Справа № 591/333/18
Провадження № 1-кс/591/334/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 лютого 2018 року слідчий суддя Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржників адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржники звернулись до суду із скаргами, в яких просили скасувати постанову прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_4 від 22.12.2017 року про закриття кримінального провадження, а матеріали - повернути до військової прокуратури Сумського гарнізону для проведення досудового розслідування. Зазначали у скаргах про те, що винесену прокурором постанову вони вважають незаконною, такою, що суперечить фактичним обставинам справи, оскільки прокурор не вжив усіх заходів для встановлення події кримінального правопорушення, дійсних обставин справи та винних осіб. Також вказували на те, що фактичні дані були зібрані прокурором однобоко та з однією метою встановити відсутність в діях працівників ознак злочину. Так, як зазначено у скарзі, слідчий зробив свій висновок в оскаржуваній постанові лише на підставі свідчень працівників СБУ, які, будучи зацікавленими особами не надали об`єктивних свідчень, а також - на підставі відеозапису допиту ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є недопустимими доказами, оскільки були здобуті у іншому кримінальному провадженні. При цьому, скаржники ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ), які у кримінальному провадженні мають статус потерпілих, зазначали, що прокурор не надав у постанові взагалі оцінки їх показам, хоча вони не є зацікавленими особами, а тому давали об`єктивні покази.

На переконання скаржників, для всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування прокурор повинен був провести цілий ряд слідчих та процесуальних дій, а саме:

1)слідчі експерименти:

- за участю ОСОБА_5 для відтворення подій застосування до нього працівниками СБУ фізичного та психологічного насилля,

-за участю ОСОБА_8 за трьома адресами (в м.Середино-Буда, Глухів та Суми), де до нього застосовувалось фізичне та психологічне насильство,

-за участю інших учасників та очевидців вказаної події,

2)судово-психіатричні експертизи на підставі отриманих під час проведення слідчого експерименту даних з метою вирішення питання про взаємозв`язок змін у психічному стані ОСОБА_5 зі скоєними щодо нього протиправними діями (безпорадний стан та заподіяння шкоди здоров`я),

3)одночасний допит з метою усунення розбіжностей у показах потерпілих та свідків.

Скаржники в судовому засіданні, на якому були присутні, підтримали вимоги поданих скарг.

Так, скаржник ОСОБА_5 під час розгляду скарги звертав увагу суду, що йому та іншим скаржникам довелось докладати багато зусиль для того, щоб відомості про події, які мали місце у липні 2017 року щодо фізичного та психологічного насильства з боку співробітників СБУ, а також проведення останніми незаконних обшуків за адресами їх мешкання, були внесені до ЄРДР. В численних скаргах та заявах, які вони направляли посадовим особам різного рівня, вони викладали факти про незаконні дії працівників СБУ і вони бажають, щоб в даному випадку була встановлена істина. Проте, як видно з оскаржуваної постанови, досудове розслідування у кримінальному провадженні, де вони визнані потерпілими, проведено однобоко, не перевірено усіх обставин, про які вони вказували у своїх заявах та наданих показах, не усунуто приріччя між їх показами та показами співробітників СБУ, не проведено експертизи.

Адвокат ОСОБА_3 також звертав увагу на те, що відомості про кримінальне правопорушення, яке на їх думку, вчинили співробітники СБУ у липні 2017 року, було внесено лише у вересні 2017 року, після винесення слідчим суддею Зарічного районного суду м.Суми ухвали про зобов`язання внести такі відомості. Після чого, досудове розслідування проводилось однобоко та з метою виправдати співробітників СБУ: не взято до уваги та не оцінено покази свідка ОСОБА_9 ; не надано оцінку тому, що для проведення обшуку у м.Середино-Буді співробітники СБУ залучили понятих, які постійно проживають та працюють у місті Суми та через якесь диво опинились за 200 км від місця мешкання у той день; свідок ОСОБА_10 перед самим закриттям кримінального провадження був повторно допитаний слідчим та надав під час повторного допиту необхідні органам досудового розслідування свідчення, виправдовуючи свої незаконні дії, при цьому, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва про надання дозволу на проведення обшуку, на підставі якої проводився обшук ОСОБА_10 та іншими співробітниками СБУ, так і не було слідчим витребувано від суду; не надано слідчим і оцінку медичній довідці про психічний розлад, який було виявлено у ОСОБА_5 відразу після таких подій та не призначено експертизи з метою встановлення причин виникнення такого психічного розладу у нього; не допитано в якості свідків сусідів та очевидців, які в той день відвідували Глухівську міську раду та бачили, як відбувалось побиття ОСОБА_5 , а було допитано тільки тих осіб, які цього не бачили. При цьому, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було визнано потерпілими лише ввечері 18.12.2017 року та 22.12.2017 року вже винесено постанову про закриття кримінального провадження, чим порушено їх права як потерпілих, оскільки фізично вони не мали можливості за такий короткий термін ознайомитись з матеріалами кримінального провадження та заявити відповідні клопотання про необхідність проведення слідчих і процесуальних дій. За таких обставин, просив скасувати винесену постанову.

