Справа № 555/2523/17
Номер провадження 1-кп/555/61/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , будучи засудженим вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 02.02.2015 року за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125, ч.1 ст.186, ч.1 ст.162 КК України, 13.11.2017 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи у житловому будинку ОСОБА_4 , що розташований по АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом ривка з рук потерпілої відкрито викрав бувший у використанні мобільний телефон марки «Ergo» F 240 ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , вартістю 390 грн. та картку мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., належні останній , чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 415 грн.
Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та дав показання про те, що 13.11.2017 року близько 18 години 30 хвилин прийшов до господарства потерпілої, з якою кілька років тому співмешкав, а згодом періодично зустрічався. Зайшовши до будинку, він побачив, що потерпіла ОСОБА_4 розмовляє по телефону. Він її запитав, з ким вона спілкується, на що потерпіла відповіла, що його це не стосується. Така поведінка потерплої його розсердила, тому, підійшовши, він вирвав з її рук телефон та поклав його до кишені куртки. Після чого він пішов додому. Обвинувачений вказав, що мав намір повернути ОСОБА_4 телефон, проте цього не зробив. У вчиненому злочині щиро розкаявся, вказавши, що зробив для себе відповідні висновки, з потерпілою примирився.
Потерпіла ОСОБА_4 дала показання про те, що близько трьох років тому перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_5 , після припинення стосунків вони періодично зустрічаються, обвинувачений допомагає їй по господарству. 13.11.2017 року близько 18 години 30 хвилин він прийшов до неї додому та, побачивши, що вона розмовляє по телефону, запитав, з ким саме вона говорить. На його питання потерпіла відповіла, що це не його справа. Після чого ОСОБА_5 підійшов до неї та вихопив з її рук мобільний телефон, який поклав до кишені своєї куртки та залишив її будинок. Після цієї події вона неодноразово просила, щоб ОСОБА_5 повернув їй телефон, проте він лише обіцяв, що це зробить, однак телефон так і не віддавав, а тому із відповідною заявою вона звернулась до поліції. Просить суворо ОСОБА_5 не карати, вказує, що він зробив для себе відповідні висновки, а вона будь-яких претензій до особи не має, телефон їй було повернуто.
Визнавши відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах.
Злочинні дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчинення нових злочинів, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно ч.4 ст.12 КК України ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.
Обставин, які обтяжують покарання, - не встановлено.
Обставини, які пом`якшують покарання, це щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяних збитків.
По місцю проживання ОСОБА_5 характеризуються позитивно.
Із медичної довідки №434 комунального закладу охорони здоров`я «Березнівська ЦРЛ» вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на «Д» обліку 2001 року з діагнозом - легка розумова відсталість.
Згідно відповіді №241 від 04.12.2017 року комунального закладу «Сарненська ЦРЛ» вбачається, що «легка розумова відсталість» є зниженням інтелектуальних здібностей і не являється психотичним розладом психіки, особистості та поведінки. Виходячи з наведеного, ОСОБА_5 не відповідає визначенню особи, «тяжкий психічний розлад якої являє собою небезпеку для неї або інших осіб, або не дає можливості самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність», а тому не потребує примусового лікування і може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Із акту амбулаторної судово-наркологічної експертизи №240 від 04.12.2017 року встановлено, що ОСОБА_5 страждає активною алкогольною залежністю без психотичних розладів психіки і поведінки на даний час, і з утриманням від вживання алкоголю на даний час і не потребує примусового лікування з приводу активної алкогольної залежності.
Суд, враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість злочину та його наслідки, позицію потерпілої, яка не має до обвинуваченого будь-яких претензій та просить суворо не карати, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак щиро розкаявся у вчиненому, висловив осуд своєї поведінки, за місцем проживання характеризуються позитивно, стан його здоров`я, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання у виді позбавлення волі, призначення якого є найбільш доцільним і буде сприяти виправленню та попередженню вчиненню нових злочинів.
В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.
Цивільного позову не заявлено.
Процесуальних витрат по справі не має.
Відповідно до ухвали слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 27.11.2017 року щодо ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, термін дії обов`язків визначено до 19.01.2018 року. Прокурор вказав на необхідність обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Оскільки суд прийшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді позбавлення волі відповідно до положень ст.75 КК України, суд не вбачає підстав для обрання щодо особи запобіжного заходу.
Речовий доказ - мобільний телефон марки «Ergo» F 240 ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 та картка мобільного оператора «Київстар» відповідно до положень ч.9 ст.100 КПК України підлягають поверненню власнику ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків :
-- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
-- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази: мобільний телефон марки «Ergo» F 240 ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 та картку мобільного оператора «Київстар» - повернути власнику ОСОБА_4 .
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1