Справа № 643/1033/18
Номер провадження 1-кс/643/281/18
УХВАЛА
З представлених суду матеріалів вбачається, що 29.12.2017 до Московського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що по вул. Світла, 6-А в м. Харкові невстановлена особа заволоділа належним йому транспортним засобом «AUDI А6», р.н. НОМЕР_1 , чим йому завдано матеріальної шкоди.
22.01.2018 біля будинку № 9-А по вул. Старошишківській в м. Харкові проведено огляд місця події, в ході якого виявлено і вилучено автомобіль засобом «AUDI А6», два номерні знаки НОМЕР_1 .
Посилаючись на те, що будь-які документи, які б підтверджували факт передачі права власності або керування автомобілем ОСОБА_4 відсутні, автомобіль перебуває на реєстрації в іншій державі, а на території України даний автомобіль реєстрацію чи розмитнення не проходив, враховуючи, що він є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на вказаний автомобіль з метою позбавлення можливості його знищення, переховування або відчуження.
До суду прокурор подав заяву про розгляд та задоволення клопотання у його відсутність, а також у відсутність ОСОБА_4 , який може перешкодити кримінальному провадженню, в тому числі шляхом відчуження автомобіля, при цьому зазначив, що кримінальне провадження на теперішній час передано до СУ ГУНП в Харківській області.
Крім того, до суду надійшли заперечення на клопотання з боку адвоката ОСОБА_5 , представника ОСОБА_6 , в яких адвокат зазначив, що вказаний автомобіль належить його довірителю і саме ОСОБА_6 звертався до поліції з заявою про угон свого автомобіля, який він виявив 22.01.2018 та сповістив про це співробітників поліції. Хто такий ОСОБА_4 та яке відношення до даного кримінального провадження він має невідомо. Просив відмовити в накладенні арешту на автомобіль та повернути його володільцю.
Суд, розглянувши клопотання, встановив наступне: з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 29.12.2017 до Московського ВП ГУНП в Харківській області звернувся ОСОБА_4 з заявою про заволодіння невстановленою особою належним йому транспортним засобом «AUDI А6», р.н. НОМЕР_1 , разом з тим як вбачається з доданих до клопотання заяви про кримінальне правопорушення та письмових пояснень, таку заяву подав не ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 , за участю якого складався й протокол огляду місця події від 29.12.2018 (а.с. 4-9).
Саме ОСОБА_6 повідомив співробітників поліції про виявлення свого автомобіля майже через місяць після того, як його було викрадено і за участю останнього проводився огляд місцевості, де був виявлений автомобіль (12, 13).
На підтвердження законності володіння автомобілем ОСОБА_6 надав довіреність на право керування та розпорядження транспортним засобом «AUDI А6», р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 (а.с. 21, 22, 25).
Таким чином, слідчий фактично просить накласти арешт на майно потерпілого, який мотивує наявністю ризиків знищення, переховування чи відчуження даного автомобіля, який є речовим доказом у справі, проте з таким мотивуванням суд погодитись не може через наступне: ч. 1 ст. 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданнями арешту майна, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження… .
В частині 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Враховуючи, що автомобіль є предметом злочину, скоєного відносно ОСОБА_6 , та існує в натурі він може і має бути повернутий потерпілому, який на законних підставах їм володіє. Доказів того, що вказаний автомобіль перебував у володінні ОСОБА_6 протиправно суду не надано, як і доказів того, що він може буде знищений, пошкоджений, перехований чи відчужений потерпілим.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Беручи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, його класифікацію та наслідки перш за все для потерпілого, суд дійшов висновку, що необхідність в накладенні арешту на автомобіль відсутня.
Жоден з ризиків, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, враховуючи можливість передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання потерпілому, який є його законним володільцем, слідчим не доведений.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -
В накладенні арешту на транспортний засіб «AUDI А6», р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , відмовити та негайно повернути вказаний транспортний засіб останньому.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1