Справа № 675/301/18
Провадження № 1-в/675/89/2018
У Х В А Л А

"08" лютого 2018 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника ЗВК № 58 ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції подання начальника державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_7 відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ, Луганської області, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно - технічна, не одруженого, до засудження не працював, раніше судимого:
24 лютого 2004 року Лисичанським міськсудом Луганської області за ст.186 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
25 жовтня 2004 року Лисичанським міськсудом Луганської області за ст.ст.185 ч.3, 186 ч.2, 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
12 вересня 2007 року Лисичанським міськсудом Луганської області за ст.ст.190 ч.2, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;
22 травня 2009 року Брянським міськсудом Луганської області за ст.ст.391, 71 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі,
про призначення примусового годування шляхом вливання поживної рідкої харчової суміші через зонд,
Вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 15 жовтня 2012 року, який вступив в законну силу 19 квітня 2013 року, ОСОБА_6 засуджено за ст.289 ч.3 КК України до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Петровського районного суду Кіровоградської області від 28 березня 2016 року зараховано в строк відбуття покарання час з 16.02.2012 року по 19.04.2013 року за правилами, передбаченими ст.72 ч.5 КК України з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 16 лютого 2012 року.

Кінець строку 13 грудня 2018 року.

Комісія з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Луганській області (протокол №39/12 від 17 жовтня 2012 року) визначила ОСОБА_6 максимальний рівень безпеки з відбуванням покарання у звичайних жилих приміщеннях.

05 лютого 2018 року начальник державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про призначення ОСОБА_6 примусового годування шляхом вливання поживної рідкої харчової суміші через зонд. Посилається на те, що засуджений не приймає їжу з 22 січня 2018 року. Вказує на те, що згідно медичного висновку в зв`язку із голодуванням існує очевидна загроза життю та здоров`ю засудженого ОСОБА_6 .

У судовому засіданні представник державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» ОСОБА_5 подання підтримав, зазначив, що стан здоров`я засудженого постійно погіршується, а тому у зв`язку з голодуванням, існує очевидна загроза його життю. Також ОСОБА_5 повідомив суд, що станом на 08.02.2018 року рівень цукру в крові засудженого ОСОБА_6 підвищився порівняно з рівнем цукру станом на 05.02.2018 року, що вказує на можливість виникнення в нього захворювання цукровим діабетом.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав заявлене подання, просив його задовольнити, так як доказами у справі підтверджується наявність загрози життю та здоров`ю засудженого.

Засуджений ОСОБА_6 просив суд відмовити в задоволенні подання. Пояснив, що голодує з 22 січня 2018 року, почуває себе добре, може продовжувати голодування та не бажає, щоб до нього були застосовані вказані у поданні заходи.

Захисник ОСОБА_8 , повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, до суду не прибув, подав клопотання про відкладення розгляду справи. Вказане клопотання не підтримане засудженим ОСОБА_6 в судовому засіданні. Останній не заперечував проти слухання справи за відсутності його захисника.

Суд, заслухавши думку прокурора, представника ЗВК №58, засудженого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали подання, допитавши свідка, приходить до висновку, що подання слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 116 КВК України, примусове годування засудженого, який заявив про відмову від прийняття їжі, забороняється. Примусове годування може бути застосовано лише на підставі рішення суду, прийнятого за висновком лікаря, що засудженому загрожує розлад здоров`я стійкого характеру та існує очевидна загроза його життю. Особа, яка відмовилася від прийняття їжі, з моменту встановлення цього факту має перебувати під постійним наглядом лікаря. При підготовці висновку лікар, зважаючи на стан здоров`я засудженого, визначає вид примусового годування. Питання про застосування примусового годування вирішується судом в порядку, передбаченому законом.

Вказана норма кореспондується з приписами п. 7 ч. 1 ст. 537 КПК України, згідно з якими питання про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення вирішуються у порядку виконання вироків згідно частини другої статті 539 цього Кодексу.

