Справа № 202/5867/16-к
Провадження № 1-кп/202/88/2018
УХВАЛА
31 січня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001510 від 29.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного відносно нього у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Своє клопотання вмотивував тим, що на його думку, ризики передбачені ст. 177 КПК України, щодо ньоговідсутні.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
На теперішній час у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку. З урахуванням тяжкості покарання за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 ,залишається достатньо підстав вважати, що останній, у разі зміни йому запобіжного заходу, може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані у судовому засіданні, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, суд бере до уваги, що застережень щодо можливості подальшого його утримання під вартою у зв`язку із захворюваннями немає.

Розглядаючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд спирається на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його особливостей та конкретних обставин. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на принцип презумпції невинуватості, переважають правило про забезпечення права на свободу, закріплене в ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тривале існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності її продовжуваного тримання під вартою (п.п. 98, 99 рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України», «Смирнова проти Росії»).

Аналізуючи наведене, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обраного відносно нього з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 331, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обраного відносно нього з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1