Справа № 273/1529/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000248 від 02.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 , військовозобов`язаного, раніше судимого:

-23.06.2014 року вироком Полонського районного суду за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

-25.09.2015 ухвалою Полонського районного суду від 25.09.2015 року покарання у виді штрафу замінено на 50 год. громадських робіт;

-06.09.2016 року вироком Апеляційного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України призначено покарання у виді арешту на строк 3 місяці. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України остаточне покарання призначено у виді арешту на строк 3 (три) місяці 1 (один) день;

-звільнений 18.11.2016 року з Шепетівської виправної колонії №98 по відбуттю строку покарання,

за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, востаннє вироком Апеляційного суду Хмельницької області 06.09.2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 1 (один) день, звільнений 18.11.2016 року з Шепетівської виправної колонії №98 , маючи у встановленому порядку не зняту та непогашену судимість вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин:

01.08.2017 року ОСОБА_4 перебував за місцем свого тимчасового проживання, у помешканні тітки ОСОБА_5 , по АДРЕСА_3 . Цього ж дня, близько 11 год. коли в будинку були відсутні інші його жителі у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку чужого майна, а саме грошових коштів, що знаходились у шухляді шафи вітальної кімнати.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, ОСОБА_6 підійшов до шафи, що знаходиться у вітальній кімнаті будинку по АДРЕСА_3 звідки із шухляди таємно, повторно, викрав грошові кошти в сумі 600 грн. Після чого із викраденими коштами покинув будинок, в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 600 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена 23.12.2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 згідно з умовами якої:

- підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та в повному обсязі відшкодував заподіяну шкоду;

- потерпіла та підозрюваний погодились на призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2-х (двох) років позбавлення волі на основі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Угода підписана потерпілим та підозрюваною, містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

Згідно з п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений просив затвердити угоду про примирення, укладену з потерпілою, в якій він визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння ним характеру обвинувачення, виду покарання, інших заходів, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, наслідків укладення та затвердження угоди. Просив суд під час затвердження угоди призначити йому узгоджений угодою вид покарання.

Потерпіла також просила затвердити угоду про примирення, укладену нею на досудовому слідстві з підозрюваним, пояснивши суду, що їй зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, укладення угоди дійсно було добровільним, матеріальна шкода їй відшкодована в повному обсязі і претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має.

Прокурор висловив думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши угоду на відповідність її вимогам ст. 471 КПК України, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд дійшов висновку про те, що є підстави для затвердження угоди, зокрема її умови не суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, не встановлені підстави припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим законом.

Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, потерпіла розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, зокрема, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжні заходи не обиралися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 373, ст. 374, ст. 468, ст. 469, ст. 471, ст. 473, ст. 474, ст. 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 23 грудня 2017 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

На підставі угоди про примирення призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2ст. 185 КК України у виді 2-х (двох) років позбавлення волі на основі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області.

Копію вироку негайно після проголошення вручити сторонам кримінального провадження в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1