н/п 1-кп/640/690/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" вересня 2017 р.
Київський районний суд м. Харкова у складі :
Головуючого - судді : ОСОБА_1
При секретарі : ОСОБА_2 ,
За участю прокурора: ОСОБА_3 ,
Захисника: ОСОБА_4 ,
Перекладача: ОСОБА_5 ,
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 на два місяці, оскільки існують ризики , передбачені ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строків тримання під вартою, захисник подав зустрічне клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або особисте зобов`язання, зазначивши, що обвинувачений похилого віку, у 2014 році переніс інфаркт, йому рекомендовано лікування, сувора дієта, яку неможливо дотримуватися в умовах СІЗО, він має родину, дітей, постійне місце проживання в м. Харкові, та немає намірів ухилятись від суду, а також він є єдиним утримувачем сім`ї.
Суд, заслухавши думку вказаних осіб, приходить до наступних висновків.
Так, згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. .
Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинуваченого.
Судом встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, має похилий вік, утримує родину і дітей, має постійне місце проживання в м. Харкові, слабке здоров`я, переніс інфаркт. Крім того, у справі допитані потерпілий та двоє свідків, що суттєво знижує ризики можливого впливу на них обвинуваченого.
Так, у справі Попов проти Російської Федерації від 13 липня 2006 р. ЄСПЛ визначив, що згідно зі ст. 3 Конвенції держава зобов`язана забезпечувати, щоб особа перебувала в умовах, сумісних з повагою до людської гідності, способи реалізації таких заходів не повинні піддавати людину стресам, приниженням, занепокоєнням, які перевищують допустимий рівень страждань, що викликається позбавленням волі і, враховуючи практичне значення застосовуваних заходів, його здоров`я, душевний стан повинен адекватно гарантуватися, в тому числі, наданням необхідної медичної допомоги.
У справі Меченков проти Російської Федерації від 7 лютого 2008 р., ЄСПЛ акцентував увагу на тому, що якщо влада вирішила тримати під вартою важко хвору особу, то вона повинна демонструвати особливу увагу дотриманню таких умов позбавлення волі, які обумовлюються станом здоров`я такої особи.
Суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час не є доведеним.
Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.
У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, особу обвинуваченого, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, суд вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_6 залишати місце свого проживання з 21:00 години до 07:00 години.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 331 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 години до 07:00 години, строком на 60 діб, а саме до 11.11.2017 року.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматися від позасудового спілкування зі свідками обвинувачення, які ще не були допитані в судовому засіданні.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 11 листопада 2017 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням обвинуваченим обов`язків покласти на Київський ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1