У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/957/18

№ 1-кс/183/116/18

25 лютого 2018 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 15.02.2018 року до ЄРДР за № 0000482, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, розлученому, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно до вимог ст. ст. 176-178 КПК України слідчий Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 12 лютого 2018 року приблизно о 04 годині 20 хвилин ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , наздогнали ОСОБА_10 та почали завдавати йому удари руками та ногами по голові та тулубу, тобто вчинили дії, які реально створили небезпеку заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, після чого за допомогою фізичної сили поклали ОСОБА_10 до багажнику автомобіля марки «HONDA ACCORD» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , кришку багажника зачинили, таким чином протиправно відкрито захопили останнього, та відвезли на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , де, зв`язавши ОСОБА_10 , почали протиправно утримувати його проти його волі у сараї вказаного домоволодіння приблизно до 11.00 години 12 лютого 2018 року з метою покарання за вчинений ним раніше замах на викрадення автомобіля, що належить ОСОБА_9

12 лютого 2018 року приблизно об 11.00 годині внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, набряку та здавлення головного мозку, крововиливів під мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку помер.

Таким чином ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 підозрюються у викраденні людини способом, небезпечним для здоров`я та життя потерпілого, що спричинило тяжкі наслідки.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 3 ст. 146 КК України, як викрадення людини за попередньою змовою групою осіб способом, небезпечним для здоров`я та життя потерпілого, що спричинило тяжкі наслідки.

Вказаний факт 15.02.2018 року слідчим Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено до ЄРДР за № 0000482 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та направлено за підслідністю до СВ Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після чого перекваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України.

22.02.2018 року слідчим Новомосковського ВП ГУНП внесено відомості до ЄРДР за № 0000417 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

24.02.2018 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000417 виявлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, про що було внесено зміни до ЄРДР.

23.02.2018 року о 14.55 годині ОСОБА_8 затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

23.02.2018 року о 18.23 годині ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000417 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

24.02.2018 року о 19.08 годині ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000482 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

24.02.2018 року кримінальні провадження № 0000417 об`єднано з кримінальним провадженням № 0000482 за ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого, санкція якого передбачає лише позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

А тому, усвідомлюючи, що підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинення злочину.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що підозра, яка йому була повідомлена, ґрунтується на показаннях свідків, які знайомі з останнім, відтак, перебуваючи на волі, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, може вмовлянням чи іншим способом незаконно впливати на свідків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Представник потерпілого ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора, вважала, що існують ризики, зазначені слідчим у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_8 просив не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Просив, у разі, якщо слідчий суддя дійде до висновків про необхідність застосування до нього запобіжного заходу, обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зобов`язався з`являтися до слідчого та суду за першою вимогою.

Захисник ОСОБА_4 вважає, що у відношенні її підзахисного ОСОБА_8 відсутня обґрунтована підозра, а саме те, що докази, надані слідчим до клопотання, є недопустимими. Також вважала, що саме клопотання містить суперечності та неточності. Вважає, що її підзахисний буде з`являтися до суду, слідчого та прокурора за першою вимогою.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, пояснення підозрюваного, думку захисника та представника потерпілого, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних доказів, а саме: протоколу огляду місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої приблизно на відстані 300 метрів від вул. Набережної с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області; протоколу огляду автомобіля марки «Хонда Аккорд»; протоколу огляду мобільного телефону, добровільно виданого ОСОБА_11 ; протоколу допиту ОСОБА_9 від 23.02.2018 року; лікарського свідоцтва про смерть № 100 відносно ОСОБА_10 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 23.02.2018 року.
При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Слідчий суддя вважає, що прокурором під час судового розгляду було доведено наявність у відношенні ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

Під час судового розгляду була досліджена версія сторони захисту щодо недопустимості доказів винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення. Так, захисник ОСОБА_4 звернув увагу слідчого судді на те, що певні слідчі дії проведені з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства щодо їх отримання; в процесуальних документах допущені суперечності; прокурор посилався на докази у вигляді показань свідків, однак до матеріалів клопотання протоколи допиту вказаних прокурором свідків не долучені. Тому всі надані слідчим та прокурором докази є недопустимими.

Відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому слідчий суддя вважає, що при обранні запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя не визнає надані слідчим докази допустимими чи недопустимими.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявний. Про наявність зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, за яке передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на тривалий строк, а саме від 5 до 10 років. Підозрюваний ОСОБА_8 розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, постійного місця роботи не має, суспільно-корисною працею не займається, тому стійкі соціальні зв`язки в нього відсутні. Відтак, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_8 , розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності й інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ні захисником ОСОБА_4 , ні підозрюваним ОСОБА_8 не надано слідчому судді доказів наявності у ОСОБА_8 тяжких або хронічних захворювань; підозрюваний ОСОБА_8 повідомив слідчого суддю про те, що він офіційно не працює, постійного джерела доходу не має; також підозрюваний ОСОБА_8 за місцем реєстрації не мешкає, разом з співмешканкою орендує квартиру, однак документів на підтвердження цього стороною захисту надано не було. Також стороною захисту не було надано доказів, які б свідчили про репутацію підозрюваного ОСОБА_8 . Слідчий суддя на підставі ст.. 178 КПК України враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним обрати щодо підозрюваного найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Крім того, у відповідності зі ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою. Відповідно до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , останній був затриманий 23.02.2018 року о 14.55 годин. При цьому в матеріалах, доданих до клопотання, міститься протокол затримання ОСОБА_8 відповідно до якого фактичний час затримання зазначений 13.05 годин. Слідчий суддя вважає, що час затримання ОСОБА_8 слід рахувати саме з цього часу, а саме з 13.05 години 23.02.2018 року.

У відповідності з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства. Тому слідчий суддя вважає, що у відношенні ОСОБА_8 відсутні підстави для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 209 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13.05 години 23 березня 2018 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та начальникові Дніпровської Установи виконання покарань № 4 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1