Крім того, слід відмітити, що згідно з ч. 4 ст. 539 КПК України подання про примусове годування засудженого розглядаються протягом 24 годин з моменту надходження відповідного подання до суду суддею одноособово.

При постановленні рішення по суті заявленого подання судом враховується наступне.

Як встановлено судом з пояснень засудженого, ОСОБА_6 з 22 січня 2018 року не приймає їжу.

Під час медичного обстеження засудженого, яке відбулося 05 лютого 2018 року, встановлено наступне: шкірні покриви бліді, тургор шкіри знижений, температура тіла складає 36,8 градусів за Цельсієм, вага тіла - 64 кг при зрості 176 см, по прибутті в установу 20.11.2017 року вага складала 74,5 кг. Артеріальний тиск - 130/80 мм.рт.ст., пульс - 108 поштовхів на хвилину слабого наповнення, над легенями везикулярне дихання. Обстеження внутрішніх органів не проводилось через небажання засудженого. Цукор крові складає 3,9 ммоль/л., що є нижче нормальних показників, стілець відсутній, діурез знижений, відчутній запах ацетону з рота. Діагноз: Голодування. Загальна інтоксикація організму. Виразкова хвороба дванадцятипалої кишки в стадії нестійкої ремісії. Хронічний панкреатит в стадії помірного загострення.

Відповідно до медичного висновку від 05 лютого 2018 року начальника медичної частини державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_9 та лікаря Ізяславського Центру ПМСД ОСОБА_10 таке голодування загрожує розладом здоров`я засудженого стійкого характеру та існує очевидна загроза для його життя.

Як повідомив представник установи виконання покарань ОСОБА_5 , який обіймає посаду фельдшера в ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», 08.02.2018 року було проведено медичне обстеження засудженого ОСОБА_6 , в ході якого встановлено: тургор шкіри знижений, температура тіла складає 36,5 градусів за Цельсієм, вага тіла - 65 кг, артеріальний тиск - 120/65 мм.рт.ст., пульс - 99 поштовхів на хвилину, цукор крові складає 6,4 ммоль/л.

Підвищення рівня цукру в крові у засудженого, на думку ОСОБА_5 , вказує на зміни в його організмі негативного напрямку, а підвищення ваги ОСОБА_6 сталося лише за рахунок вживання великої кількості води засудженим через спрагу. Все вище вказане свідчить про наявність негативного впливу голодування на підшлункову залозу, що може призвести до виникнення цукрового діабету у засудженого.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який працює на посаді начальника медичної частини ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», вказав, що у засудженого спостерігається негативна динаміка основних показників стану організму. Різке підвищення рівня цукру в крові засудженого станом на 08.02.2018 року (6,4 ммоль/л) порівняно з рівнем цукру станом на 05.02.2018 року (3,9 ммоль/л) в сукупності із спрагою у нього може свідчити лише про наявність незворотніх наслідків для здоров`я засудженого. Також вказав, що засуджений страждає на низку хронічних захворювань організму, а голодування лише призводить до їх загострення. Вказане у своїй сукупності може при подальшому голодуванні призвести до критичного стану засудженого.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

На думку суду, з огляду на ту обставину, що засуджений фактично опинився перед загрозою розладу здоров`я стійкого характеру та існує очевидна загроза його життю, що підтверджено відповідними доказами, вжиття заходів щодо примусового годування шляхом вливання поживної рідкої харчової суміші через зонд є необхідними та не можуть вважатися такими, що принижують людську гідність.

Не визнаються випадки примусового годування засуджених порушенням їх прав і Європейським судом з прав людини, який у рішенні у справі «Невмержицький проти України» зазначив, що примусове годування, у принципі, не вважається поводженням, що принижує людську гідність.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого подання.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 116 КВК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Подання начальника державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» задовольнити.

Призначити примусове годування шляхом вливання поживної рідкої харчової суміші через зонд засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1