Справа № 715/1743/17
Провадження № 1-м/715/7/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2017 смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України,-

В С Т А Н О В И В:
Міністерство юстиції України звернулося до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України. В своєму клопотанні посилається на те, що 09 серпня 2017 року наказом № 2533/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі запиту Міністрества юстиції Російської Федерації від 16.06.2017 року за № 06-71705/17.

Вказують на те, що ОСОБА_4 засуджено вироком Центрального районного суду м. Тольятті від 11.04.2016 року до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.111 ( умисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю) КК РФ, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_4 перебуває у ФКУ « Виправна колонія № 26 УФСВП Росії по Самарській області», кінець відбування строку покарання - 04.10.2022 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, Міністерство юстиції України просить визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Центрального районного суду м. Тольятті від 11.04.2016; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Центрального районного суду м. Тольятті від 11.04.2016 року.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, в клопотанні просив розгляд справи провести за відсутності їх представника.

Прокурор Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даного клопотання.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК, відмічає, що в Україні діє Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року» від 22.09.1995року N 337/95-ВР.

Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З огляду на зазначені норми, суд констатує, що відповідальність за суспільно небезпечне діяння, за яке засуджено ОСОБА_4 в Російській Федерації, передбачена також законодавством України.

Вироком Центрального районного суду м. Тольятті від 11.04.2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого постійного місця проживання і реєстрації на території м. Тольятти Самарської області і у РФ, зареєстрованого в Україні за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.111 Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено міру покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, без обмеження свободи, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 111 КК РФ, а саме за умисне спричинення тяжкої шкоди здоров`ю, небезпечного для життя людини, вчинене групою осіб, що потягнуло за особою по необережності смерть людини, при цьому міра покарання за вчинення даного злочину передбачає позбавлення волі на термін до п`ятнадцяти років.

За зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, за яке передбачена відповідальність у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Згідно ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків, зокрема якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Як вже зазначалась ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років позбавлення волі, тобто відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні тяжкого злочину

З огляну на викладене, враховуючи, що вчинене засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочином, відповідальність за який також передбачена Кримінальним кодексом України, і сам засуджений згідний на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, слід дійти висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України. Вирок Центрального районного суду м. Тольятти Самарської області Російської Федерації від 11 квітня 2016 року, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.111 УК РФ і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років позбавлення волі, без обмеження свободи з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму, слід привести у відповідність із законодавством України дотримуючись вимог статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 9, 11 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, ст.ст.372,602,609,610,614 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.

Вирок Центрального районного суду м. Тольятти Самарської області Російської Федерації від 11 квітня 2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.111 Кримінального кодексу Російської Федерації і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років позбавлення волі, без обмеження свободи з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму, привести у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.2 ст.121 КК України до покарання у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 11 квітня 2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України строк перебування під вартою ОСОБА_4 , з 05 жовтня 2015 року по 06 червня 2016 року зарахувати у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України для повідомлення Міністерству юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну.

Ухвалу може бути оскаржено органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором - до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом семи днів з дня проголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання її копії.

СУДДЯ: ОСОБА_1