АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1145/17 Справа № 208/7579/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, що приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська (м. Кам`янське), Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого двох малолітніх дітей 2008 р.н. та 2015 р.н., раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_11 596,40 грн. на відшкодування спричиненої майнової шкоди; 2000 грн. на відшкодування витрат понесених за надання правової допомоги та 8000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вироком суду, ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він приблизно о 12.00 годині, 15.04.2015 року на другому поверсі в приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області по вул. Ігнатія Ясюковича, 5 у м. Кам`янське, Дніпропетровської області, в ході виниклого конфлікту з колишньою тещею ОСОБА_11 , діючи умисно, схопив її двома руками за плечі і тричі об стінку вдарив потиличною частиною голови. В результаті він завдав потерпілій ОСОБА_11 пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась явищами струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я, які викликали розлад здоров`я більш 6, але менш 21 дня.
В апеляціях:

- прокурор, не погодившись з даним вироком суду, подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати, через невідповідність, на його думку, призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливими внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_9 судом недостатньо враховано, що останній свою провину у вчиненні умисного заподіяння легких тілесних ушкоджені не визнав, не розкаявся, жодних дій до відшкодування заподіяної потерпілій майнової та моральної шкоди не вчинив, а також, що злочин вчинено відносно особи жіночої статі, яка не могла самостійно чинити йому опір.

- представник потерпілої ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_8 просить вирок в частині призначеного покарання скасувати через м`якість, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити більш суворе покарання. В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що призначаючи ОСОБА_9 покарання суд не врахував, що останній свою вину у вчиненому не визнав, майнову та моральну шкоду потерпілій не відшкодував.

- захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутній журнал судових засідань від 14.03.2017 року та від 24.03.2017 року, коли відбувались судові дебати та проголошувався вирок суду. Крім того вважає, що журнали судових засідань від 26.12.2016 року, 17.01.2017 року, 02.02.2017 року та 20.02.2017 року, не підписані секретарем судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , який свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої просив залишити без задоволення, думку обвинуваченого ОСОБА_9 , який апеляційну скаргу свого захисника підтримав, просив застосувати щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році», апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої, який просив залишити без задоволення, доводи представника потерпілої, яка свою апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого не підтримала, думку прокурора, який апеляційну скаргу прокурора та представника потерпілої підтримав, проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого заперечував, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційних скаргах та в судовому засіданні, перевіривши матеріали провадження в межах скарги, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідають встановленим фактичним обставинам кримінального провадження, визнаним судом доведеними, та ґрунтується на сукупності зібраних, розглянутих і належно оцінених судом доказах.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, органом досудового слідства та судом встановлені і досліджені всі обставини, які могли б мати значення у кримінальному провадженні. Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування або зміни вироку, закриття провадження судом апеляційної інстанції не встановлено. Зібрані докази, які були досліджені та оцінені судом є належними і допустимими, оскільки вони відповідають вимогам КПК України.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України, як нанесення потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило потерпілій короткочасний розлад здоров`я.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника та позиція обвинуваченого про те, що він у заподіянні потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження не винен, є безпідставними та спростовуються матеріалами, наданими суду апеляційної інстанції.

Хоча, в ході досудового та судового слідства, обвинувачений ОСОБА_9 свою провину за ч. 2 ст. 125 КК України не визнавав, його вину встановлено показаннями потерпілої та свідків, висновками проведених експертиз, протоколами процесуальних дій, іншими матеріалами провадження, які узгоджуються між собою, та ретельно проаналізовано у вироку.

Так, потерпіла ОСОБА_11 послідовно поясняла, що 15.04.2015 р. вона перебувала у приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, де розглядалась цивільна справа за позовом її доньки ОСОБА_12 до ОСОБА_9 , як колишнього зятя, "про розподіл майна". Знаходячись в коридорі вона бачила як теперішня дружина ОСОБА_9 - ОСОБА_13 ображаючи її доньку - ОСОБА_12 намагалась спровокувати скандал. Коли ОСОБА_13 кинулась на ОСОБА_12 , щоб вдарити, вона стала між ними, захищаючи свою доньку від нападу ОСОБА_13 . Але в цей час до неї підбіг ОСОБА_9 , схопив її за одежу та три рази вдарив її об стіну головою. З 17.04.2015р. по 23.04.2015р. вона перебувала на стаціонарному лікуванні, а з 23.04.2015р. по 08.05.2015р. знаходилась на амбулаторному лікуванні.

Аналогічні покази були надані і свідком ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_14 поясняла, що 15.04.2015 р. приблизно о 12.00 годині вона, перебуваючи на другому поверсі приміщення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, вона побачила як ОСОБА_9 тримаючи ОСОБА_11 за одежу, декілька разів вдарив головою об стіну.

Крім того, вина ОСОБА_9 підтверджується висновком судово-медичного експерта, яким встановлено, що виявлені у ОСОБА_11 пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувались явищами струсу головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як і викликали розлад здоров`я більше 6, але менш 21 дня.

Протоколами проведення слідчих експериментів: від 21.08.2015 р. за участю судово-медичного експерта ОСОБА_15 , свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_12 і потерпілої ОСОБА_11 відображено як свідки і потерпіла розказали і показали як ОСОБА_9 схопив потерпілу обома руками за плечі і тричі вдарив потилицею об стіну.

Наведеними вище доказами, колегія суддів приходить до висновку, що районним судом, повністю встановлено вину ОСОБА_9 у скоєному. Докази, зібрані судом є допустимими, достовірними, зібраними у законний спосіб.

Аналізуючи доводи захисника, прокурора та представника потерпілої про неправильне призначення обвинуваченому покарання внаслідок його невідповідності тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Адже, при призначенні покарання ОСОБА_9 , суд з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України класифіковане як злочин невеликої тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який має двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, що розцінено судом як обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дійшов вірного висновку про призначення ОСОБА_9 покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, колегія суддів вважає, що за своїм видом та розміром є справедливим, достатнім та відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.
Доводи захисника обвинуваченого про відсутність в матеріалах кримінального провадження журналів судових засідань від 14.03.2017 року та від 24.03.2017 року та відсутність підпису секретаря судового засідання в журналах судових засідань від 26.12.2016 року, 17.01.2017 року, 02.02.2017 року та 20.02.2017 року колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вони не відповідають матеріалам кримінального провадження, в яких містяться всі журнали судових засідань та підписи секретарів.

Отже, колегія суддів погоджується з ухваленим вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 , вважає його законним, вмотивованим, обґрунтованим, в зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачає.

Щодо клопотання ОСОБА_9 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів зазначає, що відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Доводи обвинуваченого про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суду вважає слушними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_9 скоїв вперше злочин невеликої тяжкості, має двох малолітніх дітей, що підтверджено відповідною довідкою, і тому підлягає звільненню від відбування призначеного покарання за даним вироком.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, що приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року щодо ОСОБА_9 , залишити без змін.

Клопотання ОСОБА_9 задовольнити.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4