АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2110/17 Номер провадження 11-кп/786/288/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції) ,

адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: Полтавської області, Полтавського району, с. Супрунівка, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого: 13 липня 2016 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна; вказаним вироком на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції в ред. від 26.11.2015 року) в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 20 серпня 2015 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Полтавської області вказаний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінено , покарання засудженому пом`якшено із застосуванням ст. 69 КК України та призначено 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна,-

у с т а н о в и л а:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 26 жовтня 2017року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Приймаючи таке рішення місцевий суд послався на те, що ОСОБА_7 у виправній колонії перебуває незначний період за який ні заохочень, ні подяк не має, добровільно працювати та приймати участь в облаштуванні території за місцем відбування покарання не бажає, а тому поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Не погодившись з таким рішення суду захисником адвокатом ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно з ст. 81 КК України.

В обґрунтування поданої апеляції вказує , що засуджений за час відбування покарання не має стягнень, приймає участь у програмі диференційного виховного впливу «Професія», навчається за робітничою спеціальністю «електромонтер» в Полтавському навчальному центрі №64 при установі виконання покарань, відвідує заходи виховного впливу, а тому судом безпідставно встановлено, що засуджений не має власного бажання працювати, оскільки вдень він навчається.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили апеляцію задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора, який заперечував з приводу задоволення апеляції, перевіривши матеріали особової справи засудженого , обговоривши доводи апеляції , провівши судові дебати , колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків:

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні клопотання , суд першої інстанції прийшов до висновку , що засуджений не довів своє виправлення.

Із вказаним висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, перевіряючи ухвалу суду першої інстанції, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2016 року за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна.

Вказаним вироком на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції в ред. від 26.11.2015 року) в строк відбуття покарання засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 20 серпня 2015 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області вказаний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінено, покарання засудженому пом`якшено із застосуванням ст. 69 КК України та призначено 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення знаходиться з 20.08.15; з 08.06.17 відбував покарання у Холодногірській виправній колонії ( №18); з 13.07.17 в Полтавській виправній колонії ( №64).

Згідно з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, законодавець визначив такі основні умови за яких можливе звільнення засудженого умовно-достроково: відбуття певного строку покарання; сформована стабільна поведінка засудженого, що свідчить про його виправлення; сумлінне ставлення до праці, яке полягає в постійній свідомій участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи тощо.

При цьому, обов`язковим є одночасна наявність усіх вказаним умов в сукупності.

Як вбачається з матеріалів особової справи, за вказаний, значний період перебування ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення та різних установах виконання покарань засуджений характеризувався стабільно посередньо, не мав як стягнень, так і заохочень, до праці не залучався, на даний час в Полтавській виправній колонії ( №64) не працевлаштований.

Колегія суддів приходить до переконання , що відбуття певного, визначеного ст. 81 КК України строку призначеного покарання та пасивне його відбування не дає підстав вважати, що засуджений довів своє виправлення та заслуговує на умовно дострокове звільнення, про що правильно вказав місцевий суд, розглядаючи клопотання ОСОБА_7 .

Крім того, одна з обов`язкових умов застосування до засуджених ст. 81 КК України - доведення виправлення ставленням до праці , ОСОБА_7 не дотримана взагалі, оскільки він не працевлаштований на виробництві установи з власних міркувань, ставлення до праці має неоднозначне, безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, особистої ініціативи не проявляє.

Таким чином, розглядаючи справу по суті, суд належним чином дослідив обставини, належним чином вмотивував своє рішення і правильно дійшов висновку про відсутність підстав на даний час для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Посилання апелянта на відсутність часу у засудженого для праці у зв`язку з навчанням, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки розпорядок дня установ виконання покарань побудований за принципом , згідно з яким є можливим одночасне поєднання навчання і праці. Крім того, навчання не може бути виправданням невиконання одного з обов`язків засуджених, передбачених КВК - виконання необхідної роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії.

Тому доводи, наведені в апеляції адвоката в інтересах засудженого є непереконливими і спростовуються вищенаведеними обставинами.

Істотних порушень кримінального процесуального закону , які ставили б під сумнів законність судового рішення , судом першої інстанції допущено не було.

Ухвала суду першої інстанції є законною і підстави для її скасування відсутні.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ___________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4