11-кп/775/383/2017(м)
264/2645/17

Єдиний унікальний номер 264/2645/17 Головуючий суддя у суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/383/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000286 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 червня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, громадянин України, українець, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий:

1) 28 жовтня 2005 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя за ч.2 ст.186, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 рок з випробуванням на строк 2 роки;

2) 11 травня 2006 року Угледарським міським судом Донецької області за ч.4 ст.189, ст.ст.70, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з випробуванням на строк 3 роки;

3) 12 липня 2007 року Ворошиловським районним судом м. Донецька за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

4) 30 жовтня 2007 року Угледарським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.ст.70, 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна, звільнився 23 травня 2012 року за відбуттям покарання;

5) 29 серпня 2016 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільнився 11 листопада 2016 року за відбуттям покарання,

проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз 3100, 78 грн.

Вирішено долю речових доказів.

В с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 08 лютого 2017 року в ранковий час, повторно шляхом відкриття циліндрового механізму замка відмичкою, проник до квартири ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно та грошові кошти ОСОБА_8 , з місця злочину зник, заподіявши потерпілій майнову шкоду на суму 10250 грн.

Надалі, ОСОБА_7 17 лютого 2017 року приблизно о 12.00 год. повторно шляхом відкриття циліндрового механізму замка відмичкою, проник до квартири ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_9 , з місця злочину зник, заподіявши потерпілій майнову шкоду на суму 4516,86 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинуваченим подана апеляційна скарга, зі змісту якої убачається, що останній просить вирок суду щодо нього змінити, звільнивши його від сплати процесуальних витрат за проведення експертиз.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, прокурор просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції, як законний і обґрунтований, - без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення, а вирок суду, як законний і обґрунтований, - без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його визнавальних показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, відповідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Твердження обвинуваченого про звільнення його від сплати процесуальних витрат за проведення експертиз не ґрунтуються на вимогах Закону. Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Згідно вимог статей 9, 17, 242 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, тощо. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Слідчий або прокурор зобов`язані звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням тощо.

Таким чином, призначення прокурором експертиз для встановлення збитків та/або шкоди, не є правом, а є його прямим обов`язком.

Виходячи з наведеного вище, а також, враховуючи вимоги ст.124 КПК України, згідно яких, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів законність вироку за підставами, вказаними в цій частині апеляційної скарги обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4