В И Р О К
іменем України
22 березня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

законного представника потерпілого - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000773 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у злочині, передбаченому частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:
13 серпня 2017 року близько 02:00 години ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ-21103", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Гагаріна в м. Змієві Харківської області зі сторони м. Харкова у напрямку центру міста з увімкненим ближнім світлом фар зі швидкістю 60 км/год. Разом з ним в салоні автомобіля перебували пасажири ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проїжджа частина є горизонтально ділянкою, перехрестя вул. Гагаріна та вул. Покровської призначеною для руху у чотирьох напрямках, сухий асфальтобетон, шириною смуги руху 7,5 м по вул. Гагаріна та шириною смуги руху 6,3 м по вул. Покровській, з обох боків до проїжджої частини примикають ґрунтові узбіччя.

Під час руху на перехресті вул. Гагаріна та вул. Покровської ОСОБА_7 виконуючи маневр повороту ліворуч на вул. Покровську не впорався з керуванням і виїхав за межі проїжджої частини вправо, де скоїв наїзд на будівлю бібліотеки.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля "ВАЗ-21103" неповнолітньому ОСОБА_5 спричинено: закритий осколковий перелом середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритий перелом середньої третини правої ключиці зі зміщенням, які є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості по тривалості розладу здоров`я.

В даній дорожній ситуації ОСОБА_7 порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_7 зазначеної вимоги Правил дорожнього руху знаходилося в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо наступних обставин: місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину у повному обсязі підтверджується його показаннями під час судового розгляду, де він свою вину визнав і показав, що дійсно, за вказаних обставин, 13 серпня 2017 року під час керування автомобілем "ВАЗ-21103" здійснюючи маневр повороту в м. Змієві з вул. Гагаріна на вул. Покровську здійснив наїзд на будівлю, в результаті чого пасажиру автомобіля ОСОБА_5 спричинено тілесне ушкодження середньої тяжкості.

У вчиненому злочині щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України відповідальність.

Також, заявив клопотання про застосування у відношенні нього пункту "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки має на утриманні неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відношенні яких не позбавлений батьківських прав.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими і достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 є винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, і його дії належить кваліфікувати за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, визнаються: щире каяття обвинуваченого та його сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, який подав заяву про відсутність претензій до обвинуваченого (а. п. 46).

Обставини, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, - відсутні.

Під час призначення покарання ОСОБА_7 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, та зазначені вище конкретні обставини його вчинення; обставини, що пом`якшують покарання; відсутність обставин, що обтяжують покарання; особу винного, який не судимий (а. п. 33), під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (а. п. 31), офіційно не працевлаштований, одружений (а. п. 27), має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а. п. 28, 29), суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Під час вирішення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування у відношенні нього пункту "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" суд виходив з наступного:

Відповідно до статті 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно з пунктом "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" (чинний з 07.09.2017), підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про амністію у 2016 році", питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Обвинувачений ОСОБА_7 є винним у злочині, передбаченому частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, який відповідно до статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, заявив клопотання про застосування щодо нього пункту "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

На день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_7 має неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відношенні яких не позбавлений батьківських прав, що підтверджується даними копії свідоцтв про народження та інформацією, наданою начальником служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 06.03.2018. (а. п. 28, 29, 48).

Обвинувачений не відноситься до осіб, до яких амністія не застосовується відповідно статті 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" та статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні".

За таких обставин, обвинуваченого ОСОБА_7 належить звільнити від відбування покарання на підставі пункту "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Відповідно до статей 118, 122, 124, 126 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого ОСОБА_7 належить стягнути на користь Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1186 грн 44 к. (а. п. 39).

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_7 винним у злочині, передбаченому частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Відповідно до пункту "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного за даним вироком у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Державного бюджету України 1186 (одну тисячу сто вісімдесят шість) грн 44 к. на відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів на проведення судової експертизи.

Речові докази: автомобіль "ВАЗ 21103", реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , які зберігаються у Зміївському ВП ГУНП в Харківській області, - повернути фактичному володільцю ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1