Справа №577/4095/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/591/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Службове підроблення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги від першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року, в яких: перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, за яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.366 КК України до покарання у виді 3400 грн. штрафу з позбавленням права протягом 1 року обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах та організаціях всіх форм власності. В іншій частині вирок залишити без зміни, а обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Під час апеляційного перегляду вироку в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від своїх вимог апеляційної скарзі та звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Даним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400грн. з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік.

Долю речового доказу вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального закону. Зазначає, що суд, призначаючи обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права протягом 1 року обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, не конкретизував ці обмеження.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він обіймаючи згідно наказу про призначення на посаду від 19.09.2000 року за № 29 посаду директора ТОВ «Невський ринок», будучи службовою особою, наділений відповідно до Статуту підприємства організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на початку серпня 2016 року, під час виконання вищевказаних обов`язків, використовуючи своє службове становище, на прохання ОСОБА_11 , який діяв в інтересах ОСОБА_12 , умисно, з метою сприяння останньому у протиправному створенні штучних доказів захисту в Апеляційному суді Сумської області, в приміщенні офісу товариства, розташованого за адресою: м. Конотоп, пр. Миру, 87, видав завідомо неправдивий офіційний документ довідку про перебування ОСОБА_12 у трудових відносинах з ТОВ «Невський ринок».

При цьому, рукописний текст довідки за вказівкою ОСОБА_7 власноручно виконала бухгалтер-касир ТОВ «Невський ринок» ОСОБА_13 , яка, не будучи уповноваженою згідно своїх функціональних обов`язків на ведення інформаційно-аналітичної документації підприємства, внесла до її змісту завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_12 дійсно працює охоронцем в ТОВ «Невський ринок». В подальшому ОСОБА_7 завірив довідку власним підписом та відтиском печатки ТОВ «Невський ринок», чим надав їй статусу офіційного документу, який підтверджує трудові відносини ОСОБА_12 з ТОВ «Невський ринок», тобто його офіційне працевлаштування, як юридично значимого факту.

В той же час ОСОБА_7 достовірно знав, що ОСОБА_12 на час видачі довідки в ТОВ «Невський ринок» не працює.

В подальшому 03 серпня 2016 року вказаний підроблений офіційний документ, засвідчений та виданий від імені ТОВ «Невський ринок», був наданий адвокатом ОСОБА_14 колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області під час розгляду апеляційної скарги останнього на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 17.07.2016р. про застосування до підозрюваного у кримінальному провадженні №7000064 від 30.06.2016р. за ознаками ст.189 ч.2 КК України ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та врахований як доказ його працевлаштування при ухваленні нового рішення про скасування раніше обраного запобіжного заходу та застосування до ОСОБА_12 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, думку прокурора на часткову підтримку доводів апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та підтримали клопотання про застосування амністії, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України за обставин викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації його дій в поданій апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.366 КК України кваліфіковані правильно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та розміру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.366 КК України та визначив основне покарання у виді 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. із застосуванням додаткового покарання.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що при призначенні ОСОБА_7 додаткового покарання суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Так, ст.55 КК України не обмежує кола посад і видів діяльності, право обіймати які або право займатися якою може бути позбавлений засуджений. Судова практика виходить з того, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане зі службовим становищем підсудного або із зайняттям ним певною діяльністю. Призначаючи це покарання, суд має чітко вказати у вироку ті конкретні посади, право обіймати які позбавляється засуджений, або конкретний вид діяльності, права займатися якою він позбавляється.

Також у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003р. зазначено, що рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього.

Суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону, оскільки позбавляючи обвинуваченого права протягом 1 року обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, послався на певність таких посад, не конкретизувавши ці обмеження, тобто не зазначив межі застосування до ОСОБА_7 додаткового покарання.

Проте, колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про необхідність скасування вироку та ухвалення нового вироку виходячи з того, що ст.420 КПК України передбачено виключний перелік підстав, за наявності яких апеляційний суд має право ухвалити свій вирок, та в апеляційній скарзі прокурора жодна з передбачених вказаним законом підстав не наводиться. З огляду на це, колегія суддів не має підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду у разі, якщо його зміна не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, та те, що прокурор не просить призначити обвинуваченому більш суворе покарання, колегія суддів вважає, що вирок суду необхідно змінити, а не скасувати, в частині призначеного додаткового покарання ОСОБА_7 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, частково задовольнивши таким чином апеляційні вимоги прокурора.

За змістом ст.86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільненні від відбування покарання.

Відповідно до п.«г» ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році», застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, стосовно яких судом ухвалені вироки, що не набрали законної сили, за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Пунктом «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинив умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжкими, він є особою, яка не позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей - сина ОСОБА_15 , 2000 року народження та доньки ОСОБА_16 , 2007 року народження, яким на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» не виповнилось 18 років.

В зв`язку з цим обвинуваченого можливо звільнити від відбування призначеного йому основного та додаткового покарання.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,408,409,418,419 КПК України, п.«г» ст.10, п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного додаткового покарання змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права протягом 1 року обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах та організаціях всіх форм власності.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

На підставі п.«г» ст.10, п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права протягом 1 року обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах та організаціях всіх форм власності.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4