В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.09.2017 Справа №607/19691/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002765 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борщів Тернопільської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина, безробітного, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , судимого 13 серпня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 1 000 грн., які сплачено 09 жовтня 2014 року,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Так, 29 вересня 2015 року о 18 год. 45 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , як водій, керуючи технічно справним автомобілем «Мерседес-Бенц Спринтер 313 ЦДІ», д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимог п.2.9. а ПДР України, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, рухався разом із пасажиром ОСОБА_8 проїзною частиною дороги по вул.Миру у напрямку перехрестя із вул.Дружби, де в той же час в межах його смуги для руху навпроти зупинки громадського транспорту «ПК «Березіль» стояв тролейбус «Шкода 15 ТР», маршрут №1, з якого здійснювались посадка та висадка пасажирів.

Тоді ж обвинувачений ОСОБА_3 всупереч вимог п.п. 2.3 (б, д), 1.10 (в частині визначення понять «дорожня обстановка», «перешкода для руху» та виконання їх вимог), п.12.3 ПДР України не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, з моменту виникнення перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, а саме нерухомого вищевказаного тролейбуса у межах його смуги для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або ж безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, хоча мав таку можливість, а продовжив рух, чим поставив себе в такі умови через несвоєчасне застосування екстреного гальмування, які позбавили його технічної можливості зупинити керований ним автомобіль «Мерседес-Бенц Спринтер 313 ЦДІ», д.н.з. НОМЕР_1 , через що його передньою частиною допустив зіткнення із задньою частиною тролейбуса «Шкода 15 ТР».

Унаслідок даної ДТП пасажир автомобіля «Мерседес-Бенц Спринтер 313 ЦДІ», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримав масивну травму тіла з переломами кісток скелету і ушкодженням внутрішніх органів, від чого на місці ДТП настала його смерть.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог вищевказаних пунктів ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_8 .

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю за обставин, які наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що про вчинене сильно шкодує, добавити нічого не може.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, вчинених з необережності, особу винного, який раніше судимий, проте за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, часткове добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди, а до обставин, що обтяжують вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, даних про особу, думки потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого, однак покарати суворо, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без ізоляції останнього від суспільства.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , який був уточненим в ході судового розгляду, про стягнення з останнього моральної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 312 000 грн., який підлягає до повного задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_3 в користь потерпілої ОСОБА_5 вказаної суми грошових коштів на відшкодування завданої злочином моральної шкоди, ураховуючи при цьому позицію обвинуваченого про визнання даних позовних вимог та виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, а також приймає до уваги те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 помер ОСОБА_8 , який був чоловіком потерпілої ОСОБА_5 , а тому останній спричинено моральні страждання та душевні хвилювання, які виразились у порушенні звичних життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими, перенесенні нервового стресу внаслідок втрати чоловіка, його поховання, що створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя та пристосування до його нових умов.

Що ж стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення з нього завданої унаслідок злочину матеріальної шкоди на суму 7 400 грн., то провадження з розгляду цивільного позову у даній його частині слід закрити унаслідок повного добровільного відшкодування вказаної суми грошових коштів ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 та унаслідок цього відмови останньої підтримувати позов в цій його частині.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових експертиз, зокрема, 460, 8 грн. за інженерно-технічну №5-519/15 від 06 листопада 2015 року та 460, 8 грн. за автотехнічну №5-520/15 від 06 листопада 2015 року та 307, 2 грн. за автотехнічну №5-518/15 від 06 листопада 2015 року, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави з відповідними призначеннями платежів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення з нього завданої унаслідок злочину моральної шкоди задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 312 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення.

Провадження з розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення з нього завданої унаслідок злочину матеріальної шкоди на суму 7 400 грн. закрити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави з відповідними призначеннями платежів процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз, зокрема, 460, 8 грн. за інженерно-технічну №5-519/15 від 06 листопада 2015 року та 460, 8 грн. за автотехнічну №5-520/15 від 06 листопада 2015 року та 307, 2 грн. за автотехнічну №5-518/15 від 06 листопада 2015 року.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1