1Справа № 335/7345/17 1-кс/335/4979/2017
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні заявник доводи скарги підтримав, просив її задовольнити.
Відповідно до ст.ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Рішення слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя вважає необґрунтованим, з таких підстав.
Як випливає з постанови слідчого, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий зазначив про те, що за результатами проведення вичерпного та можливого комплексу слідчих дій, не здобуто достатніх за обсягом доказів, які б свідчили про перевищення співробітниками ППС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області своїх службових повноважень, що вказує на відсутність в їх діянні складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
З постанови про закриття кримінального провадження також випливає, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2016 прийнятої за наслідками розгляду скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 скасовано постанову слідчого від 07.09.2016 про закриття кримінального провадження. У ході подальшого досудового розслідування слідчим було вжито заходів до встановлення місцезнаходження та допиту в якості свідків ОСОБА_8 , який був затриманий співробітниками ППС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області разом з ОСОБА_5 та якому ймовірно можуть бути відомі певні обставини вчинення співробітниками міліції відносно потерпілого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були залучені в якості понятих під час складання відносно ОСОБА_5 протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України. З цією метою слідчим в порядку ст. 40 КПК України надавалось доручення оперативному підрозділу УВБ в Запорізькій області ДВБ НП України. Згідно отриманої з оперативного підрозділу інформації від 24.03.2017 за вих. № 928/42-07/01/17 встановити та допитати в якості свідків вищезазначених осіб не представилось можливим, через відсутність вказаних осіб за наявними в матеріалах кримінального провадження адресами мешкання.
Також, під час досудового розслідування було витребувано з міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя копії наявної медичної документації, щодо обстеження та надання першої медичної допомоги громадянину ОСОБА_5 , а саме: копії журналу № 24 обліку прийому хворих у стаціонарі та відмов у госпіталізації та копію журналу запису рентгенологічних досліджень, магніторезонансних томографій. Іншої медичної документації вказаним медичним закладом надано не було з причини її відсутності.
Постановою слідчого від 17.03.2017 призначено судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , проведення якої доручено експертам бюро СМЕ Запорізької області та проведення якої на даний час триває. Як зазначає слідчий у постанові, після проведення судово-медичної експертизи висновок СМЕ буде долучено до матеріалів кримінального провадження.
За вказаних обставин, слідчим зроблено висновок про відсутність в діях співробітниками ППС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, розслідування серйозних скарг на жорстоке поводження має бути ретельним. Це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справі «Аднаралов проти України» від 27.11.2014 (заява № 10493/12), (п. 43, 48-49). Будь-який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин тілесних ушкоджень та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження та зміст оскаржуваної постанови беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вищевказаних вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яка б не викликала жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження, постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області від 17.03.2017 у кримінальному провадженні призначено судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , проведення якої доручено експертам бюро СМЕ Запорізької області. На вирішення експерта були поставлені наступні питання: 1) Чи були на тілі ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які характер та локалізація цих ушкоджень, ступень їх тяжкості?, 2) Чи могли вказані тілесні ушкодження виникнути за обставин та у строки зазначені потерпілим ОСОБА_5 .?
На даний час проведення судово-медичної експертизи триває, а відтак не встановлений ступінь тілесних ушкоджень нанесених ОСОБА_5 .
Таким чином, достовірно не встановивши наявності тілесних ушкоджень, слідчий зробив висновок про відсутність в діях співробітниками ППС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій областіознак складу кримінального правопорушення, що є неповнотою проведеного досудового слідства.

Окрім того, слідчий суддя вважає, що при проведенні перевірки слідчим не було опитано свідків кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були залучені в якості понятих під час складання відносно ОСОБА_5 протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України та свідка ОСОБА_8 , якого було затримано одночасно із ОСОБА_5 та який перебуває у Запорізькому слідчому ізоляторі разом із ОСОБА_5 у зв`язку із розглядом Шевченківським районним судом м. Запоріжжя кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_5 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

При цьому, слідчий з метою допиту вказаних осіб, обмежився лише виходом по місцю проживання свідків, але жодних запитів до реєстраційної та/або міграційної служби, СІЗО, відібрання свідчень у сусідів чи проведення інших дій спрямованих на встановлення місця перебування (проживання) вищезазначених свідків здійснено не було, що вказує на неналежне виконання в цій частині процесуальних дій, та у здійсненні інших першочергових слідчих (розшукових) дій, які ті мали вчиняти.

Також слідчим не здійснено інших дій, які б надавали можливість слідчому дійти об`єктивного висновку щодо відсутності в діях співробітниками ППС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області складу злочину.

Враховуючи вказані вище обставини, слідчий суддя доходить висновку, щостаршим слідчим відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 не в повній мірі виконано вимоги ст. 9 КПК України щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого від 30.03.2017 про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до прокуратури Запорізької області для проведення досудового розслідування, під час якого слід визначити повний обсяг слідчих дій і після їх проведення прийняти законне та обґрунтоване рішення.
При цьому, слідчий суддя вважає, що скаржником строк на оскарження рішення слідчого пропущений з поважних причин, оскільки копія постанови слідчого направлена представнику ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_3 30.03.2017, проте відомостей про отримання вказаної постанови, матеріали кримінального провадження не містять, зі слів заявника останню отримав лише 07.06.2017, а тому вказаний строк відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КПК України підлягає поновленню.
Згідно ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката адвокатського бюро «Валько, Інашвілі та партнери» ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 30 березня 2017 р. про закриття кримінального провадження № 0000431 від 23 жовтня 2015 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвалу та матеріали кримінального провадження направити до прокуратури Запорізької області для організації продовження досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1