АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1637/17 Справа № 174/771/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000302 за апеляційними скаргами прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Хмельницьку, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі із доповненнями до неї прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини у скоєнні злочинів та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити в частині стягнення судових витрат у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, стягнувши з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення експертиз, а саме: судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 1/5.1/2370 від 10 листопада 2016 року у розмірі 2 641 гривні 20 копійок; судової вибухотехнічної експертизи № 28/5.2-282 від 01 листопада 2016 року у розмірі 527 гривень 76 копійок; додаткової судової вибухотехнічної експертизи №35/5.2-190 від 06 червня 2017 року у розмірі 263 гривень 88 копійок, в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно не стягнув з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме: витрати пов`язані з проведенням судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 1/5.1/2370 від 10 листопада 2016 року у розмірі 2 641 гривні 20 копійок, а також безпідставно склав вартість за проведення двох інших експертиз, що унеможливлює належно виконати рішення суду, оскільки дані експертизи виконувались різними експертними установами та підлягають перерахуванню на різні рахунки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати вирок як незаконний, необґрунтований у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, порушенням норм матеріального і процесуального права, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судовий розгляд проведено неповно, оскільки судом були відхилені його клопотання про доручення органу досудового розслідування в порядку ч. 3 ст. 333 КПК України про проведення слідчих дій, а висновок щодо винуватості ОСОБА_9 в інкримінованих йому злочинах, суд ґрунтує виключно на припущеннях та домислах, що не допустимо, оскільки жодного прямого доказу винуватості ОСОБА_9 органом обвинувачення надано не було.

Вважає, що висновок суду в частині реальної загрози для життя свідків є безпідставним, оскільки свідки не були присутні у кабінеті ОСОБА_10 ні до, ні під час вибуху, тобто їх показання не можуть свідчити про вчинення злочину, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України саме ОСОБА_9 .

Також суд не прийняв до уваги, що судово-медичний експерт ОСОБА_11 пояснив, що для відповіді на питання чи можливий механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 , механізму, вказаному ОСОБА_9 при проведені слідчого експерименту неможливо у зв`язку з неконкретністю відомостей про механізм спричинення тілесних ушкоджень, при цьому, як слідує з самого протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , під час його здійснення проводився відеозапис, однак під час намагання відтворити запис в суді, було встановлено, що будь-який запис на ньому відсутній

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що у загиблого ОСОБА_10 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації правої кисті, що свідчить про те, що вибух гранати відбувся у нього в руці, що в свою чергу підтверджує версію ОСОБА_9 .

Вважає, що не доведено кваліфікацію саме за п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки граната вибухнула в службовому кабінеті - капітальному приміщенні, вхідні двері якого на момент вибуху були зачинені, тобто ніякої небезпеки для життя будь-яких осіб, окрім загиблого та самого обвинуваченого не було та не могло бути, крім того, неправильною є кваліфікація злочину за ст. 115 КК України, оскільки загиблий продовжував жити після вибуху ще протягом понад 30 хвилин, що виключає таку кваліфікацію.

Більш того, судом не доведена винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки у самому обвинуваченні відсутні майже усі ознаки об`єктивної сторони злочину дата, місце, час, спосіб придбання, носіння, зберігання гранати, тобто все обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях, не підтверджених жодним доказом.

Також покарання призначене судом є занадто суворим, оскільки ОСОБА_9 є людиною похилого віку, пенсіонер, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, тому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років для нього є занадто суворим, оскільки, враховуючи його вік, він може не дожити до звільнення.

Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України та призначено покарання за п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 , умисно, за невстановлених слідством обставин, дати та часу незаконно придбав вибуховий пристрій промислового виготовлення, типу осколкової ручної гранати РГД-5 та достовірно знаючи, що граната відноситься до вибухових пристроїв у власних цілях почав носити та зберігати її при собі без передбаченого законом дозволу.

