Справа №134/50/18
Провадження по справі № 1-кп/150/19/18
УХВАЛА
02 березня 2018 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі:
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у залі судових засідань Чернівецького районного суду Вінницької області у відкритому підготовчому провадженні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439 від 02.10.2017 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вільшанка Крижопільського району Вінницької області, українки, громадянки України, одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Кримінальне провадження підсудне Чернівецькому районному суду Вінницької області.
Прокурор вважає, що кримінальне провадження може бути призначене до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Заявив клопотання про виклик в судове засідання свідків обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Окрім того, клопотав про обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачена та захисник обвинуваченої не заперечили проти призначення справи до судового розгляду та задоволення клопотань прокурора про виклик свідків та про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, заявив клопотання про виклик в судове засідання для допиту в якості свідків судово-медичного експерта Крижопільського міжрайонного відділення ОСОБА_18 , голову судово-психіатричної експертної комісії ОСОБА_19 та лікаря-психолога ОСОБА_20 .

Представник потерпілого ОСОБА_21 адвокат ОСОБА_8 не заперечив проти призначення справи до судового розгляду та задоволення клопотання захисника обвинуваченої та прокурора про виклик свідків та про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В свою чергу клопотав перед судом про виклик в судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 та про надання йому можливості ознайомитися із матеріалами досудового розслідування. Окрім того, подав цивільний позов ОСОБА_21 до ОСОБА_6 , який просив забезпечити шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_6 .

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження дійшов наступного висновку.

Підстав для прийняття рішень по справі, передбачених пп. 1-4 ч.2 ст. 314 КПК України, а саме: затвердження або відмова в затвердженні угоди, закриття провадження, повернення обвинувального акту немає.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Порушення вимог кримінально-процесуального законодавства під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, не встановлено.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Таким чином, у наявності достатні підстави для завершення підготовки до судового розгляду та для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Суд вважає, що клопотання прокурора, захисника та представника потерпілого ОСОБА_21 про виклик у судове засідання для допиту як свідків підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Саттею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності у міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК України.

Свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань (ч.1 ст.65 КПК України).

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1.Подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; 2.Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення); 3.Вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4.Обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5.Обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установленому КПК України випадках - на потерпілого.

Пунктом 4 ч.2 ст.315 КПК України встановлено, що під час підготовчого провадження, з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що: прокурором, захисником та представником потерпілого належним чином обґрунтовано необхідність виклику заявлених ними осіб для допиту як свідків, заявлені клопотання відповідають викладеним вище вимогам КПК України та не суперечать загальним засадам кримінального провадження, визначеним у ст.7 КПК України щодо: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань.

Вирішуючи питання про обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування (продовження) запобіжного заходу є забезпечення виконання (…), обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави (…), суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (…)».
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства, тобто умисному протиправному заподіянні смерті людині, правова кваліфікація злочину ч.1 ст.115 КК України, на досудовому розслідуванні вона повідомлена про підозру у вчиненні цього злочину, обвинувальний акт щодо неїнадійшов до суду.
Таким чином, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
При цьому, суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою злочину; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою у вчиненні злочину до 15 років позбавлення волі.
Крім того, суд враховує наявність ризиків, передбаченних п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду та можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків кримінального правопорушення, які є знайомими та родичами обвинуваченої.
При цьому, колегія суддів виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, судв вважає виправданим обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Вирішуючи питання про прийняття цивільного позову та клопотання представника потерпілого ОСОБА_21 про накладення арешту на майно суд виходить із наступних міркувань.

Відповідно до статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями обвинуваченого.

За таких обставин цивільний позов ОСОБА_21 до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином підлягає до прийняття.

Відповідно до вимог ст.61 КПК України суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_21 цивільним позивачем, а ОСОБА_6 згідно вимог ст.62 КПК України визнати цивільним відповідачем в даному кримінальному провадженні.

Разом із тим, відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України та роз`яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,- єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.
При цім, клопотання про накладення арешту на майно не містить чіткого переліку майна та точних відомостей про нього, місце його перебування, в клопотанні не зазначено належного обґрунтування необхідності забезпечення позову.
А тому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на майно.
Щодо клопотання представника потерпілого ОСОБА_21 адвоката ОСОБА_8 про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження суд зауважує, що такі матеріали перебувають в органу досудового розслідування та подаються до суду безпосередньо перед дослідженням доказів, а тому таке клопотання повинне бути скероване до органу досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 314-316, 371, 372 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Закінчити підготовче провадження і призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до судового розгляду у залі судових засідань Чернівецького районного суду Вінницької області на 12 березня 2018 року на 11 годину 00 хвилин.
Розгляд кримінального провадження здійснювати у судовому засіданні колегіально у складі трьох суддів: головуючого судді Чернівецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , суддів Чернівецького районного суду Вінницької області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Задоволити клопотання прокурора, сторони захисту та представника потерпілого про виклик свідків обвинувачення.

Викликати в судове засідання для допиту в якості свідків наступних осіб: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , судово-медичного експерта Крижопільського міжрайонного відділення ОСОБА_18 , голову судово-психіатричної експертної комісії ОСОБА_19 та лікаря-психолога ОСОБА_20 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

Обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на 60 діб з 02 березня 2018 року по 01 травня 2018 року.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 у період часу з 20.00 год. до 09.00 год.

Прийняти до розгляду цивільний позов ОСОБА_21 до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Визнати ОСОБА_21 - цивільним позивачем.

Визнати ОСОБА_6 - цивільним відповідачем.

Відмовити в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_21 адвоката ОСОБА_8 про накладення арешту на майно обвинуваченої.

Відмовити в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_21 адвоката ОСОБА_8 в задоволенні клопотання про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження органу досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає. Згідно ч.5 ст.532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення. Ухвала в частині відмови в задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена в порядку та в строки, передбачені ст. 395 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3