У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про проведення щодо нього медичного обстеження, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005653 від 23 квітня 2017 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк Ростовської області Російської Федерації, громадянки Російської Федерації, офіційно не працюючої, без постійного місця проживання в місті Києві, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Чернігівської області, українця, громадянина України, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підстави для скасування або заміни обраного запобіжного заходу на інший більш м`який на відсутні.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника щодо доцільності продовження запобіжного заходу та просив провести медичне обстеження відносно себе, оскільки він страждає на кардіологічні захворювання, а медична частина СІЗО невзмозі забезпечити належне лікування.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_6 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, просили задовольнити клопотання ОСОБА_7 .

Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 міри запобіжного заходу суд виходив з наступного.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 застосований рішенням суду, тобто у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством України.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою на даний час відпала.

При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який є тяжким, та передбачає покарання на строк до 7 років позбавлення волі, не працює, може ухилитись від суду, а тому приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може ухилитись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому в вину діяння, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії належної процесуальної поведінки останнього.

Також, вирішуючи клопотання обвинуваченого щодо проведення відносно нього медичного обстеження, слідчий суддя прийшов до наступного.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено волі.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, а саме: «Пєтухов проти України», «Ухань проти України», «Віслогузов проти України» державний орган, повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.

Згідно ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

Таким чином, обов`язок по збереженню здоров`я особи, яка перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятору покладається на керівника слідчого ізолятору. Із цього випливає, що керівник слідчого ізолятору в силу своїх обов`язків, зобов`язаний забезпечити належне здійснення лікувально-профілактичних заходів відносно обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

При цьому щодо доводів обвинуваченого про неможливість отримання ОСОБА_7 належного обстеження та призначеного лікування в умовах слідчого ізолятора, то слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що питання надання медичної допомоги взятим під варту особам регулюється Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України №239/5/104 від 10.02.2012. Наведене обвинуваченим клопотання щодо проведення медичного обстеження, враховуючи те, що не надано суду жодного доказу на підтвердження захворювання та відсутність даних, в якій саме лікарні проходив обстеження останній, також враховуючи правову позицію, викладену в рішеннях ЄСПЛ «Кондратьєв проти України», «Муйсель проти Франції», згідно якої Суд зазначив, що національні органи влади не забезпечили заявникові належного медичного догляду, визнавши при цьому порушення ст. 3 Європейської конвенції з боку держави відповідача, застосовуючи положення ч. 6, 7, ст. 206 КПК України, суд приходить до висновку про задоволення клопотання та вважає за необхідне зобов`язати керівника слідчого ізолятору невідкладно організувати проведення медичного обстеження ОСОБА_7 із залученням профільного фахівця, а саме лікаря кардіолога, з огляду на встановлені йому діагнози та забезпечити отримання ОСОБА_7 необхідної з огляду на результати проведеного обстеження медичної допомоги в порядку, визначеному спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012.

В той же час, наявність хвороби у обвинуваченого не може бути підставою для зміни запобіжного заходу, за відсутності для цього підстав, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Також суд, приймаючи рішення, враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні Європейського суду з прав людини, від 18 березня 2008 року, у справі «Ладент проти Польщі» (заява №11036/03, пункт 55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Враховуючи норми кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованих обвинуваченим діянь та наслідки їх вчинення, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 206, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО №13 Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області до 02 лютого 2018 року, включно.

В порядку статті 206 КПК України зобов`язати начальника Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області забезпечити проведення невідкладного медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із залученням лікаря кардіолога.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: