Ухвала

Іменем України
19 лютого 2018 р.

м. Київ
Справа № 551/1066/16-к

Провадження № 51-415 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 25 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 листопада 2017 року,

встановив:

Вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 25 липня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 листопада 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений порушував питання про перегляд оскаржуваних судових рішення в касаційному порядку.

Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду від 15 січня 2018 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

10 лютого 2018 року засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Однак, приписів ст. 427 КПК України не дотримався, допущених недоліків не усунув.

Зокрема, засудженим знову не враховано вимоги ч. 1 ст. 438 КПК України та не зазначено в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, не вказано на конкретні порушення закону, що відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на його думку, допущені судами обох інстанцій при вирішенні судових рішень, не наведено конкретних доказів
і аргументів в обґрунтування кожної позиції.
Крім того, засуджений хоч і посилається у касаційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, однак не наводить належного обґрунтування своїх вимог з урахуванням положень ст. 412 КПК України, оскільки його скарга не містить доводів щодо незаконності судових рішень з цієї підстави та вказівки на конкретні норми КПК України, які було порушено судами, а також як саме ці порушення перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення.
Доводи ж касаційної скарги засудженого практично зводяться до необхідності перевірки фактичних обставин кримінального провадження та оцінки доказів, що відповідно до положень статей 433, 438 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України,

постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 25 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 листопада 2017 року, а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3