Справа № 441/535/17 1-кп/441/114/2017

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2017 року Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області кримінальне провадження № 0000262 від 21.03.2017 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньо спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні двоє малолітніх дітей, інвалідності немає, раніше не судимого,

в скоєнні правопорушень, передбачених ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України -

В С Т А Н О В И В :

21.03.2017 р. приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходячись на відрізку автодороги «Городок-Повітно» неподалік м. Городок Львівської області керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу, який був при виконанні службових обов`язків ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень та чинив опір працівникові правоохоронного органу.

Правопорушення вчинено за таких обставин.

21.03.2017 р. перебуваючи при виконанні службових обов`язків з метою припинення правопорушення, працівник Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 приблизно о 19 год. 20 хв. на автомобілі «Tоyоta Prius» переслідуючи автомобіль під керуванням ОСОБА_8 , зупинив його та підійшовши до автомобіля відчинив водійські двері. ОСОБА_4 усвідомлюючи, що перед ним працівник правоохоронного органу, маючи умисел на опір працівнику поліції інспектору ОСОБА_6 та умисне заподіяння йому тілесних ушкоджень, вчинив активний фізичний опір, а саме: утримуючи його праву руку в салоні автомобіля розпочав рух керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_4 продовжуючи утримувати потерпілого за руку та збільшуючи швидкість, продовжив рух, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на лівому коліні.

Продовжуючи свій злочинний умисел на опір працівникам правоохоронного органу, в ході переслідування його службовим автомобілем марки «Tоyоta Prius» р.н.з. НОМЕР_2 та «Renault Kangoo» р.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, продовжив рух на вулицях м. Городок Львівської області та уникаючи від переслідування, знаходячись по вул. Івасюка в м. Городок Львівської області, неподалік будинку № 87 здійснив зіткнення з службовим автомобілем марки «Renault Kangoo» р.н.з. НОМЕР_3 , спричинивши технічні пошкодження автомобіля в результаті чого вимушено зупинився. В подальшому ОСОБА_4 на законну вимогу працівників правоохоронного органу вийти з керованого ним автомобіля не реагував, виражався нецензурною лайкою в їх сторону, почав шарпати працівників правоохоронного органу за форменний одяг та застосовувати до них фізичну силу під час його затримання перешкоджаючи реалізації ними своїх повноважень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, суду показав, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, тоді був дуже агресивним, не розумів своїх дій, про що щиро кається, просив слухати справу без дослідження доказів та допиту свідків, просив застосувати до нього п. «В» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 р.», оскільки є батьком двох неповнолітніх дітей. Щодо цивільного позову покладається на розсуд суду, позов в частині моральної шкоди визнає частково.

Учасники кримінального провадження підтримали такий порядок розгляду кримінального провадження, просили дослідити матеріали цивільного позову, не заперечують щодо застосування до обвинуваченого положення Закону України «Про амністію».

На підставі ч.3ст.349 КПК України та за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджена окрім його особистих зізнань доказами вказаними в обвинувальному акті та потерпілим .

Враховуючи обставини справи та вищенаведене суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини один з яких віднесено до середньої тяжкості, характеризується за місцем проживання добре, є опікуном брата, який є інвалідом першої групи, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання передбачені санкціями статті обвинувачення, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Обвинуваченим було заявлено клопотання по застосування до нього п. «В» ч. 1 ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, так як він має на утриманні двох малолітніх дітей, проти такого не заперечують інші учасники кримінального провадження.

Згідно п. «В» ч. 1 ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 р., звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом являються батьками малолітніх дітей та не позбавлені батьківських прав.

Обвинувачений батьківських прав не позбавлений, утримує двох малолітніх дітей, отже на нього поширюється дія Закону. Обмеження застосування амністії, визначених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлені.

Таким чином, ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання за ч. 2 ст. 342 та ч.2 ст.345 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Потерпілий на підтвердження цивільного позову подав суду товарні чеки про понесені ним витрати на лікування. В цій частині позов підлягає задоволенню повністю, оскільки витрати підтверджені.

Суд не приймає доводи захисника обвинуваченого, що долучені до позову товарні чеки не є належним та допустимим доказом, оскільки потерпілий мав право вибору придбання ліків у будь-якому закладі.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 1 частини 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає, що є безумовним, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень внаслідок будь-яких злочинних дій, кожна людина переносить емоційні, душевні переживання, отже вважає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненою потерпілому даним кримінальним правопорушенням.

Враховуючи вік та стан здоров`я потерпілого, тяжкість спричинених йому тілесних ушкоджень, настання негативних змін в його здоров`ї та житті, а також те, що він відчував фізичні страждання в зв`язку з отриманими травмами, а також душевні страждання, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню - в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст. 342 КК України - один рік обмеження волі;

за ч.2 ст. 345 КК України три роки позбавлення волі;

за ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із застосуванням ст.75 КК України та ч.1 ст.76 КК України з випробуванням на 1 рік.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «В « ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році", оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей.

Цивільний позов, заявлений потерпілим - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 (жителя АДРЕСА_2 ) - 1139 грн. 50 коп. (одна тисяча сто тридцять дев`ять грн.) 50 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч грн.) моральної шкоди.

Речові докази у кримінальному провадженні:

автомобіль марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси» у м. Львові, вул. Кривоноса,1 - повернути ОСОБА_4 ;

-свідоцтво про реєстрацію означеного транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 31.05.2007р., видане РЕВ 3-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області на ім`я ОСОБА_9 ; поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3555334 від 09.03.2017р.; довіреність серії №НВХ 337009 від 27.09.2016р. на право експлуатації, утримання, керування, продажу автомобіля «Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_4 , зареєстровану у реєстрі за №409; телефон марки «Нокіа 225» ІМЕІ (1) НОМЕР_5 , ІМЕІ (2) НОМЕР_6 з сім-карткою оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_7 , що на зберіганні в обвинуваченого - залишити йому як власнику;

- формений одяг інспектора Городоцького СРПП капітана поліції ОСОБА_6 , який в нього на зберіганні - залишити йому як власнику;

- диск «DVD-R» об`ємом 4.7. GB/120 min на якому наявний відеозапис, щодо затримання працівниками Городоцького ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області гр. ОСОБА_4 - залишити при матеріалах справи;

- службовий автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н.з. НОМЕР_3 - залишити Городоцькому ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області.

Процесуальні витрати у сумі 1323 (одна тисяча триста двадцять три) грн. 10 коп. за проведення по справі автотоварознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_4 в користь держави: одержувач: р/р 0003, МФО 825014, УДКСУ у Залізничному районі м. Львова, .

Міру запобіжного заходу особисте зобов`язання залишити до вступу вироку в законну силу

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Львівської області протягом 30 днів через Городоцький районний суд Львівської області з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1