Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
05 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні спільного подання Катеринівської ВК у Рівненській області № 46 та спостережної комісії при Сарненській РДА про умовнодострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2014 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представника

Катеринівської ВК-46 ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні спільного подання Катеринівської виправної колонії у Рівненській області №46 та спостережної комісії при Сарненській РДА про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ..
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що досліджені матеріали справи свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 протягом відбування покарання мав чотири стягнення за вчинені ним порушення установленого порядку відбування покарання, характер яких свідчить про те, що він є злісним порушником, відповідно до ст.133 КВК України, а тому подання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки термін часу, протягом якого засуджений характеризується установою позитивно є нетривалим.
В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від невідбутої частини покарання. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує, що судом першої інстанції при ухвалені судового рішення неповно вивчено дані про його особу, зокрема, що адміністрація колонії заохочувала його за сумлінну поведінку та працю. Стверджує, що стягнення за вчинені ним порушення установленого порядку відбування покарання, погашені в установленому законом порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали судової та особової справи засудженого, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджено вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2014 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за вчинення умисних злочинів та звільнявся умовно-достроково.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року №2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, як вбачається з характеристики від 15 вересня 2017 року ОСОБА_5 характеризується позитивно, протягом часу відбування покарання мав 2 заохочення за сумлінну поведінку, добросовісне відношення до роботи.
Проте, відповідно до характеристики від 12 травня 2017 року засуджений характеризувався як такий, що не є конфліктним, однак, участі у роботах з благоустрою колонії, у програмах диференційованого виховного впливу не приймав, освітній рівень підвищувати не бажав.
Тому, за висновками адміністративної комісії Катеринівської ВК-46 від 31 серпня 2016 року та від 16 травня 2017 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації та у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не стає на шлях виправлення.
Як вбачається із довідки заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_5 , на нього було накладено чотири стягнення, які погашені та зняті у встановленому законом порядку. За весь період відбування покарання до ОСОБА_5 і до моменту звернення до суду з клопотанням було застосовано заходи заохочення: 01.10.2015 року- подяка за сумлінне ставлення до праці та хорошу поведінку; 14.07.2017 року - подяка за добросовісне відношення до роботи та активну участь у благоустрої.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутністю трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання, судом першої інстанції зазначено, що подання Катеринівської ВК-46 є таким, що подано передчасно, оскільки термін часу, протягом якого засуджений характеризується установою позитивно є нетривалим.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дослідивши сукупність доказів, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання, як такого, що довів своє виправлення, оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці за час відбування покарання не довів своє виправлення.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_5 , а саме його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання.
За таких обставин висновки суду, викладені в ухвалі Сарненського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2017 року щодо відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи, судом правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні спільного подання Катеринівської ВК у Рівненській області №46 та спостережної комісії при Сарненській РДА про умовнодострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , без задоволення.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3