Справа № 0907/1-998/2011
Провадження № 11/779/2/2018
Категорія .2 ст.307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2018 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

заявник ОСОБА_7 ,

представник заявника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2017 року про скасування арешту нерухомого майна, -

в с т а н о в и л а :

Судове рішення суду першої інстанції

Постановою Івано-Франківського міського суду від 14.12.2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2012 року, в порядку виконання вироку Івано-Франківського міського суду, - відмовлено.

Зміст вимог апеляційної скарги:

У апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 просить оскаржувану постанову суду про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту скасувати та скасувати арешт нерухомого майна накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер ВП №35830670 виданий 26.12.2012 року виданої головним державним виконавцем ОСОБА_9 в порядку виконання вироку Івано-Франківського міського суду від 15.11.2012 року.

Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції:

Вироком Івано-Франківського міського суду від 23.10.2012 року, котрий набрав законної сили 15.11.2012 року, судом було засуджено ОСОБА_7 за ч.2 ст.305, ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_7 майна.

26.12.2012 року головним державним виконавцем ВДВС Тисменицького районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 35830670 та накладено арешт на все належне їй майно, про що винесено відповідно постанову. 27.03.2013 року було прийнято постанову про повернення виконавчого документа, оскільки майно відсутнє.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, та прокурора.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим та зазначає, що на підставі вироку Івано-Франківського міського суду, котрий набрав законної сили 15.11.2012 року, судом було вирішено конфіскувати все належне ОСОБА_7 майно. 26.12.2012 року на підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП 35830670 та накладено арешт на все належне їй майно, про що винесено відповідно постанову. 27.03.2013 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа, оскільки в ході виконавчого провадження було встановлено відсутність майна, яке б належало на праві власності ОСОБА_7 . Однак, повертаючи виконавчий документ державний виконавець ВДВС Тисменицького районного управління юстиції не скасовував заходи примусового виконання рішення.

На даний час, заявник має бажання придбати майно, однак із реєстру заборон, їй стало відомо про існування заходів забезпечення виконавчого провадження у вигляді арешту.

Вважає, що існування даної заборони на даний час, грубо порушує її права.

Заявник підтримала подану апеляційну скаргу та наведені в ній доводи про необхідність скасування арешту нерухомого майна.

Прокурор заперечив доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , з підстав їх необґрунтованості, однак вказав на незаконність ухваленого судового рішення. Вважає що суд допустився суперечностей своїх висновків. Зокрема, встановивши та виклавши в судовому рішенні твердження про непідсудність клопотання в порядку виконання вироку, оскільки таке вирішується в порядку вирішення цивільного правового спору, вирішив клопотання по суті та відмовив в його задоволенні. Просить хвалу суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

Обставини, встановлені апеляційним судом.

Як встановлено матеріалами справи ОСОБА_7 звернулася з клопотання про зняття арешту з нерухомого майна, який був накладений державним виконавцем на виконання вироку суду в частині конфіскації майна. Підставою для зняття арешту є закінчення виконавчого провадження. Повернувши виконавчий лист та закривши виконавче провадження державний виконавець не вирішив питання, пов`язані із забезпеченням виконання, тобто арешту майна. Таким чином, на даний час накладений арешт діє за межами кримінального та виконавчого провадження і на думку ОСОБА_7 грубо порушує її майнові права.

Мотиви апеляційного суду.

Апеляційний суд враховує норми Закону України «Про виконавче провадження», ЦПК України та правову позицію ВССУ про те. що питання, пов`язані з процесуальними діями державних виконавців, в тому числі накладення чи зняття арешту на майно боржника, носять характер цивільних правовідносин, щодо яких встановлений окремий спосіб вирішення. На це наголошує ВССУ в своїй постанові №5 від 3.06.2016 року та послався суд першої інстанції.

Однак, визнавши інший порядок захисту права заявниці, суд допустився помилки та фактично вирішив спір по суті, відмовивши в задоволенні клопотанні, що є в подальшому перешкодою для звернення до суду.

Можливість захисту своїх майнових прав, який встановлений ст. 174 КПК України має підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Однак, порядок зняття арешту з майна, на яке накладений арешт державним виконавцем, після закриття виконавчого провадження та повністю виконаним вироком суду діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

За таких обставин ухвала суду, винесена в порядку виконання вироку суду, є незаконною та підлягає скасуванню. Враховуючи те, що ухвала суду скасовується з підстав неправильного застосування норм матеріального права за правилами ст.366 КПК України в редакції 1960 року, справа повертається на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

При новому судовому розгляді слід врахувати наведені в ухвалі порушення та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.362,365, 366 КПК України (в редакції 1960 року), суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківської міського суду від 14 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати, та повернути на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3