Провадження № 11-кп/792/266/18
Справа № 687/1270/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2018 року м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000055 від 30 січня 2015 року за апеляційною скаргою прокурора Чемеровецького відділу Городоцької місцевої прокуратури на вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кугаївці, Чемеровецького району, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.01.1997 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області за ст.ст. 81 ч.3, 140 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі,
- 01.10.1998 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області за ст.ст. 140 ч.3, 43, 44 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі,
- 27.12.2005 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області за ст.ст. 162 ч.1, 263 ч.2 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі,
- 29.12.2007 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області за ст.ст. 162 ч.1, 185 ч.2, 70, 71 КК України на 1 рік 8 місяців позбавлення волі,
- 15.09.2010 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі,
- 19.07.2017 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області за ст. 395 КК України на 2 місяці арешту,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначеним покаранням поглинуто покарання за вироком Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено попередню - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 24 січня 2018 року. Зараховано в строк відбуття покарання відбування покарання за вироком Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року з 10.09.2017 року по 10.11.2017 року включно та час тримання під вартою з 11.11.2017 року по 23.01.2018 року включно.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 30 січня 2015 року близько 14 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні дитячого відділення Чемеровецької центральної районної лікарні, яке знаходиться в смт. Чемерівці, Хмельницької області, по вул. Пирогова, 1, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відчинення вхідних дверей, проник в кабінет № 3, звідки таємно викрав жіночий гаманець вартістю 60 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 109 грн., 101 долар США, що по курсу НБУ становить 1631 грн. 94 коп., 1 польський злотий, що по курсу НБУ становить 4 грн. 32 коп., заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1696 грн. 26 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити новий, за яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Чемеровецького районного суду від 19 липня 2017, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Прокурор не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з його м`якістю, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Вказує, що суд порушив вимоги ст. 65 КК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного суду від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». В порушення вказаних вимог закону, судом безпідставно зазначено у вироку про наявність у діях обвинуваченого декількох обставин, що пом`якшують його покарання, а саме: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки це лише одна обставина, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Також, суд безпідставно зіслався на ст. 69 КК України при призначенні покарання, оскільки обвинувачений визнав свою винуватість виключно під тиском зібраних у провадженні доказів.

Крім того, судом не враховано, що останній будучи неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та вчинив новий, умисний, тяжкий, корисливий злочин через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про систематичність та стійкість його злочинних намірів, підвищену небезпеку для суспільства, небажання ставати на шлях виправлення і характеризує обвинуваченого виключно з негативної сторони, а не позитивно, як зазначено у вироку суду. Судом також не надано належної оцінки та не враховано рецидив злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора який частково підтримав доводи апеляційної скарги, зокрема не підтримав її в частині незаконності вироку щодо неврахування при призначенні покарання обтяжуючої обставини, такої як рецидив злочинів, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши дані про особу обвинуваченого, надавши йому останнє слово та право виступу у судових дебатах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої прокурором апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, в цій частині вирок не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання, ніж призначив суд першої інстанції, без застосування ст. 69 КК України, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачене покарання за крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивовуючи своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року роз`яснено порядок застосування ст. 69 КК України та вказано, що в кожному випадку призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній частині послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано призначив основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованої обвинуваченому ОСОБА_7 статті Особливої частини КК України за цей злочин.

Так, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд правильно врахував декілька обставин, що пом`якшують покарання визнання ним своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Крім того, судом під час призначення покарання правильно взято до уваги його позитивну характеристику за місцем проживання, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність у потерпілої будь-яких претензій до обвинуваченого, повернення останнім всього викраденого.

Разом з тим, правильно враховано, що обвинувачений після звільнення з місць позбавлення волі та за наявності судимостей за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і, маючи не зняту і непогашену судимість, знову вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності, що дало суду підстави для призначення обвинуваченому реальної міри покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Вищеперелічені обставини, що пом`якшують покарання, наявність позитивних даних про особу обвинуваченого, його поведінка після вчинення злочину в сукупності, давали суду достатні підстави для призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Окрім того, під час апеляційного розгляду справи обвинувачений також визнав свою вину і та повідомив, що щиро кається у вчиненому.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у правильності висновків суду щодо виду і строку призначеного покарання та обґрунтованості рішення про його призначення нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.

Колегія суддів погоджується, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи прокурора про те, що суд безпідставно врахував пом`якшуючі покарання обставини визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що не відповідає дійсності, є необгрунтованими, оскільки не підтверджуються матеріалами провадження.
Так, на підставі ст.ст. 283, 291 КПК України до суду було направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , затверджений прокурором Чемеровецького відділу Городоцької місцевої прокуратури, у якому зазначено, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставин, які обтяжують покарання останнього відповідно до ст. 67 КК України в ході досудового розслідування не встановлено (а.с. 1-4).

В процесі судового розгляду зазначені в обвинувальному акті обставини знайшли своє підтвердження та були враховані при обрані виду та міри покарання ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Саме у вищевказаних межах був проведений судовий розгляд справи.
Інші доводи апеляційної скарги прокурора не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Чемеровецького відділу Городоцької місцевої прокуратури без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2