АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

30 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_6
представників власника майна адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001281 від 06.03.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 356, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 194, ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 5 ст. 191 КК України, було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на земельну ділянку, на якій здійснюється самовільне будівництво площею 1088, 8 кв. м., кадастровий номер :02:422:0113, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 АДРЕСА_2 ), яка належить ОСОБА_5 із забороною розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді місцевого суду, власник майна ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що власник майна не був повідомлений належним чином про судовий розгляд клопотання про накладення арешту на майно, у зв`язку з чим був позбавлений права на захист та можливості надати слідчому судді достовірні відомості, які свідчать про необґрунтованість накладення арешту.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано наслідки арешту для інших осіб, а саме фізичних осіб, які є інвесторами з будівництва житлових квартир, що суперечить приписам п. 4 ч. 2 т. 173 КПК України, а також не враховано співрозмірність обмеження права особи користуватися майном, що як наслідок, призвело до надмірного та необґрунтованого обмеження правомірної підприємницької діяльності та інших негативних наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Також звертає увагу на те, що у клопотанні слідчого відсутні конкретні факти незаконної діяльності власника майна або інших осіб, не наведено жодних законних обґрунтувань необхідності накладення арешту на майно, яке знаходиться на земельній ділянці в рамках кримінального провадження №0001281 від 06.03.2013 року, крім того право власності на земельну ділянку у ОСОБА_5 з`явилося 10.09.2015 року, тобто після внесення 06.03.2013 року відомостей до ЄРДР, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Посилається на те, що в рамках кримінального провадження №0001281 від 06.03.2013 року фізичні особи, у тому числі ОСОБА_5 не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Крім цього вказує, що використання земельної ділянки повністю відповідає її цільовому призначенню, а саме для житлової забудови та громадської забудови, отже твердження слідчого щодо самовільного зайняття земельної ділянки не відповідає дійсності та спростовується офіційною інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В підсумку зазначає, що у слідчого судді не було жодних правових підстав та мети в розумінні ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 15.05.2017 року було постановлено без виклику осіб, які її оскаржують, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001281 від 06.03.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 356, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 194, ч.1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 191 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що протягом 2013-2016 років до правоохоронних органів м. Дніпра надійшло ряд заяв фізичних та юридичних осіб про те, що протягом тривалого часу група осіб у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою, шляхом підробки офіційних документів та вчинення шахрайських дій, всупереч вимогам чинного законодавства України заволоділи земельними ділянками за наступними адресами в м. Дніпро, а саме: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ( АДРЕСА_6 , та незаконно здійснюють на них самовільне будівництво без отримання будь-яких дозвільних документів з органів державної влади, також в деяких будинках шахрайським шляхом заволоділи квартирами, які розташовані на вказаних земельних ділянках.

15.05.2017 року старший слідчий в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001281 від 06.03.2013 року звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку, на якій здійснюється самовільне будівництво площею 1088, 8 кв. м., кадастровий номер :02:422:0113, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 АДРЕСА_2 ), яка належить ОСОБА_5 із забороною розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою.

15.05.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0001281 від 06.03.2013 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про необхідність накласти арешт на нерухоме майно.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ст. 170 КПК України, оскільки є предметом злочину.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні злочинів.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Беручи до уваги викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити власнику майна ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001281 від 06.03.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 356, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 194, ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 5 ст. 191 КК України, якою було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на земельну ділянку, на якій здійснюється самовільне будівництво площею 1088, 8 кв. м., кадастровий номер :02:422:0113, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 АДРЕСА_2 ), яка належить ОСОБА_5 із забороною розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою, залишити без змін.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 и б а к