Ухвала
Іменем України
5 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 314/525/17

провадження № 51-385 ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2017 року,
встановила:
ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2017 року ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначенням нового розгляду у суді першої інстанції. Вказує, на неправильне застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Відповідно до вимог пункту 1 частини 3 статті 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду від 29 грудня 2017 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.
При цьому йму роз`яснювалися вимоги статті 427 КПК України, відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК України.

Як убачається з повторно поданої касаційної скарги, засуджений не погоджується з постановленими судовими рішеннями. Зокрема вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак в обґрунтування такої позиції лише цитує зміст кримінального та кримінального процесуального закону, без врахування підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції.
Крім того, вказуючи на незаконність судових рішень засуджений наполягає на розгляді його клопотання по суті, при цьому не звернув уваги, що таке клопотання вже було предметом розгляду, а прийняті рішення набрали законної сили.
Оскільки засуджений не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, то його касаційна скарга підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись, пунктом 1 частини 3 статті 429 цього Кодексу, суд
постановив:
повернути касаційну скаргу засудженому ОСОБА_4 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3