Справа № 520/3548/16-к
Провадження № 1-кс/520/732/16
УХВАЛА
01.04.2016 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, українця, громадянина України, одружений, має на утримані малолітню дитину 2014 року народження, працює поваром в кафе-барі «Тусе» ФЛП « ОСОБА_7 », в силу ст.89 КК України раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
З клопотання вбачається, що 15 листопада 2015 року, приблизно о 06 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював рух по проїзній частині вул. 25-ї Чапаївської дивізії з боку вул. Ак. Корольова в напрямку вул. Люстдорфської дороги в Київському районі м. Одеси. Здійснюючи рух поблизу розташування будівлі № 2 по вул. 25-ї Чапаївської дивізії, при відсутності будь-якої небезпеки для подальшого руху, маючи об`єктивну можливість своєчасного виявлення в зустрічному напрямку автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який нерухомо розташовувався біля правого краю проїзної частини, водій ОСОБА_5 не врахував зміну дорожньої обстановки, не прийняв заходів щодо зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу та не переконався у безпеці своїх дій для інших учасників дорожнього руху. В результаті своїх необережних дій водій ОСОБА_5 скоїв зіткнення правою частиною кузову керованого ним автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 із передньою правою частиною кузову нерухомого автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після скоєного зіткнення автомобіль «ВАЗ-2101» в некерованому стані здолав деяку відстань вперед, після чого перекинувся та виїхав за межі проїжджої частини дороги на лівий тротуар, де і зупинився. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_8 , який під час ДТП знаходився на передньому пасажирському місці в салоні автомобіля, отримав наступні тілесні ушкодження, з якими був доставлений до КУ «МКЛ № 1» м. Одеси.
За даним фактом 15.12.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006913 внесені відповідні відомості про вчинення наведеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 3201 від 22.01.2016 встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 отримав наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкову травму, в єдиний комплекс якої входять закритий перелом правої скроневої кістки з переходом на основу черепу, субарахноїдальний крововилив (крововилив під м`яку мозкову оболонку), синець та садна обличчя, закритий перелом правої ключиці, забій лівої половини грудної клітки з наявністю саден, - які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи обставин ДТП № 7748 від 09.03.2016, водій автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 належним виконанням вимог п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху мав технічну можливість запобігти зіткненню із нерухомим автомобілем «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 і його дії знаходяться у причинному технічному зв`язку з фактом ДТП.

29.03.2016 року слідчий повідомив ОСОБА_5 про підозру, погоджену з прокурором, про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що той підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років позбавлення волі, не працює та не має постійного джерела прибутку, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Отже, наведене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Слідчий в суді підтримав клопотання та додатково обґрунтував клопотання тим, що ОСОБА_5 у 2008 році був судимим за вчинення умисного корисного злочину, 29.03.2016 року в судове засідання не прибув без поважних причин, у справі дає суперечливі покази, а тому може продовжити злочину діяльність, може ухилитися від слідства та впливати на потерпілого.

Прокурор підтримала клопотання слідчого, вважаючи, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді застосувати найбільш суворий захід до підозрюваного.

Адвокат ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що ризики названі слідчим і прокурором безпідставні, не ґрунтуються на фактичних данних. ОСОБА_5 , відповідно до ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, а тому притягається до кримінальної відповідальності вперше. ОСОБА_5 одружений, має малолітню дитину 2014 року народження, має постійне місце реєстрації та мешкання, де проживає зі своєю родиною та батьками похилого віку, працює поваром, а тому має стійкі сімейні, трудові, а отже і соціальні зв`язки, за місцем мешкання характеризується задовільно. Він визнає обставини ДТП, добровільно відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, а потерпілий не має до ОСОБА_5 ніяких претензій.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, був ознайомлений під час розгляду клопотання з правами, скарг на дій працівників поліції не мав. Крім того підозрюваний пояснив, що 29.03.2016 року він з`явився до слідчого на Корольова, 5, де чикав його кілька годин, але так з ним і не зустрівся. Більш того в цей день він опікувався за дитину, який з 28 по 30 березня 2016 року перебував в інфекційному відділені ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України». Він жодного разу не допускав неявок до слідчого.
Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу є запобігання ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою обґрунтована підозра та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст.ст.177-179, 183, 184, 194 КПК України та ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або, якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Разом з тим, а ні слідчий, а ні прокурор, не довели в суді обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме, чому неможливо застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Крім того слідчий не довів існування ризиків, що підозрюваний, може продовжити злочинну діяльність, або переховуватися від слідства та суду, а також його можливий незаконний вплив на потерпілого чи свідків.

З наданих слідчим документів не вбачається, що ОСОБА_5 допускав неявки до слідчого або судді без поважних причин. З доданої до клопотання розписки вбачається, що вона вручена ОСОБА_5 для вручення ОСОБА_9 . Слідчий не спростував тверджень підозрюваного.

Як вбачається з довідки про судимість, ОСОБА_5 був засуджений у 2008 році Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік. Тому, в силу ст.89 КК України ОСОБА_5 вважається таким, що не має судимості, чим спростовуються твердження слідчого про можливість ОСОБА_5 продовжувати злочину діяльність.

Інші обставини на користь підозрюваного, викладених ним та його захисником, підтверджуються наданими стороною захисту документами, які в сукупності дають суду підстави вважати, що ОСОБА_5 не є суспільно небезпечною особою, яка потребує обов`язкової ізоляції від суспільства, та спростовують доводи сторони обвинувачення про наявність сукупності ризиків.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, якщо слідчий та прокурор довели лише наявність обґрунтованої підозри та наявність лише одного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, обставин злочину і тяжкості покарання за цей злочин, вік та стан здоров`я підозрюваного, соціальні зв`язки, а саме наявність дружини та малолітньої дитини на утриманні, батьків похилого віку, з якими він проживає в Одеській області, наявність постійного місця роботи тощо, слідчий суддя вважає, що запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде цілком достатньо для досягнення мети заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного необхідно покласти додаткові обов`язки.
Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 186, 193-194, 196-197 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 в обранні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його в період часу з 20:00 до 07:00 год. наступного дня, не залишати місце свого постійного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, за першою вимогою;

- повідомляти слідчому, прокурору чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання чи роботи;

- не відлучатися за межі смт. Великодолинське без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Виконання ухвали слідчого судді та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на СУ ГУНП в Одеській області.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України визначити строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом 60 діб, тобто до 31.05.2016 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1