Справа №201/2174/18
Провадження №1-кс/204/616/18

УХВАЛА
іменем України
06 квітня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 оскаржує до суду бездіяльність прокурора за його заявою щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Скарга обґрунтовується тим, що скаржником на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3071 від 18 травня 2016 року здійснюється адвокатська діяльність щодо захисту прав та законних інтересів осіб, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Скаржник зазначає, що йому стало відомо, що 12 грудня 2017 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 , на підставі клопотання слідчого прокуратури Дніпропетровської області, погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області, винесено ухвалу, якою дозволено старшому слідчому першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , а також за їх дорученням оперуповноваженому МРВ №1 управління захисту економіки в Дніпропетровській області ДЗЕ НП України ОСОБА_7 , оперуповноваженому МРВ №1 управління захисту економіки в Дніпропетровській області ДЗЕ НП України ОСОБА_8 , тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, тобто можливість ознайомитись та отримати копії документів за період часу з 01 січня 2017 року по дату винесення ухвали слідчим суддею про тимчасовий доступ, в електронному та друкованому вигляді, що знаходяться у оператора телекомунікацій рухомого (мобільного) зв`язку ПрАТ «Київстар», які містять інформацію щодо телекомунікаційних послуг, наданих абоненту з номерами: НОМЕР_1 . Скаржник вважає вказану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з грубим порушенням норм КПК України та інших нормативних актів, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів адвоката, а також порушення гарантій адвокатської діяльності, встановлених та гарантованих міжнародними нормативними актами, Конституцією України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Скаржник зауважує, що інформація про телекомунікаційні зв`язки його телефонного номеру містить відомості про номери абонентів, які контактують зі скаржником, як з приватною особою, так і під час здійснення адвокатської діяльності, у тому числі відомості про осіб у якості клієнтів, тобто отримання інформації з телефону скаржника та подальша перевірка його телекомунікаційних зв`язків стануть можливі тільки шляхом використання інформації, яка містить і адвокатську таємницю, що є порушенням прав клієнтів на особисте життя та недопустимість у його втручання, порушенням адвокатської таємниці, тобто порушень прав та інтересів окремих громадян, а також гарантій адвокатської діяльності конкретного адвоката. Вказана інформація перебуває під особливою охороною з боку держави та фундаментальні положення гарантій адвокатської діяльності чітко визначені у нормативних актах України. Скаржник зазначає, що особисті номери мобільних телефонів його клієнтів (персональні дані), періодичність їх звернення за правовою допомогою також є адвокатською таємницею. Також у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, відсутні відомості про те, що скаржником здійснюється адвокатська діяльність, але відповідно до документів, якими воно аргументовано (рапорт оперуповноваженого ОСОБА_7 , допит свідка ОСОБА_9 ) чітко зазначено про належність саме скаржнику номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , а також про те, що скаржник є адвокатом і ним у службовій діяльності використовується вказаний номер телефону. Зазначений номер телефону використовується скаржником приблизно з 2002 року та зазначений у Єдиному реєстрі адвокатів України, як службовий номер, який також є загальнодоступним та відкритим джерелом інформації у профілі « ОСОБА_3 ». Скаржником також вказано, що інформація за вищезазначеним номером містить відомості, які прямо стосуються його адвокатської діяльності і є інформацією, яка містить адвокатську таємницю, а клопотання про отримання тимчасового доступу до телекомунікаційних зв`язків скаржника може бути внесено тільки особами, визначеними у ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у тому числі прокурором області. Скаржник зазначає, що вказана у клопотанні інформація щодо його причетності до обставин кримінального правопорушення, а також показання ОСОБА_9 є такими, що не відповідають дійсності в повному обсязі, жодного разу скаржника не викликано на допит, або для проведення будь-яких інших слідчих дій у кримінальному провадженні. Крім того, 25 вересня 2017 року у вказаному кримінальному провадженні слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська вже виносилася ухвала про надання дозволу на отримання документів щодо телекомунікаційних послуг, наданих абоненту за номером: НОМЕР_1 . Скаржник вважає, що слідчому та прокурору, виходячи з аргументування клопотання, необхідно безпідставно, повторно отримати інформацію щодо комунікаційних зв`язків скаржника за період усього 2017 року, а не за період, який стосується розслідуваного кримінального провадження, що вказує на наявність особистого інтересу, а не службової необхідності, саме тому вказане клопотання складене та подане не прокурором Дніпропетровської області, тобто не уповноваженим суб`єктом, однак слідчий суддя, не дивлячись на його не аргументованість та наявність вказаних порушень, приєднався до вказаних протиправних дій та без виклику особи, у володінні якої перебуває вказана інформація ПрАТ «Київстар», посилаючись на безпідставні твердження про його заінтересованість, виніс неправомірну ухвалу, що явно свідчить про наявність спільного умислу та передчасні домовленості, а також обізнаність судді про мету отримання ухвали і узгодженість про надання дозволу, до внесення клопотання, ознайомлення з його змістом. Отже, скаржник вважає, що в діях слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.28 та ч.2 ст.397 КК України, тобто порушення встановлених законом гарантій адвокатської діяльності та професійної таємниці, вчинене групою осіб за попередньою змовою. В діях слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, тобто постановлення суддею завідомо неправосудної ухвали. 13 лютого 2018 року скаржником подано заяву про вчинення вказаних правопорушень до прокуратури Дніпропетровської області, однак відомості за вказаними фактами до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено, а листом №15-4369-18 від 20 лютого 2018 року повідомлено, що у зверненні відсутні будь-які відомості про вчинення працівниками правоохоронних органів кримінального правопорушення, у зв`язку з чим скаржник вимушений звернутися з даною скаргою до суду.

