АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1956/17 Справа № 203/373/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року,-
В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Курахове, Мар`янського району, Донецької області, громадянин України, має середньо спеціальну освіту, не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні 2 малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-31.05.2012 Красноармійським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. Звільнений 23.06.2014 умовно достроково, не відбутий строк 1 рік 1 місяць 10 днів,

Засуджено:

-за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він будучи раніше судимим за корисливий злочин, належних висновків для себе не зробив, та знову близько 14-00 год. 04.12.2016 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні кафе «Бістро», розташованого на пл. Старомостова, 3 у м. Дніпрі, в ході розмови з ОСОБА_9 , шляхом зловживання довірою, попросив у ОСОБА_9 подзвонити з його мобільного телефону, на що останній надав свій мобільний телефон «SAMSUNG GT-C3010», вартістю 275 гривень.

Далі, ОСОБА_7 , маючи мету присвоїти його собі, вийшов з приміщення кафе «Бістро» і з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Також, ОСОБА_7 приблизно о 12-00 год. 10.12.2016 року, знаходячись на платформі зупинки станції «Вокзальна» у метрополітені в м. Дніпрі, на лавці побачив ОСОБА_10 , та таємно, повторно, викрав її разом з мобільним телефоном вартістю відповідно 120 гривень та 250 гривень, та з місця скоєння злочину зник.

Не погоджуючись з вироком, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок змінити, вказати у резолютивній частині початок строку відбуття покарання з 15.12.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по день постановления вироку у цьому кримінальному провадженні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення

за один день позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.12.2016 року підозрюваному ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках провадження №0002911, але суд не зарахував йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, та не вказав про це в резолютивній частині.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, доводи обвинуваченого, який просив застосувати щодо нього положення ст. 69 КК України, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію його дій за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Тому в цій частині вони не перевіряються.

Доводи обвинуваченого про необхідність застосування щодо нього ст. 69 КК України, оскільки він є інвалідом 3 групи, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд обставинами, що пом`якшують покарання, обгрунтованно визнав. що він вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.
В той же час, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, та знову вчинив новий злочин.

Тому, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України - 3 роки позбавлення волі.

За своїм видом та розміром, призначене обвинуваченому покарання є необхідним, достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Доводи обвинуваченого щодо необхідності пом`якшення покарання із-за того, що він є інвалідом 3 групи, колегія суддів вважає такими, що не можуть самі по собі бути підставою для пом`якшення покарання, адже ОСОБА_7 ,будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, та знову вчинив корисні злочини.

Колегія суддів находить слушними доводи прокурора та вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання період з 15.12.2016 року по 20.06.2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, оскільки ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.12.2016 року ОСОБА_7 , підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках провадження №0002911.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_7 , в частині обрахування строку відбуття покарання,- змінити.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 15 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
В решті вирок суду, - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4