Кримінальне провадження № 1-кп/489/563/2017
У Х В А Л А
ім`ям України
27 листопада 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.149 ч.2, 303 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

21.11.2017 р. до суду з прокуратури Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.149 ч.2, 303 ч.2 КК України.

Вирішуючи питання передбачені п.2-4 ч.3 ст.314 КПК України, суд приходить до висновку, що підстав для закриття провадження у випадках, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу, повернення обвинувального акту прокурору, направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності, не вбачається, і вважає, що є підстави для призначення судового розгляду.

Вирішуючи питання, щодо призначення судового розгляду, на підставі п.5 ч.2 ст.314 КПК України, відповідно до вимог ч.2 ст.315 КПК України, суд вважає можливим призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, захисника, потерпілих та обвинуваченої.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.314-1 КПК України, суд вважає необхідним доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачену, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

Також, ухвалою слідчого судді від 29.08.2017 р. до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та ухвалою слідчого судді від 25.10.2017 р. строк тримання обвинуваченої під вартою продовжено на строк до 27.11.2017 р.

Прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, в зв`язку з тим, що ризики вчинення нею інших кримінальних правопорушень, переховування від суду, незаконного впливу на свідків, не зменшилися.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.199 КПК України, з дотримання вимог якої повинен діяти суд, відповідно до положень ч.3 ст.315 КПК України, суд при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, повинен вирішити питання про наявність обставин не зменшення ризиків, які є підставою для тримання під вартою та відповідно до вимог ч.5 ст.199 КПК України, зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При цьому, прокурором не доведено вказаних обставин, оскільки незважаючи на намагання суду отримати підтвердження обставин, зазначених у клопотанні, прокурором надано лише ухвалу слідчого судді від 25.10.2017 р. про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, яка містить лише твердження про наявність ризиків для тримання обвинуваченої під вартою та не містить будь-яких відомостей про обставини, що свідчать про не зменшення ризиків, які є підставою для тримання обвинуваченої під вартою, що, враховуючи вимоги ч.5 ст.199 КПК України, робить не можливим прийняття судом відповідного рішення.

При цьому, суд враховує, що наявність будь-яких ризиків не може обумовлюватися тільки єдиною доведеною прокурором обставиною, - тяжкістю злочину, на що неодноразово вказано у рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, відповідно до вимог ст.9 КПК України, зокрема у рішеннях "В. проти Швейцарії" від 26.01.1993 р., "Мамедова проти Росії" від 01.06.2006 р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів не можна оцінювати залежно від суворості можливого покарання, беручи до уваги тільки тяжкість злочину та тримання під вартою не можна застосовувати, як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст.194 КПК України, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор не доведе обставин існування ризиків та обставин недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, в зв`язку з не доведенням обставин, що свідчать про не зменшення ризиків, які є підставою для тримання обвинуваченої під вартою, враховуючи вимоги ч.3 ст.194 КПК України, суд вважає необхідним відмовити у продовженні тримання обвинуваченої під вартою та зобов`язати обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду.

Керуючись ст.199, 314, 314-1, 315, 316, 372 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.149 ч.2, 303 ч.2 КК України, який провести 22 січня 2018 року о 15.00 год. в залі судових засідань Ленінського районного суду м. Миколаєва у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, захисника, потерпілих та обвинуваченої.

Доручити представнику персоналу Інгульського РС пробації ММВ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ України скласти досудову доповідь відносно обвинуваченої у строк до 22.01.2017 р.

Відмовити у продовженні строку тримання обвинуваченої під вартою, звільнивши її з під варти в залі суду.

Зобов`язати обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: