(1-кп/504/324/18)

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2018 року смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника цивільного позивача ГУ ДФС в Одеській області в особі ОСОБА_10 ,

представника ТОВ «БК «Дорлідер» в особі ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання директора ТОВ «БК «Дорлідер» ОСОБА_12 про скасування арешту, накладеного на грошові кошти ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.02.2017р.,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.27, ч.3 ст.212 КК України, ОСОБА_5 за ч.2 ст.27, ч.3 ст.212 КК України та ОСОБА_6 за ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України.

До суду надійшло клопотання директора ТОВ «БК «Дорлідер» ОСОБА_12 про скасування арешту, накладеного на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «БК «Дорлідер» (): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299), ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.02.2017р. у кримінальному провадженні №0000034.

В підготовчому судовому засіданні представник ТОВ «БК «Дорлідер» в особі ОСОБА_11 , підтримала зазначене клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на те, що арешт на грошові кошти було накладено необґрунтовано та у подальшому застосуванні даного заходу потреба відсутня, оскільки ТОВ «БК «Дорлідер» не визнано як юридичну особу, яка несе відповідальність за шкоду, завдану діяннями осіб, які є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, цивільний позов до ТОВ «БК «Дорлідер» в рамках кримінального провадження не заявлявся, ТОВ «БК «Дорлідер» не є юридичною особою, майно якої підлягає конфіскації, а також ТОВ «БК «Дорлідер» не визнано юридичною особою, з якої має бути стягнена неправомірна вигода. Крім того, з ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.02.2017р. вбачається, що метою накладення арешту було забезпечення речових доказів, проте в ухвалі не зазначено, чим саме підтвердились доводи сторони обвинувачення про те, що грошові кошти, які знаходяться на вказаних грошових рахунках, відповідають критеріям, передбаченим ч.1 ст. 98 КПК України, а саме: які саме кошти були об`єктом протиправних дій, які з них набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення і чи визнані вони речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Одеської області ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання посилаючись на те, що арешт на кошти накладено обґрунтовано з метою забезпечення цивільного позову, підстави для його скасування відсутні, крім того зняття арешту може взагалі негативно вплинути на розгляд кримінального провадження. Також прокурор пояснив, що ОСОБА_12 причетний до вчинення вказаного кримінального правопорушення, проте матеріали відносно нього виділені в окреме провадження.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали зазначене клопотання та просили його задовольнити.

Представник цивільного позивача ГУ ДФС в Одеській області в особі ОСОБА_10 підтримав думку прокурора.

Дослідивши клопотання та вислухавши думку учасників кримінального провадження суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно п.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В судовому засіданні встановлено, що в рамках розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000034 від 12.02.2015р., ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.02.2017р. було накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «БК «Дорлідер» (): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299), в частині видатку грошових коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право суду на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед судом їх законності та переконливості.

Отже, ОСОБА_12 є належним суб`єктом звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна на підставі та в порядку, передбаченому ст.174 КПК України.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Нормою ст.41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.02.2017р. вбачається, що підставою накладення арешту на вказане майно слугувала мета збереження речових доказів.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні було встановлено, грошові кошти на зазначених рахунках речовими доказами по справі не визнані. Крім того, ТОВ «БК «Дорлідер» не визнано як юридичну особу, яка несе відповідальність за шкоду, завдану діяннями осіб, які є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, цивільний позов до ТОВ «БК «Дорлідер» в рамках кримінального провадження не заявлявся, ТОВ «БК «Дорлідер» не є юридичною особою, майно якої підлягає конфіскації, а також ТОВ «БК «Дорлідер» не визнано юридичною особою, з якої має бути стягнена неправомірна вигода.

Доводи прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про те, що директор ТОВ «БК «Дорлідер» ОСОБА_12 причетний до вчинення вказаного кримінального правопорушення і тому арешт скасовувати недоцільно, суд не приймає до уваги, оскільки до суду надійшов обвинувальний акт лише відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а ОСОБА_12 у даній справі обвинуваченим не значиться.

За таких обставин, суд вважає, що на даній стадії не доведено, що є необхідність у забезпеченні кримінального провадження, як арешт грошових коштів, які знаходяться на зазначених вище банківських рахунках, з чим кримінально - процесуальний закон пов`язує можливість скасування арешту майна.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешт грошових коштів, які знаходяться на зазначених вище банківських рахунках на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано поясненнями представника власника майна, крім того, не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ТОВ «БК «Дорлідер» належним їй майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Враховуючи наведене, з метою недопущення блокування господарської діяльності підприємства, суд вважає доцільним скасувати арешт, накладений на грошові кошти, які знаходяться на вказаних банківських рахунках ТОВ «БК «Дорлідер» , ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.02.2017р. у кримінальному провадженні №0000034, а відтак клопотання задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-174 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання директора ТОВ «БК «Дорлідер» ОСОБА_12 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «БК «Дорлідер» (): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299), ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.02.2017р. у кримінальному провадженні №0000034.

Копію ухвали направити до ПАТ КБ «Приватбанк» та вручити представнику ТОВ «БК «Дорлідер» в особі ОСОБА_11 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1