Справа № 127/1-88/95
Провадження № 1-в/127/1128/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання ОСОБА_5 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку виконання обвинувального вироку Староміського районного суду м. Вінниці від 30.03.1995 року, -
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області 06.12.2017 року надійшло клопотання ОСОБА_5 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку виконання обвинувального вироку Староміського районного суду м. Вінниці від 30.03.1995 року.
Клопотання ОСОБА_5 мотивовано наступним. Вирок, яким засуджено останнього за ч.2 ст. 168 КК України (в редакції 1960 р.) до 5-ти років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправно-трудовій колонії посиленого режиму, з конфіскацією всього належного йому майна набув законної сили 24 травня 1995 року. Однак ще до винесення вироку Староміським районним судом м. Вінниці в листопаді 1995 року ОСОБА_5 виїхав до іншої країни, де проживали його рідні, де проживає і на даний час разом зі своєю сім`єю.
Засуджений ОСОБА_5 не виявив бажання бути присутнім в судовому засіданні при розгляді клопотання, мотивуючи тим, що надто дорого коштує квиток з США до України, надав доручення адвокату ОСОБА_4 представляти його інтереси.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення клопотання, так як норми ст. 49 КК України (в редакції 1960 року) передбачають звільнення від кримінальної відповідальності осіб, якщо обвинувальний вирок не може бути виконано, та від часу його винесення минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання свого підзахисного, просила звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку виконання обвинувального вироку від 30.03.1995 року з підстав зазначених у клопотанні. Також повідомила суду, що відсутні підстави для переривання давності відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України (1960 р.).
Заслухавши захисника, прокурора, вивчивши матеріали клопотання та кримінальну справу № 1-88-1995, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 403 КПК України (в редакції 1960 року), вирок, ухвала і постанова суду, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до положень ст. 404 КПК України (в редакції 1960 року), вирок, що набрав законної сили звертається до виконання судом, який постановив вирок, для чого суд разом зі своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає його копію тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.
Вирок, яким засуджено ОСОБА_5 за ч.2 ст. 168 КК України (в редакції 1960 р.) до 5-ти років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправно-трудовій колонії посиленого режиму, з конфіскацією всього належного йому майна набув законної сили 24 травня 1995 року.

Судом неодноразово направлялися розпорядження про вступу вироку щодо ОСОБА_5 в законну силу разом із копією вироку від 30.03.1995 року для його виконання.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, Ленінським РВ 01.06.1996 року ОСОБА_5 був оголошений в розшук (розшукова справа №595).

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 надано суду відповідь Державної Прикордонної служби України №212 від 01.11.2017 року на зроблений нею адвокатський запит, в якому зазначено, що в період з 13.11.2012 року по 12.11.2017 року в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» відсутні відомості про перетинання кордону ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Додатково зазначено, що відповідно до п.29 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом п`яти років.

Вирок станом на 26.02.2018 року не виконаний.

Відповідно до пункту 11 Розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень КК України (в редакції 2001 року), правила, встановлені Кримінальним кодексом України 1960 року щодо давності, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, погашення і зняття судимості, поширюються на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом, за винятком випадків, якщо цим Кодексом пом`якшується кримінальна відповідальність зазначених осіб.

Оскільки положеннями КК України 1960 року, порівняно із нормами КК України 2001 року, пом`якшується кримінальна відповідальність щодо питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, має вирішуватися на підставі ст. 49 КК України 1960 року.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 49 КК України (в редакції 1960 року), на яку посилається засуджений ОСОБА_5 , обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в строк п`яти років - при засуджені до позбавлення волі на строк не більше п`ять років, рахуючи з дня набрання вироком законної сили.

Згідно ч.2 ст. 49 КК України ( в редакції 1960 року) перебіг давності переривається, якщо засуджений ухилиться від відбуття покарання або вчинить до скінчення строків новий злочин, за який судом призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року. Обчислення давності в разі вчинення нового злочину починається з моменту його вчинення, а в разі ухилення від відбуття покарання - з моменту з`явлення для відбуття покарання або з моменту затримання засудженого, що переховувався. При цьому обвинувальний вирок не може бути виконано, якщо від часу його винесення минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.

Підстави для переривання давності відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України (1960 р.) судом не встановлено.

П`ятнадцятирічний строк давності приведення вироку щодо ОСОБА_5 до виконання закінчився у 24.05.2010 року і не переривався вчиненням іншого злочину. Що підтверджується довідкою про судимість ОСОБА_5 №339 від 15.01.2015 року, де відсутні дані про його судимості.

Враховуючи, вищевикладене суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку виконання обвинувального вироку Староміського районного суду м. Вінниці від 30.03.1995 року є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 49 КК України (в редакції 1960 року), ст. ст. 401-404 КПК України (в редакції 1960 року), ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 - задоволити.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправно-трудовій колонії посиленого режиму, з конфіскацією всього належного йому майна, призначеного вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 30.03.1995 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Виконання вироку Староміського районного суду м. Вінниці від 30.03.1995 року у кримінальній справі №1-88-95 відносно ОСОБА_5 на підставі ч.2 ст.49 КК України (в редакції 1960 року) - припинити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: