15 вересня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,
До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся старший слідчий з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР Офісу ВПП ДФС ОСОБА_3 з погодженим з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 клопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 320 161 001 100 001 53 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК Україниарешту на грошові кошти ТОВ «ТД «Щедро», які знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 в ПАТ «ОТП Банк» за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, б.43.
На обґрунтування клопотання зазначено, що ВРКП СУ ФР Офісу ВПП ДФСздійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яким встановлено, що директор ТОВ «Ойл Компані» ОСОБА_5 за попередньою змовою з засновником ОСОБА_6 та фактичним власником ОСОБА_7 у період 2015-2016 років документально оформили правочини щодо придбання сільськогосподарської продукції у ТОВ «Аграрна компанія «Зернові традиції», ТОВ «Агропорт-Південь», ТОВ «Сервісакт-Груп» та у ТОВ «Світ Ойл Груп» по ланцюгу постачання від ФГ «Пустомитівське», які зареєстровані на підставних осіб та мають ознаки фіктивності. Внаслідок цього вказані особи неправомірно сформували, податковий кредит з ПДВ на суму понад 4 047 037 грн., що становить особливо великі розміри.
У ході розслідування з`ясовано, що група осіб упродовж 2016 року здійснювала активне сприяння у створенні низки товариств, які реальної діяльності не здійснювали, тобто мали ознаки фіктивності, зокрема, ТОВ «Флексай», ТОВ «Флагма Компані» та ТОВ «Альтис».
Згідно з даними розслідування упродовж 2016 року в адресу ТОВ «ТД «Щедро» виписано податкові накладні від ТОВ «Флексай» на загальну суму ПДВ 11 169 635 грн., що, на думку слідчого, свідчить про ухилення ТОВ «ТД «Щедро» від сплати податків шляхом оформлення нікчемних правочинів та відображення в податкових деклараціях з ПДВ завідомо неправдивих даних.
Встановлено, що у своїй діяльності ТОВ «ТД «Щедро» користується банківськими рахунками № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 , № НОМЕР_16 , № НОМЕР_17 , № НОМЕР_18 , № НОМЕР_19 , які відкриті у ПАТ «ОТП Банк».
У зв`язку з викладеним слідчий просив накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на перелічених рахунках, оскільки вони можуть бути використані в якості відшкодування завданих державі збитків, забезпечити конфіскацію, як виду покарання, та є речовим доказом кримінального правопорушення.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Слідчий суддя, заслухавши слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи слідчого, дійшов висновку про таке.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.
Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.
Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.
Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.
З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 КПК, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.
Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК).
Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.
Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.
Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що надані матеріали не містять будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували факт вчинення відповідного кримінального правопорушення, причетність до нього ТОВ «ТД «Щедро».
Зокрема, долучені до клопотання дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «Ойл Компані», ТОВ «Світ Оил Груп», ФГ «Пустомитівське» та ТОВ «Зернові Традиції» не містить інформації, яка б давала підстави для висновку про порушення з боку ТОВ «ТД «Щедро» вимог податкового законодавства.
Також, витяг з ЄРДР, ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, протокол проведення обшуку, постанова про створення групи слідчих, постанова про визначення групи прокурорів, протокол допиту свідка, які також надані слідчому судді, є у своїй більшості процесуальними, тобто документами, які покликані доводити законність проведених слідчим та прокурором слідчих дій та прийнятих ними рішень, допустимість зібраних доказів, у той же час не підтверджують наявність події та складу відповідних кримінальних правопорушень.
З наведеного витікає, що доводи слідчого ґрунтуються на припущеннях, оскільки матеріали клопотання не містять відомостей про причетність ТОВ «ТД «Щедро»до ухилення від сплати податків.
Отже, вказане з достатньою повнотою свідчить про недоведеність слідчим факту вчинення зазначеного кримінального правопорушення.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна та збереження речових доказів.
У силу вказаної вище статті для досягнення такої мети арешт накладається на майно підозрюваного, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження за умови наявності обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана останньою, або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Таким чином, застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування допускається за обов`язкової наявності зв`язку між майном, на яке планується накладення арешту, та його приналежністю відповідному учаснику кримінального провадження.
У той же час, у кримінальному провадженні 320 171 001 100 000 12 відсутні особи, яким би оголошувалась підозра. Також, слідчим не наведені юридичні особи, відносно яких здійснюється досудове розслідування у цьому провадженні.
З наведеного витікає, що матеріалами клопотання не доведено, що грошові кошти на рахунках ТОВ «ТД «Щедро»мають злочинне походження або використовуються з метою фінансування такої діяльності, тобто можуть бути піддані конфіскації.
Також, серед підстав для накладення арешту слідчим також зазначено, що грошові кошти на банківському рахунку є доказом вчинення кримінального правопорушення.
Водночас, вирішуючи питання про можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що наведений чинник заслуговує на негативну оцінку через те, що доказом у цьому кримінальному провадженні мають бути документи про рух продукції, її обсяг, ціну тощо, тобто грошові кошти на банківському рахунку одного з контрагентів ТОВ «Флексай» не мають тих ознак, які б дозволили використати їх як доказ у кримінальному провадженні.
Таким чином, стороною обвинувачення не наведені правові підстави застосування ініційованого нею заходу забезпечення кримінального провадження, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Керуючись вимогами ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання старшого слідчого 1-го ВРКП СУ ФР Офісу ВПП ДФС ОСОБА_3 про накладення у кримінальному провадженні № 320 161 001 100 001 53 арешту на грошові кошти ТОВ «ТД «Щедро», які знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 в ПАТ «ОТП Банк» за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, б.43,відмовити.
На ухвалу упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.
Слідчий суддя ОСОБА_1