Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000036 від 01.02.2017 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, на ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000036 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, повернуто прокурору з мотивів невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, з причин неконкретного викладення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, яке не відображає повного уявлення суті інкримінованого правопорушення кожному з обвинувачених діяння, не розкриття, як у фактичних обставинах кримінального правопорушення, так і в формулюванні обвинувачення змісту ознаки за попередньою змовою групою осіб, співучасті та незакінченого замаху на злочин, що порушує права обвинувачених на захист. Також в ухвалі йдеться про порушення правил підсудності даного кримінального провадження.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали, як незаконної, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог доводить, що положень ст. 291 КПК України щодо змісту обвинувального акту дотримано повністю, а підстави, на які покликався суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, є необґрунтованими і такими, що не відповідають вимогам закону.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_11 просить ухвалу суду залишити без зміни, як законну і належним чином вмотивовану, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення. Зазначає, що судом прийнято правомірне рішення стосовно повернення обвинувального акту прокурору, оскільки пред`явлене ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення має бути чітким та конкретним, і повинне розкривати характер дій обвинувачених та суть злочину, у вчиненні якого вони обвинувачуються.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та недотримання судом положень п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України в частині визначення підсудності даного кримінального провадження, думку обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисників-адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 щодо законності оскаржуваного рішення, перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000036 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , й викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення і затвердження.

Зазначений перелік вимог до обвинувального акту та додатків до нього є вичерпним.

Вичерпним, згідно норм ч. 3 ст. 314 КПК України, є і перелік рішень, які суд вправі прийняти в підготовчому судовому засіданні.
Зокрема, у підготовчому судовому засіданні суд вправі повернути обвинувальний акт прокурору лише з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 цього Кодексу, якщо він містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором, або ж до нього не долучено передбачені законом додатки.
Із змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , копія якого вручена під розписку обвинуваченим ( а. с. 27-34), вбачається, що в ньому містяться, як формулювання обвинувачення з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, так і правова кваліфікація правопорушення та розмір завданої шкоди.

Покликання суду першої інстанції на відсутність в обвинувальному акті конкретного сформульованого обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як на істотне порушення вимог КПК України, що унеможливлює прийняття обвинувального акту судом і призначення судового розгляду кримінального провадження, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки сам зміст обвинувального акту прямо вказує, які саме протиправні діяння ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та обставини, за яких їх вчинено, стали підставою для їхньої підозри та обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року (справа № 5-328 кс 16), під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, що інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Верховний Суд України зазначає, що практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст. 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (Девеер проти Бельгії від 27 лютого 1980 року).

При цьому Верховний Суд України звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Безпідставними є і твердження суду щодо не розкриття змісту кваліфікуючої ознаки, як попередня змова групою осіб, а відтак, і співучасті чи незакінченого замаху, оскільки це виходить за межі тих питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, зокрема, щодо обставин, які характеризують суб`єктивну сторону інкримінованого кримінального правопорушення та впливають на доведеність винуватості, про що правомірно йдеться в апеляційній скарзі прокурора.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, відповідно до вимог закону, підлягають встановленню виключно під час судового розгляду шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, а підняті питання в підготовчому судовому засідання щодо правильності та обґрунтованості кваліфікації дій обвинувачених, без судового розгляду кримінального провадження і дослідження доказів, є передчасними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Наведені в даному обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Що ж стосується твердження про порушення правил підсудності даного кримінального провадження, то воно, на думку колегії суддів, є слушним, ґрунтується на вимогах ч. 1 ст. 32 КПК України про територіальну підсудність, і мало бути предметом першочергового вирішення під час підготовчого судового засідання з дотриманням норм ст. 34 КПК України.

Без дотримання положень, викладених в ст. 34 КПК України, апеляційна інстанція позбавлена можливості вирішити питання щодо правил підсудності даного кримінального провадження при розгляді апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в кримінальному провадженні № 0000036 скасувати із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3