Справа № 698/605/14-к
Провадження № 1-кп/698/25/17
02 червня 2017 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: - ОСОБА_5 ,
захисника: - ОСОБА_6 ,
потерпілого: - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.
В провадженні суду на розгляді під головуванням судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Так, ОСОБА_9 , обвинувачується в тому, що 20.10.2013 близько 02-00 год., в м. Звенигородка, Черкаської області по проспекту Шевченка 40-А, на території літнього майданчика дискоклубу «Дискохаус» діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства вчинив хуліганські дії, які виразились у грубому, демонстративному, зневажливому порушенні конституційних прав громадян України на життя та повагу до гідності, що тривалий час та вперто не припинялось, та які супроводжувались особливою зухвалістю, що виразилась в умисному, безпідставному нанесені ОСОБА_7 близько 7-ми ударів кулаком у обличчя, а також кидання його на бетонну підлогу при цьому, коли останній лежав на бетонній підлозі, то йому було нанесено велика кількість ударів ногами по спині, ногах та обличчю.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 220 від 22.10.2013 року у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху правого ліктьового суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та ушкодження ротаторної манжетки правого плеча, синців на нижній повіці лівого ока, на величній ділянці справа і зліва, синця і садна на правому стегні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні 02.06.2017 обвинувачений ОСОБА_9 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням передбачених ст. 49 КК України строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Так, ОСОБА_9 зазначив, що він визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не бажає подальшого судового розгляду та бажає скористатись своїм правом бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України.
Прокурор вважав наявними підстави для закриття кримінального провадження за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Представник потерпілого зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є правом обвинуваченого, та по суті вирішення заявленого клопотання залишив на розсуд суду. Дану позицію підтримав потерпілий.
Судом роз`яснені обвинуваченому правові наслідки закриття кримінального провадженні із нереабілітуючих підстав та право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_9 , повідомив що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності та він просить задовольнити заявлене ним клопотання.
Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.
Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічне положення містить ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Виходячи з положень ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, віднесений кримінальним законом до злочинів невеликої тяжкості, санкцією ч. 1 ст. 296 КК України передбачене покарання у вигляді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від слідства або суду чи вчинила новий злочин в період часу з 20.10.2013 по 02.06.2017.
Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, подія кримінального правопорушення мала місце 20.10.2013, відтак на даний час сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трьохрічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
За будь-яких обставин визнання чи невизнання обвинуваченим своєї вини не може вплинути на можливість прийняття рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності при наявності на те його згоди та за наявності на те відповідних підстав. Так, відповідно до ч. 2 ст. 286 КПК України у разі встановлення відповідних підстав на стадії досудового розслідування та за згоди підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності навіть без проведення досудового розслідування в повному обсязі.
Як встановлено ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Враховуючи викладене, суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України вважає необхідним звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та 3 грудня 1997 року № 12), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається.
Цивільний позивач має право звернутись із відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.
Розподіл судових витрат слід провести у відповідності до ст. 124 КПК України, питання речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 44, 49, 296 КК України ст.ст. 285, 286, 288 КПК України, суд -
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України - закрити.
Процесуальні витрати потерпілого на правову допомогу в сумі 9000 грн. стягнути з ОСОБА_9 .
Речові докази СД диск, залишити при справі.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1