Скаржник ОСОБА_6 також наполягав на скасуванні постанови, вказуючи на однобокість та необ`єктивність проведеного досудового розслідування та підтримуючи усі обґрунтування щодо скасування, на яких наголошували ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_3 . Крім того, вважав, що під час досудового розслідування слідчий повинен був допитати його дружину та мати ОСОБА_7 ОСОБА_11 , які б дали об`єктивні покази.

Скаржник ОСОБА_7 підтримала свою скаргу та разом з іншими скаржниками наполягала на скасуванні постанови, оскільки слідчим так і не було досліджено та не було надано оцінку усім незаконним діям співробітників СБУ під час проведення обшуку її житла, а саме: щодо проведення вказаної слідчої дії на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва, у якій була зазначена інша адреса, а не її будинок; щодо обшуку особами чоловічої статі її неповнолітньої доньки; обшуку без участі батьків та педагогів чи психіатра двох неповнолітніх подруг доньки, які у той час перебували у них в гостях; щодо одночасного проведення обшуку відразу у декількох кімнатах її будинку, через що вона не могла бачити та слідкувати за діями правоохоронців.

Прокурор у задоволенні поданої скарги просив відмовити, оскільки покази потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо фізичного та психологічного тиску на них з боку співробітників СБУ не знайшли свого підтвердження. Так, під час проведення досудового розслідування було отримано відповіді з лікарень та встановлено, що ніхто з потерпілих не звертався до медичного закладу чи до правоохоронних органів з метою фіксування тілесних ушкоджень або психологічних травм. Крім того, оскільки під час здійснення досудового розслідування не знайшли свого підтвердження факти застосування психологічного та фізичного насильства до потерпілих, то і у проведенні слідчого експерименту за їх участі, на думку прокурора, не було необхідності, як і не було необхідності у проведенні одночасних допитів між потерпілими та працівниками СБУ. До того ж, на думку прокурора, потреби у проведенні таких слідчих дій не виникало, оскільки самі потерпілі таких клопотань не заявляли. Факт неправомірності проведеного обшуку, про який заявила ОСОБА_7 , також не підтвердився, оскільки у протоколі обшуку скарги щодо проведення такої слідчої дії чи безпосередньо на дії співробітників СБУ відсутні. Враховуючи такі обставини, вважав, що факт прийняття слідчим не правомірного та необґрунтованого процесуального рішення не підтвердився, а тому у задоволенні скарги щодо скасування постанови про закриття кримінального провадження від 22.12.2017 року просив слідчого суддю відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали поданих скарг, матеріали кримінального провадження №0000095, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Під час розгляду скарги встановлено, що військовою прокуратурою Сумського гарнізону здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000095 від 12.09.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.1 ст. 365, ч.2 ст.365 КК України, а саме за фактами:

-протиправного проникнення слідчими та оперативними співробітниками СБУ у приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та незаконного без ухвали слідчого судді проведення обшуку;

-застосування слідчими та оперативними працівниками СБУ насильства до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0001439 від 16.05.2017 року за ч.1 ст.111 КК України, а також примушування до дачі неправдивих показів про причетність до злочину ОСОБА_12 .

За результатами проведеного досудового розслідування 22.12.2017 прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження.

В поданій скарзі та у судовому засіданні скаржники, як зазначалось вище, наполягали на тому, що досудове розслідування кримінального провадження №0000095 від 12.09.2017 року проведено однобоко та без ретельного з`ясування усіх обставин справи, без проведення всіх необхідних слідчих дій для встановлення істини по справі.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України, а також ст.92 КПК України на слідчого покладено обов`язок всебічно, повно і неупереджено досліджувати обставини кримінального провадження, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК, а також обов`язок надавати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, досудове розслідування може бути закінчено, якщо немає необхідності у проведені ще будь-яких слідчих ( розшукових) або негласних дій( розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна із версій, які виникли, не залишилась неперевіреною. Тобто, виконані усі вимоги ст.ст.9, 91 КПК України про встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

В даному випадку, надані слідчому судді та досліджені під час розгляду скарг матеріали кримінального провадження №0000095 від 12.09.2017, а також позиції потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 викладені в мотивах поданих скарг та оголошені у судовому засіданні під час їх розгляду, дають підстави стверджувати про те, що прокурор: вибірково оцінив зібрані докази та не здійснив у вказаному кримінальному провадженні усіх необхідних процесуальних та слідчих дій, направлених на забезпечення виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, та спрямованих на дотримання принципу законності, встановленого ст.9 КПК України.

