Справа 556/1022/17
Номер провадження 1-кп/556/85/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 556/1022/17
Рядок статзвіту № 34

07.12.2017 року. Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець кримінальне провадження №0000818 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня - технічна, не одруженого, пенсіонера, не судимого,-

за ч.2 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

06.09.2014 року, близько 14 год., в смт. Рафалівка Володимирецького району, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номерний знак НОМЕР_1 в порушення вимог підпункту "б" п.2.3, підпункту «а» п.2.9, п.10.1, підпункту «г» п.15.9, п.16.13 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, з метою висадки пасажира, зупинив автомобіль поблизу будинку №6 на правій смузі руху вул. Залізнична, смт. Рафалівка Володимирецького району Рівненської області, на відстані ближче 10,0 м. від краю перехрещуваної проїзної частини вул. Незалежності смт. Рафалівка Володимирецького району Рівненської області, в місці, де зупинка заборонена.

Після висадки пасажира, ОСОБА_4 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед виконання маневру розвороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав переваги в русі мотоциклу марки «VIPER ZS150J» держаний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, розпочав виконання маневру розвороту ліворуч, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з вище вказаним мотоциклом, водій якого не мав можливості його уникнути по незалежних від нього технічних причинах.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла марки «VIPER ZS150J» держаний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого внутрішньо-суглобового багато уламкового перелому проксимального метаепіфізу обох кісток правої гомілки, які в своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Таким чином, своїми діями, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково і суду пояснив, що 6.09.2014 року близько 10 год. він поїхав у м. Кузнецовськ, возив собаку до ветлікара. З ним їздила знайома ОСОБА_8 . Повернувшись в смт. Рафалівка, близько 14 год. 10 хв. на вул. Залізничній висадив ОСОБА_8 , включив лівий поворот і почав розвертатися. Позаду нього машини не було. Через 4-5 секунд від початку маневру, почув удар з правого боку, різко зупинився. Побачив, що лежить мотоцикл і двоє людей. Викликали швидку допомогу, поліцію. Винен в тому, що порушив Правила дорожнього руху зупинився не в тому місці.

Потерпілому компенсував витрати на лікування.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що 6.09.2014 р. вони їздили з обвинуваченим, його машиною, в м. Кузнецовськ до ветлікаря, так як захворіла собака.

Коли повернулися назад, ОСОБА_4 привіз її додому. Вона вийшла з машини, а він почав розвертатися. Відійшовши метрів три, почула удар. Самого зіткнення не бачила. І перед тим нікого на вулиці не було.

Аналогічні покази дав суду і свідок ОСОБА_9 . Коли його цивільна дружина ОСОБА_8 повернулася з обвинуваченим з м. Кузнецовська, автомобіль стояв біля обочини. Він відкрив дверки, забрав у дружини сумки. У машині був включений лівий поворот. Як сталося зіткнення він не бачив, на вулиці ніякого транспорту також не бачив. ОСОБА_4 включив поворот і почав рухатися.

Свідок ОСОБА_10 ствердив, що 6.09.2014 р., в обід, потерпілий приїхав до нього додому на мотоциклі. Потім вони поїхали до магазину автозапчастин. Автомобіль обвинуваченого побачили на відстані 200-300 метрів, він стояв. А потім почав рухатися, робити маневр розвороту. Це було вже за метрів 20-30, і вони вже не змогли уникнути зіткнення. Не бачив чи в автомобілі був включений поворот. Вони їхали зі швидкістю 40 км/год. Автомобіль під керуванням обвинуваченого перегородив їм дорогу і сталося ДТП.

Потерпілий ОСОБА_6 дав суду аналогічні покази. Автомобіль обвинуваченого стояв на обочині, а потім почав швидко рухатись і в безпосередній близькості виїхав на зустрічну смугу руху. А тому він не встиг застосувати гальмування мотоцикла, і вони не змогли уникнути зіткнення.

Обвинувавчений давав гроші на лікування.

Крім часткового визнання своєї вини самим обвинуваченим, показів потерпілого, свідків, винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину стверджується також:

-Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 6.09.2014 року на вул.. Залізнична смт. Рафалівка Володимирецького району та схемою до даного протоколу;

-Протоколами огляду транспортних засобів від 6.09.2014 р. мотоцикла марки «VIPER-150» державний номер НОМЕР_2 , автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номер НОМЕР_1 ;

-Протоколами проведення слідчого експерименту від 19.06.2015 р. з свідком ОСОБА_10 , потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , протоколом проведення слідчого експерименту від 8.06.2017 р. з свідком ОСОБА_11 , які розповіли про обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 6.09.2014 р.;

-Довідкою Рівненського обласного центру з гідрометеорології від 17.06.2015 р., згідно якої за даними репрезентативної до території Володимирецького району ( в т.ч. смт. Рафалівка) Рівненської області метеостанції Сарни 6 вересня 2014 року близько 14 год. 10 хв. зафіксовано погодні умови: малохмарно, температура повітря близько 22 градуси Цельсія тепла, опадів та інших атмосферних явищ не спостерігалось.

