АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/5695/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/17/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2018 року м.Харків Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області лейтеананта поліції ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , про направлення підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18-го відділення КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Як зазначено в ухвалі, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 приблизно о 10 годині 00 хвилин перебуваючи на території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 випадково зустрів потерпілу ОСОБА_10 та її чоловіка ОСОБА_11 , де між ними виник конфлікт на ґрунті тривалих неприязних стосунків. Під час конфлікту ОСОБА_7 наніс потерпілій ОСОБА_10 чотири удари відром по грудній клітині та правій руці. Продовжуючи свої злочинні дії, умисно наніс три удари кулаком правої руки по голові потерпілої ОСОБА_10 , три удари кулаком лівої руки по голові потерпілої та по три удари кулаками правої та лівої руки по рукам та тулубу потерпілої ОСОБА_10 , чим спричинив відповідно до висновку-фахівця з питань судово-медичної експертизи № 1091-2017 від 27.10.2017р. «крововилив на задній поверхні правого плеча у нижній третині, численні садна на наружній поверхні правого плеча у нижній третині, з переходом на розгинальну поверхню правого передпліччя у верхній третині, на згинальній поверхні правого передпліччя у нижній третині відносяться до легких тілесних ушкоджень».
В клопотанні слідчого про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 01.12.2017 року зазначено, що в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України (а.с.1-2).
Крім того з матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002678 від 01.11.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно гр. України ОСОБА_7 (а.с. 3).

15.11.2017 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. '
Слідчим зазначено, що згідно інформації, наданої КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16», ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікування в «Центральній клінічній лікарні Укрзалізниці» в період часу з 26.09.2013 р. по 10.2013 р з діагнозом шизотипічний розлад.
Згідно довідки, наданої Харківською обласною клінічною психіатричною лікарнею № 3 від 01.12.2017 року, для з`ясування психічного стану ОСОБА_7 доцільним вирішувати питання в умовах стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а.с.1-2).
Крім того слідчим суддею зазначено, що постановою слідчого від 29.11.2017року по кримінальному провадженню, відносно підозрюваного ОСОБА_12 , була призначена амбулаторна судово - психіатрична експертиза, яка на теперішній час не проведена. Слідчим рішення про призначення стаціонарного психіатричного дослідження ОСОБА_12 не приймалось.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали клопотання та кримінального провадження не містять достатніх та обґрунтованих підстав для обмеження прав та свобод підозрюваного ОСОБА_12 , оскільки поміщення особи до психіатричного стаціонару (тим більше примусове) суттєво обмежує його права, тому неврахування цієї обставини є неприпустимим, з цим рішенням погоджується і апеляційна інстанція.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого та постановити нову ухвалу, задовольнивши клопотання слідчого про направлення підозрюваного на проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Апеляційну скаргу прокурор обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді необґрунтована та підлягає скасуванню відповідно до ч.1 п.3 ст. 409 КПК у зв`язку з істотним порушенням КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, належним чином про дату та час і місце апеляційного розгляду повідомлений.

15.01.2018 року через канцелярію апеляційного суду прокурором було подано клопотання про слухання справи за його відсутності.

Відсутність прокурора в силу вимог ч.4 ст.405 КПК України не є перепоною для проведення апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень Конститутуції України та рішень ЄСПЛ Де Вілде, Оомс і Версип проти Бельгії, Реквеньї проти Угорщини обмеження прав і свобод людини визнається допустимим якщо вони здійснені згідно з чинним законодавством і відповідають правилу збереження основного змісту прав і свобод.

Згідно ст. 509 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: 1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; 2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Сдідчим суддею зазначено, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 509 КПК України у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.
З даним посиланням згодна і колегія апеляційної інстанції.
Між тим, посилання слідчого на виписку з медичної карти №215264 «Центральної клінічної лікарні Укрзалізниці» щодо ОСОБА_7 є необгрунтованим, оскільки ОСОБА_7 проходив лікування у 2013 році в неврологічному відділенні ЦКБ УЗ протягом декількох днів у добровільному порядку, та був виписаний у задовільному стані.

Відомостей, що після 2013 року ОСОБА_7 мав розлади, які б свідчили про незадовільний психічний стан, матеріали справи не містять, як і підтверджень того, що ОСОБА_7 визнаний недієздатним, або обмежено дієздатним.

