Справа № 467/1273/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2017 року Слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у дистанційному режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області і Арбузинською виправною колонією № 83 УДПтСУ у Миколаївській області клопотання заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 про застосування екстрадиційного арешту по відношенню до ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
19 жовтня 2017 року заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування екстрадиційного арешту по відношенню до ОСОБА_5 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у провадженні Центрального районного суду м.Тюмень Російської Федерації перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 228 КК Російської Федерації (незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів у великому розмірі). У зв`язку з неявкою останнього до суду постановою Центрального районного суду м.Тюмень від 27.12.2006 року йому змінено запобіжний захід на тримання під вартою та оголошено у розшук. За підозрою у скоєнні на території Миколаївської області кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 17 серпня 2014 року було затримано працівниками Братського РВ УМВС України в Миколаївській області. До Міністерства юстиції України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_5 від 24.09.2014 року. У ході проведення екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_5 документовано паспортом громадянина російської Федерації № НОМЕР_1 від 14.01.2004 року, виданим підрозділом 722-002, останній з питань набуття громадянства України та статусу біженця, а також особи, яка потребує додаткового захисту, не звертався. Вироком Братського районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання в Арбузинській виправній колонії № 83 Миколаївської області. 17 жовтня 2017 року Арбузинським районним судом Миколаївської області прийнято рішення про звільнення ОСОБА_5 умовно-достроково з місць позбавлення волі. Згідно наказу Міністра юстиції ОСОБА_7 від 16 липня 2015 року ОСОБА_5 необхідно видати до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 228 КК РФ з відстрочкою фактичної передачі до відбуття ОСОБА_5 покарання чи звільнення його від покарання.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 не має дозволу на постійне проживання на території Миколаївської області, до засудження не мав постійного місця роботи в Україні, родини; будучи обізнаним про притягнення його до кримінальної відповідальності на території Російської Федерації, умисно ухилився від судового слідства та від покарання; переїхавши на територію України, продовжив свою злочинну діяльність, за що був засуджений Братським районним судом Миколаївської області, застосування іншого запобіжного заходу не дасть можливості у примусовому порядку видати особу до іншої держави, прокурор прохав застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до його фактичної передачі компетентним органам російської федерації, але не більше дванадцяти місяців.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Захисник та ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Центрального районного суду м.Тюмень Російської Федерації перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 228 КК Російської Федерації (незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів у великому розмірі). Постановою Центрального районного суду м.Тюмень від 27.12.2006 року йому змінено запобіжний захід на тримання під вартою та оголошено у розшук.

До Міністерства юстиції України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_5 від 24.09.2014 року.

У ході проведення екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_5 являється громадянином Російської Федерації, з питань набуття громадянства України та статусу біженця, а також особи, яка потребує додаткового захисту, останній не звертався.

Вироком Братського районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання в Арбузинській виправній колонії № 83 Миколаївської області. 17 жовтня 2017 року Арбузинським районним судом Миколаївської області винесено ухвалу про звільнення ОСОБА_5 умовно-достроково з місць позбавлення волі.

Згідно наказу Міністра юстиції ОСОБА_7 від 16 липня 2015 року ОСОБА_5 необхідно видати до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 228 КК РФ з відстрочкою фактичної передачі до відбуття ОСОБА_5 покарання чи звільнення його від покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 584 КПК України після отримання запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням центрального органу прокурор вносить подання про її екстрадиційний арешт до суду за місцем тримання особи під вартою.

Правовідносини між Україною та Російською Федерацією врегульовані Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року. Відповідно до вимог ст. 1 вказаної конвенції Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 7 ст. 584 КПК України після одержання клопотання слідчий суддя встановлює особу, пропонує їй зробити заяву, перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і виносить ухвалу про застосування екстрадиційного арешту або про відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.
Враховуючи, що ОСОБА_5 притягується до відповідальності правоохоронними органами Російської Федерації за діяння, яке відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч.1 ст. 309 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк понад 1 рік позбавлення волі, строки, передбачені ст. 49 КК України, на даний час не сплинули, а також, що отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу останнього для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину на території держави і проведено екстрадиційну перевірку відносно ОСОБА_5 , при цьому врахувавши характеризуючі дані про його особу, а саме те, що ОСОБА_5 не має дозволу на постійне проживання на території Миколаївської області, до засудження не мав постійного місця роботи в Україні, родини; будучи обізнаним про притягнення його до кримінальної відповідальності на території Російської Федерації, умисно ухилився від судового слідства та від покарання; переїхавши на територію України, продовжив свою злочинну діяльність, за що був засуджений Братським районним судом Миколаївської області, застосування іншого запобіжного заходу не дасть можливості у примусовому порядку видати особу до іншої держави, слідчий суддя приходить до висновку про наявність реального ризику того, що вказана особа, перебуваючи на волі, може переховуватися від компетентних органів як України, так і іноземної держави.
На підставі викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що наявними є визначені ст.584 КПК України правові підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) у відношенні ОСОБА_5 , у зв`язку з чим клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Керуючись ст. ст. 581,584 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Клопотання заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 про застосування екстрадиційного арешту по відношенню до ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до його фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, але не більше ніж на дванадцять місяців з дня його затримання.
Упродовж екстрадиційного арешту утримувати його у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання.

Виконання ухвали в частині затримання та доставки ОСОБА_5 до державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» в день його звільнення з Арбузинської виправної колонії № 83 Миколаївської області після відбуття ним покарання за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року доручити Арбузинському ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1