОБА_5 може використовувати у злочинній діяльності, чорнові записи, цінності та інше майно, здобуті злочинним шляхом.
Слідчий суддя відмовляє в задоволення клопотання в частині накладення арешту на рукописні записи та пакет «Нова Пошта», зошити із рукописними і цифровими написами та рахунки фактури. В клопотанні жодним чином не доведено, яке саме значення у кримінальному провадженні мають вказані речі та документи та яке доказове значення можуть мати ці речі під час судового розгляду кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 с. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Санкція цієї статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт нагрошові кошти ОСОБА_6 в сумі 4355 доларів США, 25 Євро.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особами кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з метою збереження вилучених речей у якості речових доказів та конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись майном, вилученим 04.03.2018 р. в ході проведення обшуку, а саме:грошовими коштами в сумі 4355 доларів США, 25 Євро.
В решті клопотання слідчого відмовити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особам, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .