Провадження № 1-в/537/123/2018
Справа № 537/150/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , при секретарі ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву виконуючого обов`язки головного лікаря Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 та лікара-психіатра Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_5 про скасування частини вироку суду, -
ВСТАНОВИВ:
Виконуюча обов`язки головного лікаря Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 та лікар-психіатр Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_5 звернулись до суду із заявою, згідно якої просили суд ухвалити рішення, яким скасувати частину вироку Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року про надання ОСОБА_6 амбулаторної примусової психіатричної допомоги.
Заява мотивована тим, що вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року, який надійшов до Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру 21 жовтня 2016 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначена амбулаторна примусова психіатрична допомога у зв`язку зі скоєнням злочину, передбаченого частиною 2 статті 263 Кримінального кодексу України. У вказаному вироці зазначена адреса ОСОБА_6 АДРЕСА_1 . Згідно змісту заяви, засуджений щомісяця відвідувався за вказаною адресою, в результаті чого було встановлено, що у цій квартирі ніхто не проживає. Проведеними заходами щодо встановлення місця проживання ОСОБА_6 виявити останнє не вдалося. Згідно ухвали Октябрського районного суду міста Полтави від 24 жовтня 2017 року, ОСОБА_6 було відмінено покарання у вигляді звільнення від покарання від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, однак ніяких рішень відносно надання останньому амбулаторної примусової психіатричної допомоги не прийнято. За результатами направлення заяв Полтавським обласним психоневрологічним диспансером до суду щодо припинення надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги ОСОБА_6 , судом в задоволенні такої заяви було відмовлено у зв`язку із тим, що даний випадок не підлягає під вимоги, що дають підстави для припинення такої допомоги.
Представник Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак в.о. головного лікаря закладу ОСОБА_4 , завчасно надала до суду клопотання, згідно якого просила провести судове засідання без участі заявника та зазначила, що заяву про скасування амбулаторної примусової психіатричної допомоги відносно ОСОБА_6 підтримує.
Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 в судовому засіданні вважав за необхідне в задоволенні заяви відмовити, оскільки, згідно положень чинного законодавства, суд першої інстанції позбавлений повноважень щодо скасування частини вироку.
Суд, вислухавши думку прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.
Вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року, який набрав законної сили 17 жовтня 2016 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 263 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки; на підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено терміном на 1 (один) рік; застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання ОСОБА_6 .
Згідно матеріалів справи, 24 жовтня 2016 року зазначений вирок суду в частині відбування покарання з випробуванням засудженим був прийнятий до виконання Октябрським районним відділом кримінально-виконавчої інспекції міста Полтави, та, згідно повідомлення Шевченківського РС Полтавського МВ пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції за вих.№4627 , 16 листопада 2017 року ОСОБА_6 , 1993 року народження, знятий з обліку зазначеної установи на підставі ухвали Октябрського районного суду міста Полтави від 24 жовтня 2017 року у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Як встановлено в судовому засіданні, вирок Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року в частині застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я не виконано.
Як на підставу невиконання вироку представник Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру посилається на неможливість встановлення місця проживання ОСОБА_6 , на підтвердження чого надав повідомлення Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області за вих..№10344/115/101/01-4 від 13 грудня 2017 року, повідомлення Кременчуцького обласного ПНД за вих.№13/274 від 08 лютого 2018 року, повідомлення Крюківського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області за вих..№54525 від 27 листопада 2017 року, повідомлення Кременчуцького районного ВП за вих..№9774/115/109/01-2017 від 05 грудня 2017 року.
Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 01 червня 2017 року в задоволенні заяви Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру про припинення ОСОБА_6 амбулаторної примусової психіатричної допомоги, призначеної вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року, відмовлено.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 березня 2017 року заяву лікаря-психіатра Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру про припинення про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно засудженого ОСОБА_6 повернуто заявнику.
Статтею 537 КК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що вникають при виконанні вироку.
Так, згідно заяви представників Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру, останні просять суд скасувати частину вироку суду, який набрав законної сили.
Однак, питання стосовно скасування вироку суду або його частини не відноситься до повноважень суду першої інстанції, та згідно положень статті 407 КПК України, відноситься до повноважень суду апеляційної інстанції.
Інші підстави для задоволення заявлених представниками Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру вимог, передбачених положеннями статті 537 КПК України, які передбачають питання, що вирішуються судом під час виконання вироків, відсутні.
За викладених обставин, у зв`язку із відсутністю законних підстав для скасування частини вироку суду, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви в.о. головного лікаря Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 та лікара-психіатра Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_5 про скасування частини вироку Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року відносно ОСОБА_6 .
Керуючись статтями 537, 539 КПК України, суддя,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви виконуючого обов`язки головного лікаря Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 та лікаря-психіатра Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_5 про скасування частини вироку суду - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1