Справа №201/1087/18
Провадження № 1-кс/201/1892/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним клопотанням, в якому просив скасувати накладений на виконання ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 вересня 2015 року арешт з об`єкту нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати запис про обтяження №11107712 (спеціальний розділ) від 09 вересня 2015 року 18:24:46, здійснений державним реєстратором ОСОБА_4 , Дніпропетровське міське управління юстиції, Дніпропетровська область, на підставі ухвали суду, серія та номер: справа № 201/14504/15-к, виданий 08.09.2015, видавник: Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська (слідчий суддя ОСОБА_5 ), провадження № 1-кс/201/8601/2015, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2429385 від 09.09.2015 18:28:44 арешт нерухомого майна (реєстраційний номер майна 35364948).

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 вересня 2015 року у справі №201/14504/15-к в межах кримінального провадження №0000332 від 24.04.2015 був накладений арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира належить на прав власності ОСОБА_3 . Постановою прокуратури Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року кримінальне провадження № 0000332 від 24.04.2015 було закрите, у зв`язку із чим подальший арешт майна порушує заявника як власника майна на вільне використання своєї власності та суперечить завданням арешту майна, визначеним КПК України.

Від представника заявника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, на задоволенні клопотання наполягав з підстав у ньому викладених.

Прокурором суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні клопотання про скасування арешту поклався на розсуд суду.

Суд, дослідивши доводи клопотання, співставивши їх з фактичними даними, які містяться в наданих матеріалах з вимогами кримінального процесуального закону, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 вересня 2015 року у справі № 201/14504/15-ц, провадження № 1-кс/201/8601/2015 був накладений арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з текстом зазначеної ухвали відповідне клопотання про арешт майна було заявлене прокуратурою Дніпропетровської області в межах кримінального провадження № 0000332 від 24.04.2015, а необхідність накладання арешту мотивована тим, що матеріали кримінального провадження давали підстави для висновку про необхідність такого арешту з метою відшкодування спричинених державі збитків, забезпечення можливих у майбутньому цивільних позовів.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 112606664 від 02 лютого 2018 власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 .

Судом також встановлено, що постановою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 29 грудня 2015 року кримінальне провадження№ 0000332 від 24.04.2015 було зарите.

Судом також встановлено, що слідчим в особливо важливих справах другого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , 11 грудня 2017 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001141 від 14.09.2017 року відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені за ч.2 ст.364 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб ДФС у Дніпропетровській області, посадових осіб ТОВ «ТД «Біотрейд» та ТОВ «БІО Експорт» складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Відповідно до ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст.170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом указано про те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів, або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Вирішуючи вимоги заявника по суті, суд приходить до висновку про те, що оскільки кримінальне провадження № 0000332 від 24.04.2015 на час розгляду судом даного клопотання закрите, то вищезазначене майно повинно бути звільнено з-під арешту, оскільки факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 не знайшов свого підтвердження під час проведення досудового розслідування.

З урахуванням вищезазначеного, приймаючи до уваги відсутність підстав для подальшого арешту майна заявника, суд приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню в частині скасування арешту.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Вирішуючи вимоги про скасування запису про обтяження майна, суд приходить до висновку про необхідність відмови у їх задоволенні, оскільки дане питання не відноситься до компетенції слідчого судді при розгляді відповідного клопотання, а на підставі ухвали про скасування арешту до реєстрів мають бути внесені відповідні відомості, у зв`язку з чим відсутня необхідність у скасуванні запису про обтяження майна.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 173, 174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:
Клопотання задовольнити частково.

Скасувати у повному обсязі арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 вересня 2015 року у справі №201814504/15-к (провадження № 1-кс/201/8601/2015) у кримінальному провадженні №0000332 від 24.04.2015, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1