Справа № 573/2166/17
Номер провадження 1-кп/573/206/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченої: ОСОБА_4 ,
представника потерпілого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 жовтня 2017 року за № 0000579 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженої, не працюючої, інваліда 3гр. загального захворювання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15-ч. 1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
26 вересня 2017 року, близько 08.00 год., ОСОБА_4 з метою вчинення крадіжки насіння соняшнику, узявши з собою металеве відро, брезент та мішки, на попутному транспорті виїхала з дому, та поїхала в напрямку району вул. Мухівка у м.Білопілля, де розташоване поле з соняхом, що перебуває у користуванні Луциківської філії ПП «Дружба 6».
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном, ОСОБА_4 , діючи таємно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, прибула на поле № НОМЕР_1 , розташоване поблизу м.Білопілля, де почала зламувати голівки соняшнику та накладати їх на брезент, що розклала поруч на землі, після чого палицею від соняшнику вибивала з голівок насіння, яке в подальшому пересипала за допомогою відра у мішок та продовжувала свої злочинні дії до моменту свого викриття працівниками охорони Луциківської філії ПП «Дружба 6».
Загальна кількість насіння соняшнику, яке намагалася викрасти ОСОБА_4 , складає 117 кг., вартість якого згідно довідки, виданої директором Луциківської ПП «Дружба 6» № 77 від 03.10.2017 року складає 1235, 52 грн.
Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлювла суспільно-небезпечний характер своїх дій, а саме, що посягає на чуже майно, передбачала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна та бажала їх настання, тобто вчинила злочин з прямим умислом.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились у замаху на таємне викрадення майна (крадіжка), належного Луциківської філії ПП «Дружба 6» на загальну суму 1235, 52 грн.,- ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України, тобто замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який не було закінчено, оскільки з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.3 ст. 15- ч. 1 ст. 185 КК України визнала повністю, покаялася у вчиненому та показала наступне. 26 вересня 2017 року, близько 08.00 год., вона, внаслідок тяжкого матеріального становища вирішила скоїти крадіжку соняшнику. Узявши з собою металеве відро, брезент та мішки, на попутному транспорті вона виїхала з дому, та поїхала в напрямку району вул. Мухівка у м.Білопілля, де розташоване поле з соняхом, яке, як вона пізніше дізналася, перебуває у користуванні Луциківської філії ПП «Дружба 6». Де почала зламувати голівки соняшнику та накладати їх на брезент, що розклала поруч на землі, після чого палицею від соняшнику вибивала з голівок насіння, яке в подальшому пересипала за допомогою відра у мішок та, наповнивши п`ять мішків, була прямо на полі викрита охороною господарства, яка вилучила викрадене. У скоєному розкаюється, просила суворо її не карати. Вибачилася перед представником потерпілого.
Обвинувачена просила суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись її поясненнями та розглянути справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти розгляду справи у скороченому порядку.
Представник потерпілого ОСОБА_5 погодився з думкою прокурора, пояснив, що при об`їзді поля на автомобілі 26.09.2017 року, здійснюючи функцію охорони ТМЦ на полях ПП «Дружба 6», він виявив крадіжку соняху на полі, ще не скошеному, яку намагалася здійснити обвинувачена, яку безпосередньо на полі, біля 5 мішків, наповнених соняхом, було викрито. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої господарство не має, просив обвинувачену суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом ухвалено про проведення скороченого судового розгляду і визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. Права та наслідки такого порядку судом їм роз`яснено.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину при вищевикладених обставинах повністю доведена, а її дії суд кваліфікує за ч.3 ст. 15- ч. 1 ст. 185 КК України, тобто замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який не було закінчено, оскільки з причин, що не залежали від її волі, вона не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочину, який є злочином середньої тяжкості.
У відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає за можливе визнати обставини, що пом`якшують покарання за скоєне ОСОБА_4 , як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтування та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, її матеріальне становище, а також те, що вона задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом 3 групи по зору, одружена, дітей на утриманні не має, а також те, що потерпілий ОСОБА_5 претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченої не має, просив суворо її не карати.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 після вчиненого злочину, її щире каяття, наслідки суспільно небезпечного діяння, відсутність наміру уникнути кримінальної відповідальності, на підставі даних, що характеризують особу обвинуваченої та конкретних обставин справи, суд вважає, що за вчинення останньою злочину, передбаченого ч.3 ст. 15- ч. 1 ст. 185 КК України, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді штрафу.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй за цим законом покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 80-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.
Речові докази по кримінальному провадженню:
- алюмінієве відро та брезент, які передані на зберігання в камеру речових доказів Білопільського ВП, знищити.
-п`ять мішків з насінням соняху загальною вагою 117 кг, які зберігаються під розпискою у Луциківській філії ПП «Дружба 6»,- залишити ПП «Дружба 6» як власнику.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Суддя