Справа № 346/2341/17
Провадження № 11-кп/779/99/2018
Категорія ч.1 ст.121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000371 за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_10 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.1 ст.121 КК України та застосувавши ст. 69 КК України призначено покарання три роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обраний тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання постановлено рахувати з часу затримання з 08 квітня 2017 року.

Зараховано ОСОБА_8 час знаходження під вартою в Івано-Франківському УВП № 12, з 08 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року, із розрахунку один день тримання під вартою до двох днів позбавлення волі, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових імунологічних експертиз, криміналістичної експертизи, дактилоскопічної експертизи та експертизи холодної зброї в сумі 7396,72 грн.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений умисно спричинив тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так 08 квітня 2017 року приблизно о 19:30 год. обвинувачений будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи на меті спричинення умисних тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, спровокованих протиправною поведінкою потерпілої особи ОСОБА_11 , кухонним ножем наніс один удар в область живота останнього спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота та грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

Не погодившись з вироком суду заступник прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини ОСОБА_8 , вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 із застосуванням ст.69 КК України, взагалі не врахував, які саме обставини справи або дані про особу він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і впливають на пом`якшення покарання, тим самим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у формі безпідставного застосування ст.69 КК України, оскільки при призначенні покарання в повній мірі не врахував обставини злочину, зокрема те, що обвинувачений вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння із застосуванням ножа, та підвищену суспільну небезпеку скоєного, дані про особу винного.

Також вказує, що рішення суду першої інстанції про застосування ст.69 КК України при наведених вище обставинах справи не можна вважати справедливим через його м`якість.

Просить скасувати вирок Коломийського міськрайонного суду від 12.01.2018 року та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України покарання 5 років позбавлення волі.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 вважає вирок Коломийського міськрайонного суду від 12.01.2018 року законним, а призначене його підзахисному покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного та є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що в момент вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_12 знаходився зі своєю дружиною ОСОБА_13 по місцю свого проживання, а потерпілий ОСОБА_14 увірвавшись в квартиру обвинуваченого, напав на ОСОБА_12 , нанісши йому удар кулаком в груди, від чого останній впав і втратив свідомість. Саме потерпілий своїми протиправними діями спровокував вчинення злочину обвинуваченим, оскільки прийшовши до свідомості ОСОБА_12 побачив, що ОСОБА_14 здушує ОСОБА_15 за горло, а тому переживаючи за її життя та здоров`я, обвинувачений схопив з стола кухонний ніж і наніс потерпілому один удар в живіт. Вважає, що дії обвинуваченого граничать з діями, які стаються при умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень в разі перевищення меж необхідної оборони.

Просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відхилити.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_8 просив в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до КПК, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Частина 3 ст.374 КПК України передбачає, що у мотивувальній частині вироку зазначається, у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Між тим, вказані вимоги процесуального закону судом першої інстанції не було дотримано.

Згідно висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_8 обвинувачувався органом досудового слідства в тому, що він на ґрунті раптово виникнувших особистих неприязних відносин, тримаючи в руках предмет зовні схожий на кухонний ніж, наніс ним один удар в область живота ОСОБА_11 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота та грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів. Згідно висновку судово-медичного експерта від 11.05.2017 тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_11 відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя. Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження.

В той час як , відповідно до вироку суду першої інстанції, судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, спровокованих протиправною поведінкою потерпілої особи ОСОБА_11 , кухонним ножем наніс один удар в область живота останнього спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота та грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином, суд першої інстанції визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині, проте, викладене у вироку формулювання обвинувачення істотно відрізняється від висунутого органом досудового розслідування.

Зокрема, суд першої інстанції встановив, що злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_8 були спровоковані протиправною поведінкою потерпілої особи ОСОБА_11 .

Мотивуючи свої висновки щодо правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував, що на вчинення злочинних дій по відношенню до потерпілого, обвинуваченого спровокувала протиправна, агресивна поведінка самого потерпілого по відношенню до свідка ОСОБА_16 .

Разом з тим, суд першої інстанції не вказав, які саме дії потерпілого ОСОБА_11 спровокували обвинуваченого ОСОБА_8 на вчинення злочину, хоча вказана обставина має істотне значення для призначення справедливого покарання.

Крім того, зі змісту мотивувальної частини вироку суду вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 показав, що після того, як потерпілий ОСОБА_11 наніс йому удар кулаком в груди, він впав та втратив свідомість, а коли прийшов до свідомості побачив, що потерпілий однією рукою тримає ОСОБА_17 за руку, а іншою рукою здушує її шию, притиснувши до стіни у кухні. Хвилюючись за життя та здоров`я дружини, він підвівся і взявши зі стола ніж, наніс ним удар потерпілому у живіт з лівого боку, після чого той відпустив ОСОБА_15 і вийшов з квартири на вулицю, а через якийсь час приїхала поліція.

Колегія суддів, вважає, що при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, судом першої інстанції допущені істотні суперечності, які викликають обґрунтований сумнів щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки встановивши, що злочинні дії обвинуваченого були спровоковані неправомірною агресивною поведінкою потерпілого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувачений не знаходився у стані необхідної оборони і не перевищував її меж.

Вищевказане порушення кримінально-процесуального закону носить істотний характер, оскільки не дозволяє апеляційному суду об`єктивно розглянути апеляцію прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги вищевказані істотні порушення кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Задовольняючи апеляційну скаргу та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому, у відповідності до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 засуджений вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, який відносяться до категорії умисних тяжких злочинів, та приймає до уваги, що на теперішній час збереглися ризики, які у відповідності до вимог ст.177 КПК враховувались при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом першої інстанції, та більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Тому колегія суддів вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст. 176,177, 183, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на шістдесят днів, тобто до 28 травня 2018 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач підписи ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом. Суддя: ОСОБА_3