Згідно Висновку експерта №250 від 19.11.2014 року у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження в вигляді відкритого внутрішньо-суглобового багато уламкового перелому проксимального метаепіфізу обох кісток правої гомілки з приводу чого він знаходився на стаціонарному лікуванні в Рівненській обласній клінічній лікарні з 8 вересня по 10 жовтня 2014 року.

Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета, можливо, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при обставинах та в термін вказаних в постанові і які відносяться до розряду тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя на момент їх заподіяння.

У Висновку судової інженерно- транспортної експертизи №267 від 29.10.2014 року зазначено, що на момент експертного дослідження робоча гальмівна система мотоцикла марки «VIPER ZS150J» держаний номерний знак НОМЕР_2 знаходилася в технічно несправному, однак працездатному стані.

На момент експертного дослідження система рульового керування мотоцикла марки «VIPER ZS150J» держаний номерний знак НОМЕР_2 знаходилася в технічно несправному стані.

Пошкодження в робочій гальмівній системі виражене у деформуванні ручки гальмівної системи переднього колеса мотоцикла «VIPER ZS150J» знаходяться в зоні загальних деформацій, які виникли в результаті ДТП, не містять ознак поступового експлуатаційного характеру, а характерні для несправностей та пошкоджень одномиттєвих (ударних) навантажень, що виникли в момент ДТП.

Пошкодження в робочій гальмівній системі виражене у наявності конструктивних змін виражених у сторонньому втручанні до конструктивних елементів гальмівної системи заднього колеса (наявності з`єднання педалі-важеля ножного приводу гальм та тяги не заводським способом) мотоцикла марки «VIPER ZS150J» відносяться до несправностей експлуатаційного характеру, які виникли перед ДТП.

Пошкодження в системі рульового керування виражені у деформуванні вилки переднього колеса та рульового керма мотоцикла марки «VIPER ZS150J» держаний номерний знак НОМЕР_2 знаходяться в зоні загальних деформацій, які виникли в результаті ДТП, не містять ознак поступового експлуатаційного зносу та не відносяться до пошкоджень експлуатаційного характеру, а характерні для несправностей та пошкоджень одномиттєвих (ударних) навантажень, які виникли в момент ДТП.

Згідно Висновку судової інженерно-транспортної експертизи №268 від 1.12.2014 року, ймовірно в момент первинного контактування переднє колесо, щиток переднього колеса, вилка переднього колеса мотоцикла марки ««VIPER ZS150J» держаний номерний знак НОМЕР_2 контактували з переднім правим колесом та переднім правим крилом наданого на дослідження автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номер НОМЕР_1 .

Як вказано у Висновку судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-364/15 від 27.06.2015 р., у 1,2 і 3 варіантах дорожньої обстановки, яка наведена у наданих на експертизу вихідних даних, дії водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 не відповідають вимогам п.10.1, п.15.9(ґ) і п.16.13 Правил дорожнього руху України, а невідповідність його дій вимогам п.10.1 і п.16.13 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта №560 від 22.06.2017 р. у свідка ОСОБА_10 згідно наданих медичних документів лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з явищами струсу головного мозку, рвані рани нижньої губи та підборіддя, навколоорбітальна гематома зліва, субкон`юнктивальний крововилив у ділянці зовнішнього кута лівого ока, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» з 06 по 15 червня 2014 року.

Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупого(их) предмету(ів), могли утворитися у вказаний в обставинах термін і оцінються в сукупності як за єдиним механізмом виникнення та, згідно п.2.3.3.Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Вказані тілесні ушкодження могли виникнути, при даному виді дорожньо-транспортної пригоди, як у особи котра рухалась на мотоциклі.

І відповідно Висновку судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-447/17 від 27.06.2017 р., в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Transporter» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху, з технічної точки зору, повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 15.9 (ґ), 16.13 Правил дорожнього руху України.