Так, у заяві ОСОБА_5 , яка стала підставою для внесення відомостей до ЄРДР, останній зазначав про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_13 наносились йому таким чином, що тілесних ушкоджень не залишилось. Однак застосування фізичного та психологічного насилля призвели до того, що у нього стався нервовий зрив і він вимушений був звертатись за наданням психіатричної допомоги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор звертався з відповідними запитами до медичних закладів та експертної установи та отримав на такі запити відповіді, які містяться у т.2 кримінального провадження: на а.с. 2,3 з Середино-Будської центральної районної лікарні; на.а.с. 4 з Сумської центральної районної клінічної лікарні; на а.с. 41,42 з Третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні; на а.с. 68 з Глухівської центральної районної лікарні; на а.с. 66 - з обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи».

При цьому, як вбачається з листа-відповіді комунального закладу Сумської обласної ради третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні (м.Глухів) від 21.12.2017 року №01-06/7/1884, на який, доречи, посилається прокурор у винесеній ним постанові, міститься інформація про те, що ОСОБА_5 18.07.2017 року звертався до лікаря-психіатра 3-ї ОСПЛ зі скаргами та йому було встановлено діагноз:розлад адаптації та призначено амбулаторне лікування (а.с. 41-42 т.2).

Крім того, у листі-відповіді Середино-Будської центральної районної лікарні від 19.12.2017 року №01-08/2/1958 вказано про те, що ОСОБА_5 двічі у вересні-жовтні 2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні і другий раз, у тому числі поряд з іншими діагнозами йому було встановлено діагноз: розлад адаптації з порушенням емоцій та поведінки (а.с. 2,3- т.2).

Не дивлячись на такі обставини, прокурор у постанові про закриття кримінального провадження, посилаючись на лист комунального закладу Сумської обласної ради третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні (м.Глухів) від 21.12.2017 року №01-06/7/1884 та інформації інших медичних закладів та експертної установи, зазначив, що в період з 13.07.2017 року і по теперішній час потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до медичних закладів та експертних установ для підтвердження та встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень або ж лікування не звертались.

У мотивувальній частині оскаржуваної постанови прокурор посилається на покази допитаної в якості свідка головного лікаря КЗ СОР «Третьої обласної спеціалізованої лікарні», акцентуючи увагу на тому, що ОСОБА_5 до лікарні звертався лише один раз, від стаціонарного лікування відмовився та встановлений йому діагноз не відноситься до стійких психіатричних розладів. В той же час, як вбачається з протоколу допиту та з матеріалів кримінального провадження взагалі, прокурор під час здійснення досудового розслідування, навіть, не поцікавився у лікаря та не ставив за мету з`ясувати обставини виникнення такого психіатричного розладу, та не перевіряв: чи є взаємозв`язок між таким розладом психіки ОСОБА_5 та діями співробітників СБУ 13.07.2017 року.

Крім того, як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_6 у своїх заявах про вчинення кримінального правопорушення вказували на те, що свідками побиття ОСОБА_5 на подвір`ї Глухівського міського відділу УСБУ в Сумській області були люди, які знаходились у приміщенні Глухівської міської ради, вікна яких виходять на вказане подвір`я.

З метою перевірки вказаної інформації прокурор направляв начальнику внутрішньої безпеки СБУ ОСОБА_14 доручення в рамках кримінального провадження на проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст.ст.36,41 КПК України (а.с.43-46 т.1). На виконання такого доручення 18.12.2017 року було надіслано матеріали на 63 аркушах, у тому числі лист начальника ПВБ в Сумській області (з дислокацією в м.Суми) УВБ СБУ ОСОБА_15 від 10.11.2017 року №9/13-363 (а.с. 48-49 - т.1), в якому повідомлено, що встановити осіб, зазначених у заявах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які з вікон Глухівської міської ради спостерігали за протиправними діями співробітників СБУ та своїми криками намагались їх припинити, не виявилось можливим.

При цьому, як зазначено у вказаному листі, працівниками внутрішньої безпеки було усно опитано співробітників Глухівської міської ради ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , вікна службових кабінетів яких виходять на подвір`я Глухівського міського відділу УСБУ в Сумській області, та встановлено, що вказані особи ніяких протиправних дій 13.07.2017 року в будівлі Глухівської міської ради не бачили.