22 серпня 2016 року приблизно о 15 годині 15 хвилин, ОСОБА_9 умисно, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , який виник на ґрунті неприязних відносин з останнім, способом небезпечним для життя багатьох осіб з використанням раніше придбаного вибухового пристрою гранати, без передбаченого законом дозволу, прийшов на прийом до службового кабінету останнього, на другий поверх адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходячись на одинці з ОСОБА_12 у приміщенні зазначеного кабінету, реалізуючи свій раніше виниклий умисел на вчинення вбивства способом, небезпечним для життя багатьох осіб, а також усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки саме такого обраного способу вчинення злочину, що від вибуху гранати може бути заподіяна шкода життю та здоров`ю іншим особам, які перебували в приміщенні будівлі та на території ТОВ «Гідроспецмонтаж», а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які перебували в радіусу розльоту убійних осколків гранати РГД-5, стоячи навпроти ОСОБА_12 , який сидів за дерев`яним столом на своєму службовому місці, та утримуючи при цьому важіль запалу ручної осколкової гранати типу РГД-5, промислового виготовлення, видалив запобіжну чеку за кільце, і діючи умисно, кинув гранату на стіл, де сидів ОСОБА_12 , у наслідок чого в середині вищевказаного приміщення стався вибух, після чого ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, а потерпілому були спричинені несумісні з життям тілесні ушкодження у вигляді вибухової травми, які супроводжувалися повною травматичною ампутацією правої кисті на рівні правого зап`ясткового суглобу з розтрощенням кісток зап`ясткового суглобу, з дрібно - та крупно зубчастими краями та викришуванням компактної речовини кісток; з раною в ділянці правого колінного суглобу з переходом на передні поверхні нижньої третини стегна, невизначеної форми, з нерівними крупно - та дрібнозубчастими краями, дещо заокругленими кінцями, нерівними стінками, дном рани є підлеглі підшкірно-жирова клітковина та м`які тканини а також кістки правого колінного суглоба,з накладенням кіптяви та речовини, схожої на тирсу в рані та по її краях, розміром 18x15 см; раною на шкірі передньої поверхні черевної стінки невірно-овальної форми, з нерівними дрібнозубчастими краями, загостреними кінцями, нерівними стінками,дном рани є підлеглі підшкірно-жирова клітковина та м`які тканини, з накладенням кіптяви її краях, розміром 12x6 см; раною на шкірі передньої поверхні черевної стінки невірно-овальної форми, з нерівними дрібнозубчастими краями, загостреними кінцями, нерівними стінками, дном рани є підлеглі підшкірно-жирова клітковина та м`які тканини, з накладенням кіптяви її краях, розміром 3x1,5 см; раною на шкірі передньої поверхні лівої половини грудної клітини невірно-овальної форми, з нерівними дрібнозубчастими краями, загостреними кінцями, нерівними стінками, дном рани є підлеглі підшкірно - жирова клітковина та м`які тканини, з накладенням кіптяви її краях, розміром 13x7 см; групою з чотирьох ран на шкірі передньої поверхні лівої половини грудної клітини невірно-овальної форми, з нерівними дрібнозубчастими краями, загостреними кінцями, нерівними стінками, дном ран є підлегла підшкірно-жирова клітковина та м`які тканини грудної клітини, з накладенням кіптяви по краях ран, розмірами від 3x2 см до 5x2,5 см; раною на шкірі передньої поверхні правої половини грудної клітини невірно-овальної форми, з нерівними дрібнозубчастими краями, загостреними кінцями, нерівними стінками, дном рани є підлеглі підшкірно-жирова клітковина та м`які тканини, з накладенням кіптяви її краях, розміром 7x3,5 см; раною на шкірі передньої поверхні правої половини грудної клітини, невірно-овальної форми, з нерівними дрібнозубчастими краями, загостреними кінцями, нерівними стінками, дном рани є підлеглі підшкірно-жирова клітковина та м`які тканини, з накладенням кіптяви її краях, розміром 3x1,5 см; групою з трьох ран на шкірі правої бічної поверхні шиї, невірно - овальної форми, з нерівними дрібнозубчастими краями, загостреними кінцями, нерівними стінками, дном ран є підлегла підшкірно-жирова клітковина і м`які тканини шиї,з накладенням кіптяви по краях ран, рани розмірами від 2x1 см до 2x3,5 см; раною на шкірі правої скроневої ділянки голови невірно-овальної форми, з нерівними дрібнозубчастими краями, загостреними кінцями, нерівними стінками, дном рани є підлеглі підшкірно-жирова клітковина та м`які тканини, з накладенням кіптяви її краях, розміром 3x1 см; раною на шкірі правої щоки, невірно-овальної форми, з нерівними дрібнозубчастими краями, загостреними кінцями, нерівними стінками, дном рани є підлеглі підшкірно-жирова клітковина та м`які тканини, з накладенням кіптяви її краях, розміром 6,5x3 см; групою з трьох ран на шкірі лівого ліктьового згину, невірно - овальної форми, з нерівними дрібнозубчастими краями, загостреними кінцями, нерівними стінками, дном рани є підлегла підшкірно-жирова клітковина, з накладенням кіптяви по краях ран, рани розмірами від 2x1см до 3x1,5 см є прижиттєвими, утворилися незадовго до настання смерті внаслідок вибуху вибухового засобу на близькій відстані, знаходяться в прямому причинному зв`язку з причиною смерті та відносяться у сукупності до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя стосовно до живих осіб, в результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15 годині 43 хвилини.

