АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 664/1744/14-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/372/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Цюрупинськогоо районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олешки Херсонської області, громадянина України, слюсаря МПП Авто, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч 2 ст. 286 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вирішено питання про судові витрати. Цивільні позови залишено без розгляду.

Вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він 18.06.2010 року близько 20-30 години в с.Саги-1 Цюрупинського району Херсонської області, керуючи технічно-справним т/з ЗАЗ-Daewoo Т13110, д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Піщана з боку м. Цюрупинськ в напрямку вул. Лісна, побачивши групу малолітніх дітей, що грали в активні ігри, у безпосередній близькості від проїжджої частини, виконавши маневр розвороту та рухаючись у зворотному напряму по вул. Піщана з боку вул. Лісна в напрямку м. Цюрупинськ в районі будинку №17 по вул. Піщана, в порушення вимог п.1.7 та п.12.1 ПДР України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалася, не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого в момент початку руху малолітнього пішохода у напрямку проїжджої частини, в порушення вимог п.2.3Б та п.12.3 ПДР України, своєчасно не прийняв мір по гальмуванню та скоїв наїзд на ОСОБА_10 21.07.2007 року, що вибіг на проїжджу частину та почав її пересікати зправа наліво по ходу його руху.

Внаслідок даної ДТП ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №1213 від 08.09.2010 року було спричинено тілесні ушкодження у виді забою головного мозку важкої ступені, садна голови, обличчя, шиї, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для здоров`я. Вказані наслідки перебувають у причинному зв`язку із порушенням з боку водія ОСОБА_7 вимог п.1.7, п.2.3Б , п.12.1 п.12.3 ПДР України .

Дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження , призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд не провів підготовче судове засідання, що є порушенням вимог ст. 314 КПК України та вказує на відсутність технічного запису судового засіданні від 06.07.2015 року як на підставу для скасування вироку.

Крім того зазначає, що висновки суду зроблені без належної перевірки всіх обставин справи, суд не дав оцінку кожному доказу сторони обвинувачення, не зазначив мотиви, з яких він відкидає докази обвинувачення, зокрема висновки експертизи № 818 від 27.04.2012 р., № 1086 від 24.05.2012 р., № 669 від 18.05.2013 р., № 4886 від 06.09.2013 р, №381 від 25.02.2014р., № 873 від 16.04.2014 , в яких зазначено, що ОСОБА_7 мав технічну можливість не допустити наїзду на пішохода, висновки судово- медичної експертизи від 08.09.2010 року, висновки експерта № 1095 від 04.08.2010 р.

Стверджує, що суд допустив істотні суперечності у своїх висновках щодо винності та невинності обвинуваченого, достовірності чи недостовірності доказів і не навів у вироку переконливих мотивів з яких він взяв до уваги одні докази і відкинув інші, хоча висновки усіх проведених автотехнічних експертиз виконано експертами на підставі одних і тих же вихідних даних.

Інші учасники судового провадження вироку не оскаржували.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений та його захисники вказують на безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора та заперечують проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, пояснення обвинуваченого та його захисників, які вказували на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку має бути зазначене формулювання обвинувачення, пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Обгрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`яснованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку на підставі яких слідчий, прокурор, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд не дотримався зазначених вище вимог кримінального процесуального закону.

За результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що у діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч 2 ст. 286 КК України.

При цьому суд не зазначив , які саме елементи складу злочину відсутні у діях обвинуваченого, допустився суперечностей у власних висновках, зазначаючи у мотивувальній частині вироку про недоведеність винуватості ОСОБА_7 .

При цьому, як видно суд всупереч положенням ст. 374 КПК України належним чином не мотивував , чому він відкидає кожен із доказів обвинувачення, не дав будь-якої оцінки показанням законного представника потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а лише навів у вироку стислий зміст їх показань.

Аналізуючи висновки експертизи № 818 від 27.04.2012 року, № 1086 від 24.05.2012 року, № 669 від 18.05.2013 року, № 4868 від 06.09.2013 року , суд дійшов висновку про недостовірність цих доказів через неправильність , встановлених , на думку суду, вихідних даних для проведення цих експертиз.

Дані, що містяться у протоколі ВООП від 18.05.2012 року суд визнав неповними.

Разом із тим суд не вжив заходів для повного з`ясування обставин події ДТП шляхом належної оцінки сукупності всіх наданих сторонами доказів.

Грунтуючи свої висновки про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення на наданому в ході судового розгляду стороною захисту доказі - висновку експерта № 1899 від 23.04.2014 року, який , як видно побудований на вихідних даних, що раніше використовувалися при проведені експертизи № 4868 від 06.09.2013 року, і висновки якої суд у вироку визнав недостовірними, суд допустився істотних суперечностей у власних висновках щодо оцінки доказів на достовірність , не перевірив , які документи , вихідні дані та матеріали були надані для дослідження експерту ОСОБА_16 , і джерело їх отримання.

Не зазначив, які саме вихідні дані для проведення зазначеної експертизи суд визнав достовірними, з якого джерела вони отримані, не перевірив чи відкривався зазначений доказ стороні обвинувачення відповідно до положень ст. 290 КК України і чи може він бути прийнятий до уваги як доказ .

За наявності суперечливих висновків щодо технічної можливості обвинуваченого уникнути наїзду на потерпілого, суд не вжив заходів для усунення цих суперечностей , не здійснив допит експертів, які зробили протилежні висновки із цих питань з метою усунення виявлених суперечностей, взагалі не мотивував свій висновок про відмову у задоволенні клопотання прокурора про призначення повторної судової автотехнічної експертизи заявленим після допиту одного із експертів.

Визнаючи недопустимим доказом висновки експерта № 381 від 25.02.2014 року та № 873 від 16.04.2014 року суд не вказав з яких саме підстав, передбачених ст. 86, 87 КПК України він визнав ці докази недопустимими.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону слід визнати істотними, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення .

Разом із тим, суд апеляційної інстанції в силу положень ст. 404 КПК України не має процесуальної можливості виправити допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону за відсутності клопотання сторін кримінального провадження про дослідження доказів повторно у суді апеляційної інцстіанї та постановити у провадженні своє рішення, з огляду на те, що в апеляційній скарзі відсутня така вимога.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим через істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, а тому він підлягає скасуванню на підставі ч.1 ст. 412 КПК України із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції

В силу приписів ч 2 ст. 415 КПК України колегія суддів не має права наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, а тому при новому розгляді судом першої інстанції необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, ретельно перевірити докази у провадженні з точки зору їх належності, допустимості та достатності, перевірити доводи обвинуваченого, його захисників та сторони обвинувачення , ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення.

Доводи прокурора про відсутність технічного запису судового засіданні від 06.07.2015 року є безпідставними, враховуючи , що Цюрупинським райсудом 29.03.2017 року додатково був направлений диск із технічним записом цього судового засідання.

Не можна прийняти до уваги і доводи апелянта про порушення судом вимог ст. 314 КПК України оскільки вони не ґрунтуються на положеннях ч 1 ст. 319 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів частково погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора щодо необгрунтованості оскаржуваного вироку , неналежної оцінки судом доказів, та невідповідності судового рішення вимогам ст.. 374 КПК України, а тому апеляційну скаргу прокурора належить частково задовольнити.

Керуючись ст. 376 ч 2, ст. 404, 405, 419, 407, 412, 415, КПК України, колегія суддів,-

П ОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Цюрупинсьокго районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції у іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: (три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Копія вірна, ухвала набирає законної сили 14.11.2017 року

Суддя: ОСОБА_2