В подальшому, 21.12.2017 року, за відсутності будь-якого доручення від слідчого чи прокурора (оскільки такого доручення немає в матеріалах кримінального провадження) частина вказаних осіб була допитана.

Так, на а.с. 117-131 т.1 містяться протоколи допиту свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 . Всі протоколи датовані 21.12.2017 р., складені оперуповноваженим Глухівського МВ УСБУ в Сумській області ОСОБА_23 . При цьому, покази вказаних осіб та протоколи їх допитів повторюють один одного слово в слово, що зводить нанівець передбачену законодавством процедуру надання особистих показань свідком при допиті і лише фіксування їх слідчим, що як зазначив Європейський Суд з прав людини у справі Яременко проти України від 12.06.2008р. (п. 79), такий ступінь узгодженості між показаннями у справі дають підстави для підозри, що їхні пояснення було ретельно скоординовано.

Інші особи Глухівської міської ради, які раніше всупереч вимогам КПК опитувались усно, так і не були допитані в установленому процесуальним законом порядку.

До того ж, слід звернути увагу, що таку ж узгодженість між показаннями у справі, аж до орфографічних знаків, мають показання свідків: ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які є працівниками Глухівського МВ УСБУ в Сумській області (а.с.96-103 т.1), ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які були понятими під час проведення слідчих дій за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 47-50 т.1), ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які брали участь в якості понятих під час здійснення обшуку будинку 13.07.2017 року (а.с. 51-55 т.1).

Досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження дають підстави стверджувати і про те, що прокурором під час здійснення досудового розслідування не було вжито жодних заходів, направлених на отримання у передбачений КПК спосіб, ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва щодо надання дозволу на проведення обшуку, на які посилаються в своїх показах учасники провадження та які мають суттєве значення для встановлення важливих обставин кримінального провадження.

Крім того, маючи у кримінальному провадженні явні розбіжності у показах потерпілих та допитаних в якості свідків осіб, прокурор не вжив заходів для усунення таких розбіжностей у порядку, передбаченому ч.8 ст.224 КПК України, як і не провів слідчих дій згідно ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, про які зазначали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вважаю, що проведення таких слідчих дій є очевидним, якщо метою здійснення кримінального провадження є повнота та всебічність виявлення обставин.

Слід звернути увагу і на таку обставину, яка дає підстави стверджувати про те, що здійснення кримінального провадження №0000095 від 12.09.2017 року відбулось без дотримання вимог та порядку здійснення досудового розслідування, що встановлені КПК України.

Так, частиною 6 ст.214 КПК передбачено, що слідчий невідкладно у письмовій формі повідомляє керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені ч.5 цієї статті.

Частина 7 вказаної статті КПК України передбачає, що якщо відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Відповідно до ч.2 ст.38 КПК України досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою. Згідно ч.1 ст.39 КПК керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.36 та ч.1 ст.37 КПК України прокурор не проводить досудове розслідування, а здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, та визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування.

В матеріалах кримінального провадження, що було надано для огляду слідчому судді, містяться:

1) Витяг з ЄРДР за №0000095 від 11.09.2017 року (а.с.1,2 т.1), відомості до якого було внесено на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми про зобов`язання уповноваженої особи військової прокуратури Сумського гарнізону внести відомості до ЄРДР;

2) Витяг з ЄРДР за №0000097 від 12.09.2017 року, відомості до якого внесено за заявами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Крім того, в матеріалах є також дві постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування (а.с. 3-4,10-11- т.1), і дві постанови про призначення групи прокурорів (а.с. 5-6,8-9 т.1).

При цьому, як вбачається з наведених документів, у кримінальному провадженні не визначено конкретного слідчого чи групи слідчих для здійснення досудового розслідування, а лише зазначено про те, що органом досудового розслідування є Військова прокуратура Сумського гарнізону Центрального регіону України.

Але, військова прокуратура згідно ч.1 ст.38 КПК України та постанов, що містяться в матеріалах справи на а.с. 5-6,8-9 не є органом досудового розслідування, а прокурори вказаного органу прокуратури були визначені у вищевказаному кримінальному провадженні для здійснення процесуального керівництва згідно ст.36 КПК України.

Повідомлення про початок досудового розслідування матеріали кримінального провадження не містять.

Враховуючи усі вищезазначені обставини, постанову прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_4 від 22.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0000095 від 12.09.2017 року необхідно скасувати.

Керуючись ст. ст.9, 303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - задовольнити.

Постанову прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_4 від 22.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0000095 від 12.09.2017 року - скасувати.
Матеріали кримінального провадження №0000095 повернути до військової прокуратури Сумського гарнізону.
Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1