22 серпня 2016 року, в період з 15 години 40 хвилин до 18 години 50 хвилин, працівниками поліції Вільногірського ВП Кам`янського ВП ГУ ГУНП в Дніпропетровській області було проведено огляд службового кабінету директора ТОВ «Гіідроспецмонтаж», де виявлено та вилучено запобіжний важіль від запалу УЗРГМ-2 до ручних гранат після виробництва вибуху, промислового виготовлення, фрагменти корпусу ручної наступальної гранати РГД-5, після виробництва вибуху, промислового виготовлення, фрагменти запалу УЗРГМ-2 до ручних гранат, а саме: фрагмент трубки ударно-спускового механізму та з`єднувальної втулки після виробництва вибуху, промислового виготовлення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, у задоволенні апеляційної скарги захисника просив відмовити, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, а апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення, представника потерпілої, який просив вирішити апеляційну скаргу прокурора на розсуд суду, а у задоволенні апеляційної скарги захисника-відмовити, перевіривши матеріали кримінального провадження, частково їх дослідивши, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника має бути залишена без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Апеляційна скарга прокурора із доповненнями підлягає задоволенню, оскільки матеріалами провадження підтверджено понесення витрат на залучення експертів, а саме: судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 1/5.1/2370 від 10 листопада 2016 року у розмірі 2 641 гривні 20 копійок(т.2,а.п.84); судової вибухотехнічної експертизи № 28/5.2-282 від 01 листопада 2016 року у розмірі 527 гривень 76 копійок(т.2, а.п.94); додаткової судової вибухотехнічної експертизи №35/5.2-190 від 06 червня 2017 року у розмірі 263 гривень 88 копійок(т.3,а.п.104), які відповідно до ч. ст.124 КПК України мають бути стягнуті з обвинуваченого на користь держави.

У зв`язку із допущеними порушеннями кримінального процесуального закону, які є істотними, вирок суду згідно із п.3 ч.1 ст.409 КПК України підлягає зміні.

Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, не найшла підстав для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки підстав, передбачених ст.415 КПК України під час апеляційного перегляду не встановлено.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи захисника щодо не доведення його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів за п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим судом першої інстанції доказам, яким судом у вироку надано належну оцінку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 за п.5 ч.2 ст. 115 КК України у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині , вчиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб та за ч.1 ст.263 КК України як носіння, зберігання, придбання, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, підтверджується доказами, наведеними у вироку, яким судом надано належну оцінку, а саме:

-показаннями потерпілої ОСОБА_17 , яка надала пояснення щодо стосунків між потерпілим та обвинуваченим та підтвердила обставини події.

Доводи апеляційної скарги захисника в частині того, що показання потерпілої не спростовують версію обвинуваченого, оскільки вона не була присутня під час події, не є слушними, оскільки показання потерпілої узгоджуються з іншими доказами, покладеними в основу вироку, та не спростовують висновків суду щодо доведення вини ОСОБА_9 ;

-показаннями свідка ОСОБА_16 . Висновок суду про те, що повідомлені свідком ОСОБА_16 обставини свідчать, що дії ОСОБА_9 як особи, яка підірвала гранату в кабінеті потерпілого, мали реальну загрозу для життя свідка, яка знаходилась в безпосередній близькості від епіцентру вибуху, на думку колегії суддів є обґрунтованим, оскільки з її пояснень вбачається, що двері кабінету, де трапилася подія, та її кабінету розташовані напроти, загальна відстань між її робочим місцем та робочим місцем потерпілого, становить не більше 10м, двері її кабінету на момент події не були зачиненими, з протоколу огляду місця події від 22.08.2016 року вбачається, що в кабінеті, де сталася подія, пошкодження мали стіни, стеля, вікно, згідно із висновком експерта №35/5.2-190 від 06.06.2017 року радіус розлету убойних осколків не більше 20 метрів, тому в своїй сукупності зазначені докази давали підстави суду першої інстанції дійти висновків щодо реальної загрози життю свідка. Доводи сторони захисту про те, що кабінети є капітальними приміщеннями, а двері до кабінету потерпілого були зачинені, не свідчать про відсутність реальної загрози життю свідка, оскільки двері кабінетів розташовані напроти один одного, при цьому двері кабінету, де перебувала свідок, були відчинені, вона була на відстані розльоту убойних осколків,