Довідка від 01 грудня 2017 року на яку посилається слідчий лише вказує на форму проведення експертизи для надання відповідей зазначених в постанові слідчого, однак не вказує на розлади здоров`я ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності. Примусове залучення особи для проведення медичної або психіатричної експертизи здійснюється за ухвалою слідчого судді, суду.
Слдічим суддею встановлено, що постановою слідчого від 29.11.2017року по кримінальному провадженню, відносно підозрюваного ОСОБА_12 , була призначена амбулаторна судово - психіатрична експертиза, яка на теперішній час не проведена.

Статтею 3 ЗУ Про психіатричну допомогу встановлена презумпція рсихічного здоров`я, а тому кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 1997 року № 8 Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах судово- психіатрична експертиза у кримінальній справі є обов`язковою за наявності сумнівів, що випливають з матеріалів справи, стосовно осудності підсудного. За наявності сумнівів у здатності потерпілого, свідка, цивільного позивача чи відповідача в кримінальних справах правильно сприймати події, адекватно на них реагувати та вірно відтворювати їх у своїх показаннях суд може викликати в судове засідання експерта-психіатра для участі в допиті цієї особи. Призначення судово-психіатричної експертизи щодо таких осіб з поміщенням до медичного стаціонару допускається лише за їх згодою.

Європейским судом з прав людини в своїй усталеній практиці зазначено, що особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по- друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення ЄСПЛ «Вінтерверп проти Нідерландів»).
Суд також наголошує на тому, що жодне позбавлення свободи особи, яка вважається психічнохворою, не може розглядатися як таке, що відповідає підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції, якщо воно було призначене без висновку медичного експерта. Це правило є застосовним навіть якщо метою тримання заявника є саме отримання медичного висновку (рішення ЄСПЛ «Варбанов проти Болгарії»). Конкретні форма і порядок можуть відрізнятися залежно від обставин. У термінових випадках або у випадках, коли особу затримано внаслідок агресивної поведінки, прийнятним може бути отримання такого висновку одразу після затримання. В усіх інших випадках необхідною є попередня консультація з лікарем. Коли такої можливості немає (наприклад, у зв`язку з відмовою зазначеної особи з`явитися для проведення огляду), потрібно принаймні призначити проведення медичної експертизи на підставі документів з матеріалів справи, і якщо цього зроблено не буде, неможна стверджувати, що наявність у особи психічної хвороби було достовірно доведено.

Сідчим суддею зазначено, що згідно з ст. 25 ЗУ «Про психіатричну допомогу » N 1489-ГІІ від 22.02.2000. особи, які отримують психіатричну допомогу, мають усі права і свободи, передбачені Конституцією У країни та Законами України. їхні права і свободи можуть обмежуватися лише у випадках, передбачених Конституцією України, відповідно до застосовного законодавства, з даним посиланням погоджується і судова колегія.

Стаття 5 Конвенції, наряду зі статтями 2, 3 та 4, закріплює одне з найбільш важливих прав, які захищають фізичну безпеку людини, а тому її важливість у демократичному суспільстві є надзвичайною (рішення ЄСПЛ «Маккей проти Сполученого Королівства» і «Шторк проти Німеччини»).

Апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 не містить обґрунтування підстав, які б свідчили про необхідність поміщення ОСОБА_7 до 18-го відділення КЗОЗ «Харківська обласна клінічна лікарня №3» для проведення стаціонарної судово - психіатрічної експертизи, не містить належних та достатніх доказів на підтвердження обставин викладених в клопотанні, не спростовує висновків, викладених в ухвалі від 13.12.2017 року слідчим суддею.

Посилання прокурора на недотримання строків видачі копії оскаржуваної ухвали та порушення вимог ч.2 ст. 376 КПК України заслуговує на увагу, однак не впливає на результат розгляду оскаржуваної ухвали і не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у вищезазначених рішеннях.
Посилання прокурора на.ч.1 п.3 ст. 409 КПК України є необґрунтованим та безпідставним.

За викладених обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року щодо відмови в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області лейтеананта поліції ОСОБА_8 про направлення підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: