Єдиний унікальний номер 185/103/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2018 року. Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003233 від 21.11.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щолково, Московської області, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

21.11.2017 року, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_3 знаходився на дамбі поряд з р. Вовча у м. Павлоград, Дніпропетровської області де знайшов один пакунок з патронами калібру 5,45 мм. у кількості 60 шт. та запал типу УЗРГМ. В цей час у ОСОБА_3 , який будучи обізнаний про властивості та призначення патронів та запалу як боєприпасів, виник злочинний умисел, спрямований на носіння, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого п.9 «Положенням про дозвільну систему» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року дозволу, порядок отримання якого визначений в Інструкції затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, взяв вказані патрони та запал, тобто придбав, поклав їх до своєї сумки, в якій носив до 18 год. 15 хв. 21.11.2017 року, тобто до того часу, коли його було зупинено співробітниками Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яким він добровільно видав 60 патронів, які згідно висновку експерта № 20/3.1/742 від 04.12.2017 року є боєприпасами, 5,45-мм проміжними патронами зразка 1974 року та призначені та придатні до стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-74», «АКС-74», «АКСУ-74У» ручних кулеметів «РПК-74», а також запал для ручних гранат типу УЗРГМ, який згідно висновку експерта №35/5.2/571 від 19.02.2017 року відноситься до категорії боєприпасів промислового виготовлення, військового призначення, який використовується для спорядження ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42 та придатний для проведення вибуху. Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, як носіння, придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування 28 грудня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області юристом 1 класу ОСОБА_6 якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0003223, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Павлоградської прокуратури за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ганни Світличної, буд. 64А, було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри та його правової кваліфікації за ч. 1 ст.263 КК України, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 (трьох ) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таким чином, зміст угоди про визнання винуватості, укладеної 28 грудня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області юристом 1 класу ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області юристом 1 класу ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоновані сторонами, є покаранням у межах санкцій ч. 1 ст. 263 КК України, відповідають положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення судово-балістичної експертизи в сумі 790 ( сімсот дев`яносто) грн., судово вибухово-технічної експертизи в сумі 494(чотириста дев`яносто чотири) грн.35 коп., слід стягнути з обвинуваченого на користь держави

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.314, 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 грудня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області юристом 1 класу ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0003223 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1(один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1285 (одна тисяча двісті вісімдесят п`ять ) грн.34 коп .

Речові докази: патрони калібру 5,45 мм. у кількості 50 шт. та 10 гільз калібру 5,45 мм., які зберігаються в Павлоградському ВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 .