При заданому комплексі вихідних даних, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля марки «Volkswagen Transporter» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , не відповідають вимогам п.п 10.1, 15.9 (ґ), 16.13 Правил дорожнього руху України, при цьому невідповідність його дій вимогам п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

При заданому комплексі вихідних даних, в даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла марки««VIPER ZS150J» держаний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також судом був досліджений письмовий доказ, наданий стороною обвинувачення в підтвердження винуватості ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні: Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений о 17 год.00 хв. 6.09.2014 р., згідно якого ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Як визначив Європейський суд з прав людини (справа Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04), суд при оціненні доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумними сумнівом» і «така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
У відповідності до ст.. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів с показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Суд, згідно ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Частиною 3. ст. 17 КПК України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.
Згідно ч.1,2 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу, або з порушенням його суттєвих умов.
Згідно роз`ясень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» слід мати на увазі, що згідно зі ст.. 62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також доказах, одержаних незаконним шляхом.
Крім того, згідно Рішення Конституційного суду України від 20.10.2011 року (справа №1-31/2011): «Визнання допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть бути тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства …».
Як вбачається з Висновку комісійної судово-медичної експертизи №43 від 27.06.2017 громадянин ОСОБА_4 06 вересня 2014 року о 17 годині 00 хвилин за направленням інспектора ВДАІ був оглянутий лікарем в СМСЧ-3 м.Кузнецовськ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому було використано результат дослідження за допомогою спеціального технічного засобу Drager», а саме 0,21%о (проміллє) і встановлено перебування обстежуваного ОСОБА_4 на момент огляду в стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з того, що в наданих документах не має відомостей про об`єктивний огляд обстежуваного з відміткою про медичні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), відсутність даних про застосування даного методу в динаміці, єдиний результат спеціального технічного засобу «Dгаgег» (0,21%о) не може бути підданий експертній оцінці.

Достовірно встановити факт вживання алкоголю і ступінь сп`яніння у ОСОБА_4 можна було б лише за результатами оцінки концентрації етилового спирту в його крові та сечі, відібраних після ДТП і проведених хроматографічним методом, який на даний час являється найбільш точним. Вказані результати в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Таким чином не є належним та допустимим доказом Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 6 вересня 2014 року, оскільки здобутий не в порядку КПК.
Так, статтею 245 КПК України встановлений порядок отримання зразків для експертизи.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 245 КПК України відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 цього Кодексу.
У разі відмови добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд, за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому ст.ст.160-166 цього кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відібрання біологічних зразків примусово.
Згідно ст. 241 КПК України освідчення особи здійснюється на підставі постанови прокурора. Однак як встановлено в судовому засіданні постанова прокурора про освідчення ОСОБА_4 не виносилась, біологічні зразки не відбиралися.
Відповідно до ст. 86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права. За загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейдера де Кастро проти Португалії від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року, заява №16404/03), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканість житла.
Враховуючи вище викладене, наданий стороною обвинувачення доказ: Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 6.09.2014 р., суд визнає недопустимим. І відповідно - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння слід виключити із обвинувачення, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таким чином, проаналізувавши і оцінивши всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення належними і допустимими доказами повністю довела винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і вірно кваліфікувала його дії.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що помякшують і обтяжують покарання, що вчинив тяжкий злочин, з необережності.

Обставин, які помякшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав частково, позитивно характеризується, частково відшкодував витрати на лікування потерпілому.

А тому суд вважає за правильне обрати ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

У судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як зазначено в п."е" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України - потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, з необережності, являється потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією.

А тому згідно п. "е" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» його слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Цивільні позови прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення підлягають до задоволення відповідно до ст..128 КПК України.

Згідно вимог ст.. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Позовні вимоги підтверджуються розрахунками понесених затрат на лікування потерпілого за рахунок коштів медичного закладу.

Згідно ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта.

Речові докази по справі повернути власникам, згідно ст. 100 КПК України,

Керуючисть ст.ст. 100, 124, 128, 370 - 371, 373 - 374, 376 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VІІ суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі п «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VІІ ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.

Цивільні позови задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь Державної установи «Інститут нейрохірургії ім.. Академіка А.П. Ромоданова Національної академії медичних наук України» -11407 грн. 10 коп. (одинадцять тисяч чотириста сім) грн.. 10 коп. понесених затрат на лікування потерпілого. (р/р 9755 ДКСУ у м. Києві, , МФО 820172)

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь комунального закладу «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради 7477 грн. 74 коп. (сім тисяч чотириста сімдесят сім) грн.. 74 коп. понесених затрат на лікування потерпілого. (р/р 0720 в ГУ ДКСУ у Рівненській області, , МФО 833017)

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3841 грн. 64 коп. (три тисячі вісімсот сорок одну) грн.. 64 коп. витрат на залучення експерта.

Речові докази: автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номерний знак НОМЕР_1 повернути засудженому ОСОБА_4 ; мотоцикл марки ««VIPER ZS150J» держаний номерний знак НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому, прокурору, потерпілому копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: