Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції захисників: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

розглянула в закритому судовому засіданні в м. Києві 19 жовтня 2017 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000778 за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, уродженця смт. Онуфріївка Онуфріївського

району Кіровоградської області, проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 194 КК України на 5 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 289 КК України на 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років без конфіскації майна.

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
громадянина України, уродженця с. Головківка
Олександрійського району Кіровоградської області,
проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено:
- за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 289 КК України на 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_11 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна.

Вирішено цивільний позов, питання про речові докази та процесуальні витрати.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2016 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_11 змінено. Ухвалено вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_11 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В решті вирок суду залишено без зміни. Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за: закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з метою приховати інший злочин; умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя; відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого; умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу; повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб та таке, що завдало великої матеріальної шкоди.
За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_11 визнано винуватим та засуджено за: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя; незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб та таке, що завдало великої матеріальної шкоди.

26 жовтня 2015 року близько 15:00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_11 , перебуваючи у лісосмузі, що знаходиться за межами с. Комендантівка Кобеляцького району Полтавської області, на ґрунті неприязних стосунків, підійшовши до автомобіля марки «BYZ S-6» державний номерний знак НОМЕР_1 , на задньому сидінні якого знаходився ОСОБА_9 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за допомогою сили витягли ОСОБА_9 з автомобіля та почали наносити останньому удари ногами та руками по різним частинам тіла, внаслідок чого спричинили потерпілому тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Після цього, ОСОБА_6 із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито заволодів належним ОСОБА_9 майном на загальну суму 22 880 грн., яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_6 , повторно, діючи за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_11 , умисно заволоділи автомобілем ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 328 871, 42 грн. Проте, не маючи навичок керування транспортним засобом, проїхавши близько 300 метрів вздовж лісопосадки ОСОБА_6 та ОСОБА_11 залишили вказаний автомобіль, після чого ОСОБА_6 , шляхом підпалу знищив його.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи з метою приховання інших злочинів, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_9 , коли той перебував зв`язаним без свідомості в багажнику автомобіля, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, підпалив вищевказаний автомобіль та з місця скоєння злочину зник. Однак ОСОБА_6 не довів свій злочинний намір до кінця, хоча і виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, так як потерпілий ОСОБА_9 прийшовши на деякий час до свідомості, самостійно вибрався із автомобіля та впав біля нього, втративши свідомість. В цей час потерпілого побачив тракторист, який відтягнув його від автомобіля, що горів.

У касаційній скарзі представник потерпілого просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України. Вказує на невідповідність призначеного апеляційним судом засудженому ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 289 КК України покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі. Наголошує на безпідставності посилання на обставини особистого життя потерпілого при врахуванні віктимної поведінки останнього, що вплинула на вчинення засудженим злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку представника потерпілого на підтримання касаційних вимог, пояснення засудженого ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які вважали, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, думку прокурора, яка вважала, що оскаржуване судове рішення слід залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшлависновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, та правильність кваліфікації їх дій у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з вироку, призначаючи засудженим ОСОБА_11 та ОСОБА_6 покарання суд урахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особи засуджених, зокрема те, що: ОСОБА_11 в минулому до кримінальної відповідальності не притягувався, не працює та не навчається, за останнім місцем проживання характеризувався негативно; ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину, не працює, не має постійного місця проживання; визнав обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_11 вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім, а також обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_6 вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за попередньою змовою групою осіб.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку за апеляційними скаргами засуджених та представника потерпілого дійшов висновку про наявність достатніх підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_11 покарання за ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України.

При цьому, таке рішення апеляційний суд приймав з огляду на наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, які розцінив як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів. Зокрема, апеляційний суд врахував те, що ОСОБА_11 на час скоєння злочинів був неповнолітнім, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, інкриміновані йому злочини скоїв вперше, розкаявся у вчиненому, виконував другорядну роль в скоєнні злочинів, які вчинив фактично внаслідок недостатнього життєвого досвіду через віктимну поведінку самого потерпілого, від дій ОСОБА_11 тяжких наслідків не настало, так як вони могли настати для потерпілого від дій ОСОБА_6 , не зважаючи на скрутне матеріальне становище та негативне оточуюче середовище виховання, за відсутності початкової освіти, самостійно доклав зусиль для отримання середньої освіти. Сукупність зазначеного колегія суддів апеляційного суду розцінила достатніми підставами для призначення покарання ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.

У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішення зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 289 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України ці вимоги закону врахував у повній мірі та правильно призначив покарання останньому нижче від найнижчої межі санкції ч. 3 ст. 289 КК України.

Водночас, що стосується доводів касаційної скарги про те, що при прийнятті рішення про застосування положень ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_11 покарання за ч. 3 ст. 289 КК України апеляційний суд посилаючись як на обставину, яка стала однією з підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі віктимну поведінку потерпілого, безпідставно описав подробиці особистого життя останнього, то колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу. Як убачається зі змісту ухвали, описання віктимної поведінки ОСОБА_9 містить детальну інформацію, яка стосується приватного життя останнього. Такий виклад обставин особистого життя потерпілого впливає на дотримання гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на повагу до приватного і сімейного життя та може негативно вплинути на честь та гідність останнього, а також суперечить встановленій ст. 32 Конституції України забороні втручання в особисте і сімейне життя. Тому, колегія суддів вважає неприпустимим посилання в мотивувальній частині ухвали на те, що: «Віктимна поведінка ОСОБА_9 стала приводом та джерелом вказаного конфлікту, під час якого потерпілому було завдано шкоди в результаті необачливих дій самого потерпілого та його неправильної, негативної поведінки, що спровокувала скоєння інкримінованих обвинуваченими злочинів та створила для цього об`єктивно сприяючу конфліктну ситуацію внаслідок статевої розбещеності та морально-соціальної деформації особи потерпілого, який мав інтимні стосунки зі співмешканками обвинувачених одночасно», а також на те, що: «Таким чином ОСОБА_9 , 1962 року народження, працюючи директором комунального підприємства (кладовища) та маючи достатні матеріальні статки, використовував скрутний матеріальний стан набагато молодших співмешканок обвинувачених для стосунків з ними, які були тривалими у часі», в зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність виключення зазначеного з оскаржуваного судового рішення та, в зв`язку з цим, його зміни.

Водночас, з огляду на те, що підстав, передбачених ст. 438 КПК України для скасування оскаржуваного судового рішення, як про це просить представник потерпілого в касаційній скарзі колегія суддів не вбачає, вона підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIIІ від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2016 року щодо ОСОБА_11 та в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на те, що: «Віктимна поведінка ОСОБА_9 стала приводом та джерелом вказаного конфлікту, під час якого потерпілому було завдано шкоди в результаті необачливих дій самого потерпілого та його неправильної, негативної поведінки, що спровокувала скоєння інкримінованих обвинуваченими злочинів та створила для цього об`єктивно сприяючу конфліктну ситуацію внаслідок статевої розбещеності та морально-соціальної деформації особи потерпілого, який мав інтимні стосунки зі співмешканками обвинувачених одночасно», а також на те, що: «Таким чином ОСОБА_9 , 1962 року народження, працюючи директором комунального підприємства (кладовища) та маючи достатні матеріальні статки, використовував скрутний матеріальний стан набагато молодших співмешканок обвинувачених для стосунків з ними, які були тривалими у часі».

В решті судове рішення залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення таоскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3