Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2845/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2018 року м.Черкаси
Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого заступником військового прокурора Черкаського гарнізону ОСОБА_3 , внесеного у кримінальному провадженні №0000099 від 07.11.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця строкової служби А 1402, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням за погодженням заступника військового прокурора Черкаського гарнізону ОСОБА_3 , внесеного у кримінальному провадженні №0000099 від 07.11.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що досудовим розслідуванням установлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №285 від 16.12.2016, ОСОБА_6 був зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду оператор зенітно- ракетної батереї.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 15.12.2016 ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця і почав проходити строкову військову службу, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак в порушення зазначених вимог законодавства, ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим слідством дату, час, за невстановлених обставин, у невстановленої досудовим слідством особи умисно незаконно, з корисливих мотивів придбав психотропну речовину, яку зберігав при собі для подальшого збуту за грошові кошти.

Так, 12.12.2017, ОСОБА_6 домовився про збут психотропної речовини з ОСОБА_8 , якому працівниками УСБУ в Черкаській області доручено провести оперативну закупку психотропної речовини у ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_6 , 18.12.2017, близько 09 години 09 хвилин, на першому поверсі казарми військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 зустрівся з ОСОБА_8 , умисно, незаконно, з корисливих мотивів, збув останньому, а саме продав за грошові кошти в сумі 300 гривень сейф пакет з порошкоподібною речовину рожевого кольору, що згідно висновку судово-хімічної експертизи № 2/3047 від 27.12.2017 містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Загальна маса психотропної речовини (в перерахунку на амфетамін - основу) становить 0,047 г.
Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу.
10.04.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
В матеріалах даного кримінального провадження достатньо підстав підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту.
Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам з його боку переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжувати злочинну діяльність чи перешкоджати встановленню істини у справі.
Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який згідно ч. 1 ст. 307 КК України передбачене покарання - позбавлення волі від чотирьох до восьми років, а тому є достатньо підстав спрогнозувати можливу негативну поведінку підозрюваного, що обумовлює необхідність його ізоляції. Також, аналізуючи те, що він вчинив кримінальне правопорушення, з корисливих мотивів та перебуваючи на волі, може продовжувати злочинну діяльність, та при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу неможливо запобігти вказаним ризикам, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.
За таких обставин, слідчий та прокурор просять обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці (60 днів).
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання, пославшись на його безпідставність.
Заслухавши доводи прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. ,
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею ч. 1 ст. 177 КПК України , метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме: незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув"язнення.
В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Надані органом досудового розслідування до матеріалів клопотання та досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протокол огляду грошових коштів від 12.12.2017, протокол огляду особи, залученої до проведення негласних розшукових слідчих дій від 12.12.2017, протокол добровольної видачі від 18.12.2017, постанова про призначення експертизи, висновок експерта № 2/3047 від 27.12.2017, згідно якого надана на експертизу порошкоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,047 г, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 10.04.2018, протокол за результатами здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 19.12.2017 та інші докази дають достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, за яке передбачається покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 8 років.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Слідчим суддею встановлено, що підставою для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжувати злочинну діяльність чи перешкоджати встановленню істини у справі.
Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України: наявність достатніх доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому діяння; злочин вчинений останнім являється тяжким, та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років.
Основним поводом для застосування виняткової міри запобіжного заходу прокурор та слідчий наводять те, що є всі наявні підстави вважати, що останній буде ухилятись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, і такими діями перешкоджати встановленню фактів, що само по собі не може служити підставою для обрання відносно підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, враховуючи майновий стан підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, стабільність місця проживання, а також особливості події кримінального правопорушення (місце, спосіб, засоби вчинення т.і.), які в контексті рівня освіти та обставин життя підозрюваного свідчать про його спроможність до об`єктивного повноцінного самоконтролю в емоційно-напружених ситуаціях, вважаю за можливе у відповідності до вимог ст.194 КПК України, застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в судді, а тому клопотання підлягає до часткового задоволення.
Враховуючи те, що в судовому засіданні органом досудового розслідування доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які є достатніми для переконання, що існують підстави вважати, що доцільним запобіжним заходом буде цілодобовий домашній арешт, який зможе запобігти тим ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування, тому слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.
На підставі вищевикладеного та керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 179, 183, 194 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком 60 днів з застосуванням засобів електронного контролю, а саме до 09.06.2018 року включно.
Покласти на підозрюваного зобов`язання передбачені ст. 194 КПК України, а саме :
не залишати цілодобово житло за адресою проживання: АДРЕСА_1 ;
не відлучатись із населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора чи суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
утримуватись від спілкування свідка;
здати на зберігання слідчому свій паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон
Копію даної ухвали вручити підозрюваному, слідчому, в провадження якого знаходиться справа, та прокурору - для відому.
Зобов`язати слідчого надати копію ухвали для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання цих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1