-поясненнями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ;
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника щодо безпідставної оцінки показань свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
Так, пояснення свідка ОСОБА_18 про те, що потерпілий розповів свідку ОСОБА_21 , що ОСОБА_9 зірвав гранату, підтверджуються аналогічними показаннями свідка ОСОБА_21 , а також свідка ОСОБА_14 , який надавав потерпілому допомогу та в судовому засіданні підтвердив, що від потерпілого почув, що обвинувачений зірвав гранату.
Враховуючи сукупність доказів, покладених в основу вироку, судом обґрунтовано взяті до уваги показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , оскільки хоча вони і не були очевидцями події, однак відразу після вибуху бачили ОСОБА_9 , який спішно покидав місце пригоди, не надав допомоги потерпілому, не пояснив працівникам щодо обставин пригоди, що узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , та підтверджують висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину.

Із пояснень судово-медичного експерта ОСОБА_11 , що надані під час судового розгляду в суді першої інстанції 01.06.2017 року (файл аудіозапису 14-24-11) у зв`язку із роз`ясненням висновку експерта №105-Е-Д від 22.05.2017 року про те, що після отримання виявлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 тілесних ушкоджень останній вірогідніше всього міг втратити свідомість внаслідок крововтрати, вбачається, що експерт однозначно не надав відповіді, міг чи не міг ОСОБА_12 щось робити після поранення. Враховуючи вірогідний характер висновку експерта, узгоджені показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , в частині того, що потерпілий після отримання ушкоджень вказав на те, що «Голий-босий» здійснив вибух, колегія суддів вважає, що зазначений висновок експерта не може спростовувати показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , які узгоджуються між собою та не протирічать показанням свідка ОСОБА_20 про те, що ОСОБА_12 після вибуху намагався встати та висловлювався, а також, що на підприємстві ОСОБА_9 мав призвісько «Голий-босий».

Показання свідка ОСОБА_20 узгоджуються з іншими доказами, їм не протирічать, а тому зазначені докази в своїй сукупності належно оцінені судом та обґрунтовано взяті до уваги.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо прийняття в основу вироку пояснень свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , що ґрунтуються на показаннях із чужих слів, не вказують на порушення вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки за положеннями ст.97 КПК України допускається визнання судом допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів. Отже, колегія суддів, враховуючи ті обставини, що свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_14 були допитані судом першої інстанції, безпосередньо в суді надавали пояснення, які мають значення для з`ясування та підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення, судом перевірялись показання вказаних свідків, у тому числі шляхом призначення додаткової судово-медичної експертизи та допиту експерта в суді, які не спростували їх, враховуючи також неможливість допиту безпосередньо потерпілого ОСОБА_12 , який помер, обставини надання таких пояснень, що мало місце безпосередньо після вчинення злочину, а тому вони викликають довіру щодо їх достовірності, переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень потерпілим, оскільки він підтверджений показаннями кількох свідків- приходить до висновку щодо обґрунтованості визнання судом першої інстанції допустимим доказом показань свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_14 .
Показання свідка ОСОБА_13 не спростовують показань свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , оскільки ОСОБА_13 не весь час перебував біля потерпілого, а на прохання ОСОБА_14 виходив з кабінету, щоб взяти подушку. Зазначений свідок підтверджує присутність свідка ОСОБА_14 біля потерпілого та не спростовує присутність свідка ОСОБА_21 , з яким, як він пояснював у суді першої інстанції, можливо, розминувся, що слідує із аудіозапису судового засідання, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими. Присутність свідка ОСОБА_21 біля потерпілого підтвердили свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_22 .
Твердження апеляційної скарги захисника про безпідставність висновку суду про те, що існувала реальна загроза свідкам ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , оскільки вони знаходилися на відстані 5-10 метрів від адмінбудівлі, а також свідкам ОСОБА_15 та ОСОБА_22 , які знаходились біля адмінбудівлі, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до протоколу огляду місця події від 22.08.2016 року на відстані близько 9 метрів від адмінбудівлі вздовж були знайдені фрагменти осколків скла, фрагменти паперів. Згідно із висновком додаткової вибухотехнічної експерта №35/5.2-190 від 06.06.2017р. радіус розльоту убойних осколків не більше 20 метрів, в закритих приміщеннях вибух приблизно у 1,5 рази сильніший у зв`язку з рикошетом осколків і накладанням отражених від стін повітряних ударних хвиль, що вказує на існування реальної загрози життю зазначених свідків, які перебували на відстані розльоту убойних осколків від епіцентру вибуху.

