АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1266/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/227/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.240 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2017 року, -

Встановила:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який не працює, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Скасовано арешт 2 м кубічних червоного каменю, лопати, молота та зубила, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 березня 2016 року.

Вироком суду також вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, 19 березня 2016 року, в період часу з 09 до 14 години, ОСОБА_7 , в порушення правил охорони розробки надр, передбачених ст.16 Кодексу України про надра, яка встановлює загальні правила ліцензування діяльності стосовно використання надр, всупереч ст.ст. 19,20 Кодексу України про надра, ст.ст. 57,125,126, Земельного кодексу України, які встановлюють порядок виникнення права використання земельної ділянки, а також порушуючи вимоги ст.56 Кодексу України про надра, які стосуються основних правил охорони надр, не маючи спеціального дозволу на роботу з видобутку корисних копалин, діючи умисно та переслідуючи корисливий мотив, за допомогою совкової лопати, молота та зубила із наявного котловану, що знаходиться на території селянської спілки «Дністер» Стінківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, за межами населеного пункту, незаконно видобув 2 м кубічних пісковику бурого, який згідно довідки ДП «Західукргеологія» НАК «НадраУкраїни» №02-934/10 від 12.07.2016 року та постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року (в редакції від 28.12.2011 року №1370) «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

В апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого просить вищевказаний вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.
Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, судом допущено неповноту судового розгляду.
Звертає увагу, що судом не було роз`яснено обвинуваченому, передбачене ст.42 КПК України.

Також у судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не було приведено до присяги, а їхні показання є недопустимими доказами, оскільки вони є працівниками поліції.

Вказує, що обвинувачений та свідки не підтвердили факт належності їхніх підписів на бірках речових доказів, а почеркознавчу експертизу не було проведено.

Стороною обвинувачення не було надано жодного доказу на підтвердження вчинення злочину обвинуваченим.

Зазначає, що пісковик бурий як корисна копалина загальнодержавного значення у постанові Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року (в редакції від 28.12.2011 року №1370) «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відсутня.

Звертає увагу, що довідка виконкому Стінківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області №1934 від 14.07.2016 року згідно якої 13 березня 2016 року обвинувачений знаходився в кар`єрі, що належав селянській спілці «Дністер» є недопустимим доказом, адже у сільської ради відсутні повноваження щодо визначення перебування сільських жителів.

Також угода про визнання винуватості від 29 липня 2016 року між прокурором ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_7 , яку він добровільно підписав не доводить вину обвинуваченого, оскільки не була затвердженою.

- прокурор просить вищевказаний вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за за ч.2 ст.240 КК України - у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців.

Вказані вимоги мотивує тим, що міра призначеного покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є недостатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.
Вказує, що суд залишив поза увагою той факт, що обвинувачений, будучи обізнаним про заборону видобутку корисних копалин загальнодержавного значення, здійснив їх видобуток без належних дозвільних документів.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просять вказаний вирок скасувати, а провадження у справі закрити, прокурора, що просить задовольнити його апеляційну скаргу, з мотивів, викладених у ній, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1,2 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Проте ці вимоги закону під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 виконані не були.
Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1) неповнота судового розгляду;

2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4)неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Статтею 410 КПК України встановлено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ч.1 ст.314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо затвердження угоди або відмови в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно супровідного листа, прокурором було направлено у суд першої інстанції для розгляду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.240 КК України разом із угодою про визнання винуватості. (а.с.12).
Згідно ухвали Бучацького районного суду про призначення підготовчого засідання від 02 серпня 2016 року, до провадження у Бучацькому районному суді було прийнято лише обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.240 КК України та призначено підготовче засідання.
Під час підготовчого судового засідання 15 серпня 2016 року вказане питання також залишилось поза увагою суду і було призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.240 КК без розгляду угоди про визнання винуватості та прийняття з цього приводу рішення. (а.с.25).
Відповідно до вимог ст.474 КПК України, суд проводить розгляд щодо угоди та приймає рішення про її затвердження або відмовляє у затвердженні угоди. При цьому якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду та розгляд щодо угоди проводиться судом у підготовчому засіданні. У випадку, якщо суд відмовляє в затвердженні угоди, то досудове розслідування продовжується у загальному порядку.
В даному випадку судом не розглядалося та не приймалося рішення з приводу затвердження чи відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, чим порушено вищевказані вимоги КПК України.
При цьому недопустимим є посилання суду у вироку на угоду про визнання винуватості, яку підозрюваний ОСОБА_7 добровільно підписав, як на доказ його винуватості.
З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний вирок постановлений з істотними порушеннями вимог КПК України, який підлягає до скасування з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Під час нового судового розгляду необхідно усунути вказані недоліки та прийняти законне та обґрунтоване рішення, а також перевірити викладені в апеляціях доводи.

За таких обставин, колегія суддів, враховуючи усе викладене вище, приходить до висновку про те, що вирок суду першої інстанції слід скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, чим частково задовольнити апеляцію прокурора та захисника обвинуваченого.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2017 року задовольнити частково.

Вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 визнаного винним та засудженого за ч.2 ст.240 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в тому ж суді в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2