УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділу поліції №4 Шевченківського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 ,погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000090 від 27 листопада 2012 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.332, ч.1 ст.384 КК України,

В С Т А Н О В И В :

25 вересня 2017 року слідчий відділу поліції №4 Шевченківського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, а саме:квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яка на праві власності належить ОСОБА_5 , заборонивши розпорядження квартирою АДРЕСА_1 будь-яким чином, в тому числі заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування,у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження,передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, передачі в управління, буд-якого іншого обтяження та інше).

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі з наведених у ньому підстав.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши доводи слідчого,слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання, виходячи із наступного.

В провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000090 від 27 листопада 2012 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.332, ч.1 ст.384 КК України, за заявами ОСОБА_6 .

Як убачається з матеріалів клопотання, згідно даних, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 26 грудня 2016 року, за заявою ОСОБА_7 внесені відомості до ЄРДР за ознаками ч.2 ст.190 КК України, з фабулою :«2 серпня 2010 року в приміщенні офісу АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 під приводом оформлення договору позики шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 »

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
В клопотанні слідчий наводить мету та підставу для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , а саме -з метою збереження майна, на яке спрямовано кримінальне правопорушення, вважаючи, що діями невстановлених осіб створюється реальна загроза незаконного заволодіння зазначеною квартирою та не накладення арешту може перешкодити встановленню істини внаслідок того,що таке майно може бути відчужене іншим особам.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Проте в підтвердження клопотання слідчим не надано такого обсягу вагомих доказів, що стосовно зазначеного нерухомого майна вчинено незаконне заволодіння майном шляхом шахрайства, що вказане в клопотанні нерухоме майно, на яке планується накладення арешту, є предметом злочинного посягання, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як це визначено ст. 98 КПК України.
При цьому зі змісту даних, внесених до ЄРДР убачається, що досудове розслідування стосовно заволодіння шахрайським шляхом об`єктом нерухомості - квартирою

АДРЕСА_1 не здійснюється, в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесені відомості про незаконне заволодіння об`єктами нерухомості за іншими адресами, тому вважати, що вказана квартира, зазначена в клопотанні, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, відсутні підстави.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на вказане майно, клопотання є передчасним і такий вид забезпечення на даній стаді досудового розслідування не відповідає критерію співрозмірності завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст. 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого відділу поліції №4 Шевченківського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 ,погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про арешт майна по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000090 від 27 листопада 2012 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.332, ч.1 ст.384 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1