Також судом обґрунтовано взято до уваги показання свідка ОСОБА_23 , який підтвердив, що ініціатором зустрічі з потерпілим був сам обвинувачений, його показання узгоджуються також з іншими доказами, та не спростовують висновків суду.
Показання свідка ОСОБА_24 щодо його розмови із ОСОБА_9 , під час якої обвинувачений на питання : «Що ти накоїв?» йому сказав, що так треба було та він буде тікати, надані вказаним свідком щодо обставин, які він сприймав та чув особисто, а тому підстави вважати їх недостовірними відсутні.
Пояснення свідка ОСОБА_25 про те, що в кабінеті потерпілого вона не бачила будь-яких вибухових пристроїв, узгоджуються з показаннями інших свідків, а тому висновки суду щодо доведення вини обвинуваченого зроблені з урахуванням сукупності наявних доказів, які один одного доповнюють та не місять істотних суперечностей.
Свідок ОСОБА_26 свідчила про наявність конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, а також про те, що ОСОБА_9 після події не було вдома і де він був-їй було невідомо до того часу, поки він сам не прийшов, тому доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності у ОСОБА_9 мети переховування не є слушними, оскільки наявність мети переховування у обвинуваченого безпосередньо після події підтверджена показаннями свідка ОСОБА_24 , а сам факт відсутності обвинуваченого за місцем проживання, що підтвердила свідок ОСОБА_26 , вказує на реалізацію зазначеної мети.
Посилання апеляційної скарги на протиріччя у показаннях свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_29 , який на думку сторони захисту спростовував пояснення ОСОБА_27 щодо наявності у неї розмови із ОСОБА_9 в його присутності, не підтверджуються прослуховуванням аудіозапису пояснень свідка ОСОБА_27 в судовому засіданні від 14.03.2017 року(файл 14-53-03), яка пояснила про те, що ОСОБА_29 прийшов, а потім вийшов до начальника конвою, після чого відбулась розмова ОСОБА_27 та ОСОБА_9 в присутності іншого працівника поліції, особу якого було встановлено головуючим в судовому засіданні та з`ясовано в учасників судового розгляду, чи наполягають вони на допиті цього свідка, на що жоден із присутніх не заявив клопотання про його допит, тому показання свідка ОСОБА_27 про те, що їй ОСОБА_9 підтвердив, що це він приніс гранату в кабінет ОСОБА_12 , яку він особисто підірвав, обґрунтовано прийнято судом до уваги, оскільки вони не спростовуються іншими доказами, крім того, в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 не зміг пояснити, чи весь час перебував ОСОБА_29 під час його розмови з ОСОБА_27 , чи кудись виходив.
Твердження апеляційної скарги щодо неправильного викладу у вироку суду показань свідка ОСОБА_28 спростовуються звукозаписом судового засідання від 21.03.2017 (файл 14-42-28), з якого вбачається, що ОСОБА_9 вказував саме на себе як на особу, яка здійснила вибух.
Наведені у вироку суду пояснення свідка ОСОБА_30 , які містять неточності у часі, коли відбувалась розмова між ним та обвинуваченим щодо придбання гранати, не впливають на висновки суду щодо доведення вини ОСОБА_9 , які підтверджуються іншими доказами.
-також вина обвинуваченого підтверджена письмовими доказами: протоколом огляду від 22.08.2016р. приміщення кабінету заступника директора ТОВ «Гідроспецмонтаж» ОСОБА_12 по вул. Цегельній, 2 в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, де стався вибух гранати,

-протоколом огляду від 22.08.2016р. квартири АДРЕСА_3 , де були вилучені брюки, піджак, сорочка ОСОБА_9 з плямами бурого кольору, мобільний телефон марки «Nokia» з сім картою мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_1 ІМЕІ НОМЕР_2 , протоколом огляду трупу ОСОБА_12 від 23.08.2016р., на тілі якого виявлені тілесні ушкодження,

-висновками судово-медичної експертизи № 105-Е від 26.08.2016р., додаткової судово медичної експертизи № 105-Е-Д від 22.05.2017р., додаткової судово медичної експертизи № 105-Е-Д від 14.06.2017р. щодо тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 внаслідок вибухової травми, додаткової судово-медичної експертизи № 41-Е-Д від 22.05.2017р., відповідно до якої дати відповідь, чи можливий механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 , механізму, вказаному ОСОБА_9 при проведені слідчого експерименту, неможливо у зв`язку з неконкретністю відомостей про механізм спричинення тілесних ушкоджень,

-висновком вибухотехнічної експертизи № 28/5.2-282 від 01.11.2016р., з якого слідує, що 22.08.2016 р. в кабінеті заступника директора ТОВ „Гідроспецмонтаж по вул. Цегельна, 2, м. Вільногірська Дніпропетровської області, стався вибух корпусного вибухового пристрою, спорядженого конденсованою вибуховою речовиною. Епіцентр вибуху знаходився на робочому столі заступника директора ТОВ „Гідроспецмонтаж, а сам заступник директора знаходився в беспосередній близкості до епіцетру вибуху, про що свідчать пошкодження на його тілі. На місці події було застосовано вибуховий пристрій промислового виготовлення типу осколкова ручна граната РГД-5, до складу якого входили: - корпус ручної осколкової гранати типу РГД-5, промислового виготовлення; - запал типу УЗРГМ, промислового виготовлення,

- висновком додаткової вибухотехнічної експертизи №35/5.2-190 від 06.06.2017р., згідно з яким механізм підриву осколкової наступальної гранати РГД-5, що вибухнула 22.08.2017 року в кабінеті заступника начальника ТОВ „Гідроспецмонтаж по вул. Цегельна 2, м. Вільногірськ Дніпропетровської області, наступний: „ При видаленні запобіжної чеки за кільце, ударник утримується на боєвому взводі важилем, який при метанні гранати під дією пружини вивільнює ударник. Ударник наколює капсюль підривач, викликає через 3,2-4,2 секунди (час горіння піротехнічного уповільнювача) вибух бризантного ВВ запалу, який в свою чергу ініціює вибух заряду вибухової речовини гранати РГД-5. Радіус розльоту убійних осколків не більше 20 метрів;Радіус ураження 28-32 м2;Радіус суцільного ураження 2,5 м.;Радіус зони 100% смертельного ураження 0,8 м. (від епіцентру вибуху);Радіус порогового ураження 2,8 м. (легка контузія);Радіус мінімального впливу 11,1м. (дзвін у вухах);Радіус 100% руйнування віконного скла 8,4 м; на практиці при вибуху гранати на відкритій місцевості характеристики ураження будуть нижчі; в закритих приміщеннях вибух приблизно у 1,5 рази сильніший в зв`язку з рикошетом осколків і накладанням отражених від стін повітряних ударних хвиль ; епіцентр вибуху знаходився на робочому столі заступника директора ТОВ „Гідроспецмонтаж, а сам заступник директора знаходився в беспосередній близкості до епіцетру вибуху, про що свідчать пошкодження на його тілі, осколкові пошкодження стін, стелі вище рівня столу, пробиття кришки столу з характерними розщепами та нашаруванням кіптяви (на верхній частині кришки столу); заступник директора ТОВ „Гідроспецмонтаж знаходився в безпосередній близкості до епіцентру вибуху, про що свідчать пошкодження на його тілі (нашарування кіптяви на одязі потерпілого, осколкові ураження, травматична ампутація правої кисті руки),

-іншими доказами, зазначеними у вироку, яким суд надав належну оцінку

Апеляційним переглядом встановлено, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо неповноти судового розгляду, оскільки не встановлено механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого при обставинах, на які вказує ОСОБА_9 .
Під час розгляду в суді першої інстанції було розглянуто клопотання сторони захисту про проведення повторного слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , в задоволенні якого було обґрунтовано відмовлено, оскільки пояснення обвинуваченого в судовому засіданні відповідали його ж поясненням під час слідчого експерименту, про що постановлено відповідну ухвалу(т.3 а.п.157).

З висновку судово-медичної експертизи № 105-Е від 26.08.2016р. слідує, що смерть ОСОБА_12 могла настати, не менш ніж 16-18 годин від проведення судово медичної експертизи трупа ( трупні плями блідо багряні, острівчаті, розташовані по задньо-бічним поверхням тулубу та кінцівок, при натисненні на них динамометром трупні плями блідніють та відновлюють своє забарвлення через 12 хвилин (23.08.2016р. о 09.45год.) ), смерть ОСОБА_12 настала від вибухової травми, яка супроводжувалась повною травматичною ампутацією правої кисті на рівні зап`ясткового суглобу з численними ранами на шкірі обличчя, шиї, тулуба, передньої черевної стінки, передніх поверхонь верхніх та нижніх кінцівок глибиною до підлеглих підшкірно-жирового шару та м`язів, з розвитком гострої крововтрати,сильним малокрів`ям. Вказані тілесні ушкодження є прижиттєвими, утворилися незадовго до настання смерті внаслідок вибуху вибухового засобу на близькій відстані та знаходяться в прямому причинному зв`язку з причиною смерті і відносяться у сукупності до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Крім того, судом було призначено додаткову судово-медичну експертизу, з її висновку № 105-Е-Д від 22.05.2017р. слідує, що накладення кіптяви навколо ран на шкірі обличчя, шиї, грудної клітини, передньої черевної стінки, передніх поверхонь обох верхніх та нижніх кінцівок є наслідками дії факторів вибуху, накладення тирси навколо рани в ділянці правого колінного суглобу могло утворитися внаслідок відкладення в рані та навколо неї пошкоджених вибухом елементів меблів. Після отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_12 , вірогідніше всього міг втратити свідомість внаслідок крововтрати. Дати відповідь чи можливий механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_12 , механізму, вказаному ОСОБА_9 при проведені слідчого експерименту, неможливо у зв`язку з неконкретністю відомостей про механізм спричинення тілесних ушкоджень.

Саме по собі ушкодження руки потерпілого ОСОБА_12 не може підтверджувати версію події, викладену обвинуваченим ОСОБА_9 , яка спростовується наведеними у вироку суду показаннями свідків.
Судом надано оцінку показанням ОСОБА_9 в судовому засідання, які співпадають із даними слідчого експерименту за його участю, а саме: що сам ОСОБА_12 в результаті своєї неуважності допустив підрив гранати в своєму кабінеті, які судом визнано такими, що прямо протирічать дослідженим в судовому засіданні та наведеним у вироку доказам, отже, зазначена позиція обвинуваченого не знайшла свого підтвердження.

Також є такими, що не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованого відхилення судом клопотання про виклик та допит експерта вибухотехніка з метою з`ясування епіцентру вибуху. Так, з висновку вибухотехнічної експертизи № 28/5.2-282 від 01.11.2016р. слідує, що 22.08.2016 р. в кабінеті заступника директора ТОВ „Гідроспецмонтаж по вул. Цегельна, 2, м. Вільногірська Дніпропетовської області, стався вибух корпусного вибухового пристрою, спорядженого конденсованою вибуховою речовиною. Епіцентр вибуху знаходився на робочому столі заступника директора ТОВ „Гідроспецмонтаж, а сам заступник директора знаходився в безпосередній близкості до епіцентру вибуху, про що свідчать пошкодження на його тілі. Такі ж висновки щодо епіцентру вибуху містить висновок додаткової вибухотехнічної експертизи №35/5.2-190 від 06.06.2017р., відповідно до якої епіцентр вибуху знаходився на робочому столі заступника директора ТОВ „Гідроспецмонтаж, а сам заступник директора знаходився в беспосередній близкості до епіцентру вибуху, про що свідчать пошкодження на його тілі, осколкові пошкодження стін, стелі вище рівня столу, пробиття кришки столу з характерними розщепами та нашаруванням кіптяви (на верхній частині кришки столу).

Відповідно до ст.356 КПК України суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

Однак із зазначених висновків не вбачається того, що вони є незрозумілими та потребують роз`яснення, оскільки в них чітко зазначено про епіцентр вибуху- на робочому столі, а не під кришкою столу, як стверджує сторона захисту, яка не погоджується з висновком.

Не заслуговують на увагу також твердження захисника про необґрунтоване відхилення клопотання сторони захисту про проведення додаткового огляду службового кабінету ОСОБА_10 , оскільки зазначене клопотання було розглянуто судом, про що постановлено мотивовану ухвалу з тих підстав, що твердження захисника про необхідність перевірки дверного полотна на предмет його ушкодження не спростовують висновків вибухово-технічних експертиз (т.3, а.п.156).

Сукупність доказів, наведених у вироку, суд оцінив відповідно до ст.94 КПК України та дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_9 в інкримінованих йому злочинах.

Судом апеляційної інстанції досліджено висновок експерта №936 від 09.09.2016 року, відповідно до якого в цитологічному препараті із змиву з поверхні скоби від запалу гранати, клітини з ядрами не знайдені, а також висновок експерта №1/5.1/2370 від 10.11.2016 року, відповідно до якого на речах як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_12 слідів вибухової речовини або продуктів вибуху не виявлено, які на думку колегії суддів не містять інформації щодо предмету доказування, а тому не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_9 , та не можуть підтверджувати захисну позицію обвинуваченого.

