Справа № 545/3312/17
Провадження № 1-в/545/1049/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.11.2017р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта неповна середня, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, громадянина України, до засудження не працював, раніше судимого: 27.07.2015 року Ульяновським райсудом Кіровоградської області за ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 7, 75, 104 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Вирок виконується самостійно,

про умовно-дострокове звільнення, -

в с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області звернувся засуджений ОСОБА_5 , з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, обґрунтовуючи вимоги тим, що він відбув ? частини призначеного покарання і став на шлях виправлення.

Від засудженого до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник адміністрації 16 при вирішенні справи по суті поклався на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання заперечив, виходячи з того, що засуджений не досяг необхідного рівня виправлення, так як за час відбування покарання має 3 стягнення, заохочення відсутні, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання про його умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши думку прокурора, подані заяви, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд проходить до наступного висновку.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 , засуджений 02.09.2015 року Гайворонським райсудом Кіровоградської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.12.2015 року вирок від 02.09.2015 року змінено та вважати засудженим ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Полтавського райсуду 23.06.2016 року, на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №83 8-VIII зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.09.2015 року по 29.12.2015 року ( 3 міс. 27 днів ).

Початок строку 02.09.2015 року.

Кінець строку 05.05.2019 року.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 перебуває у місцях позбавлення волі з 02.09.2015р.

З 05.09.2015 року засуджений ОСОБА_5 знаходився у Кіровоградському СІ, характеризувався посередньо, порушень вимог встановленого порядку відбування покарання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 19.02.2016 року засуджений ОСОБА_5 відбуває міру кримінального покарання в Божківській виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№16).

За час відбування покарання в установі зарекомендував себе посередньо, за порушення вимог встановленого порядку відбування покарання мав 3 стягнення, заохочення відсутні, не працює з власних переконань.

Рішенням комісії БВК № 16 від 12.05.2017р. засудженому ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні ст. 107, 82 КВК України як особі, яка не довела свого виправлення.

Згідно Характеристики затвердженої начальником БВК № 16 від 15.11.2017р., встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів свого виправлення, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» , звернено увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України ( 2341-14 )

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК .

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд враховує особу засудженого, відомості щодо його посередньої поведінки, а також, що єдиною та достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань є виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання у процесі відбування покарання.

За даних обставин, суд вважає, що засуджений своє посередньою поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення і у суду відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини покарання, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , - слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Полтавського районного суду ОСОБА_1