Колегія суддів вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_9 за п.5 ч.2 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, оскільки ОСОБА_9 , обираючи предмет вчинення злочину- гранату, від вибуху якої убійні осколки розлітаються на значну відстань, час та місце вчинення злочину- в робочий час на підприємстві, де перебувають працівники, усвідомлював, що застосування гранати призведе до позбавлення життя ОСОБА_12 та є реальна небезпека для життя інших осіб, які працювали на підприємстві в безпосередній близькості від епіцентру вибуху в радіусі розльоту убійних осколків, оскільки він бачив, прийшовши на місце вчинення злочину, що там перебувають, окрім ОСОБА_12 , також інші працівники. Застосування гранати свідчить про спрямованість умислу в ОСОБА_9 на позбавлення життя ОСОБА_12 , а тому та обставина, що потерпілий після вибуху продовжував жити нетривалий проміжок часу не вказує на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого.

Також судом обґрунтовано кваліфіковані дії ОСОБА_9 за ч.1 ст.263 КК України як носіння, зберігання, придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, оскільки наявність у нього гранати, яку він придбав, зберігав та переніс на місце вчинення злочину, де здійснив вибух, підтверджена сукупністю вищенаведених доказів-показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , які підтвердили, що ОСОБА_9 здійснив вибух та письмовими доказами, зокрема, висновком вибухотехнічної експертизи № 28/5.2-282 від 01.11.2016р., з якого слідує, що 22.08.2016 р. в кабінеті заступника директора ТОВ „Гідроспецмонтаж по вул. Цегельна, 2, м. Вільногірська Дніпропетровської області, стався вибух корпусного вибухового пристрою, спорядженого конденсованою вибуховою речовиною, на місці події було застосовано вибуховий пристрій промислового виготовлення типу осколкова ручна граната РГД-5, до складу якого входили: - корпус ручної осколкової гранати типу РГД-5, промислового виготовлення; - запал типу УЗРГМ, промислового виготовлення.

Відповідно до ч.1 ст.263 КК України набуття відповідного предмету може бути будь-яким способом, а не встановлення способу набуття гранати, часу та місця не може спростовувати факту її придбання, оскільки наявність у ОСОБА_9 гранати підтверджена доказами. Те, що саме ОСОБА_9 придбав гранату підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 . Також у встановлених судом обставинах вказано про місце та час перенесення гранати, яку він раніше придбав та зберігав, а саме: 22.08.2016р., близько 14год.50 хв., ОСОБА_9 прийшов на прийом до службового кабінету, на другий поверх адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , маючи при собі гранату.

Отже, судом обґрунтовано встановлено склад злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в діях ОСОБА_9 , тому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника щодо не доведення його вини.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає, що воно призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з належним врахуванням ступеня тяжкості скоєних злочинів, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого, особи обвинуваченого, який за місцем проживання та колишнього місця праці характеризується посередньо, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з урахуванням обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 - пенсійний вік останнього, та не встановленням обставин, що обтяжують покарання.

Як витікає з вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Доводи захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через суворість колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом при призначенні покарання враховано особу обвинуваченого, його пенсійний вік, посередню характеристику, обставини справи, та зроблено правильний висновок про призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.263 КК України та п.5 ч.2 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі та на підставі ст.70 КК України остаточної міри покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення і не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання.
Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_9 фактично був затриманий 26.08.2016 року та з цього часу перебував під вартою, а тому зазначений у вироку суду початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 з 06.07.2017р. підлягає зміні як неправильно визначений відповідно до ч.2 ст.404, п.2 ч.4 ст.374, п.3 ч.1 ст.409 КПК України, оскільки зазначена зміна вироку суду не погіршує становище обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року задовольнити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року залишити без задоволення.
Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року щодо ОСОБА_9 - змінити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення експертиз, а саме: судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 1/5.1/2370 від 10 листопада 2016 року у розмірі 2 641 гривні 20 копійок; судової вибухотехнічної експертизи № 28/5.2-282 від 01 листопада 2016 року у розмірі 527 гривень 76 копійок; додаткової судової вибухотехнічної експертизи №35/5.2-190 від 06 червня 2017 року у розмірі 263 гривень 88 копійок.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з часу його фактичного затримання - 26.08.2016 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою з моменту отримання копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4