В судовому засіданні скаржник підтримав заявлені в скарзі вимоги та просив її задовольнити.

Прокурор прокуратури Дніпропетровської області до судового засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи без його участі та про те, що не заперечує проти задоволення заяви.

Суд виходить з того, що наданими скаржником доказами підтверджений факт того, що 13 лютого 2018 року прокуратурою Дніпропетровської області було прийнято заяву від ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення відносно адвоката, в якій скаржник просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості відносно слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 за фактом порушення встановлених законом гарантій адвокатської діяльності та професійної таємниці, вчинене групою осіб за попередньою змовою, ч.2 ст.28 та ч.2 ст.397 КК України. Внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості відносно слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 за фактом постановлення суддею завідомо неправосудної ухвали за ч.1 ст.375 КК України (а.с.45-54).

Як вбачається з листа прокуратури Дніпропетровської області №15-4369-18 від 20 лютого 2018 року, прокуратурою Дніпропетровської області розглянуто скарги ОСОБА_3 щодо протиправних дій працівників правоохоронних органів та у зверненні відсутні будь-які відомості про вчинення працівниками правоохоронних органів кримінального правопорушення, а фактично оскаржуються їх дії.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення внесені не були.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

З дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення відносно адвоката вбачається, що в ній викладені обставини, що можуть свідчити про вчинення слідчим та прокурором кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.397 КК України.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими посилання ОСОБА_3 на порушення його прав щодо невнесення відомостей за його заявою про кримінальне правопорушення стосовно слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки заява останнього містила відомості про вчинення кримінального правопорушення і така заява на порушення вимог ч. 1 ст. 214 КПК України була безпідставно не внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порушене право заявника підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання органу досудового розслідування внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення до відповідного реєстру.

Стосовно вимог скаржника щодо зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 за фактом порушення встановлених законом гарантій адвокатської діяльності та професійної таємниці, вчинене групою осіб за попередньою змовою, за ч.2 ст.28 та ч.2 ст.397 КК України та за фактом постановлення суддею завідомо неправосудної ухвали за ч.1 ст.375 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 в своєму повідомленні про скоєння злочину вказує на скоєння слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.397 та ч.1 ст.375 КК України. Твердження заявника про скоєння вказаним суддею злочину ґрунтуються на оскарженні судового рішення, ухваленого суддею під час розгляду справи.

Однак, відповідно до положень ст. 124 Конституції України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», перевірка законності та обґрунтованості усіх судових рішень є виключним правом відповідного суду згідно з процесуальним законодавством. Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд є порушенням незалежності та самостійності суду.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку № 3 (2002) згаданої Консультативної ради щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб, повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

У пункті 25 Київських рекомендацій ОБСЄ щодо незалежності судової системи в країнах Східної Європи, Південного Кавказу та у Середній Азії (від 23-25 червня 2010 року) зазначено, що процедура прийняття суддів до дисциплінарної відповідальності повинна стосуватися підтверджених випадків порушення правил професійної поведінки, які є значними, неприпустимими та, окрім цього, ганьблять репутацію суддівства. Дисциплінарна відповідальність суддів не може бути наслідком змісту їхніх рішень або вироків, включаючи відмінності в юридичному тлумаченні між судами; наслідком прикладів суддівських помилок чи критики суддів.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних не має, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені ОСОБА_3 обставини не свідчили про вчинення кримінального правопорушення, не дивлячись на те, що ОСОБА_3 самостійно кваліфікував їх як такі. Доводи заяви є по суті незгодою із судовим рішенням для оскарження яких КПК України передбачений відповідний порядок, а в своєму повідомленні про скоєння злочину ОСОБА_3 намагається в поза процесуальному порядку оскаржити судове рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, підстави для внесення відомостей відносно судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань у органу досудового слідства були відсутні.

Оскільки права заявника в зазначеній частині органом досудового слідства порушені не були, скарга в частині зобов`язання внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості відносно судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 303-306 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого прокурора прокуратури Дніпропетровської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення відносно адвоката від 12 лютого 2018 року, яка отримана 13 лютого 2018 року, в частині внесення відомостей відносно слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та розпочати досудове розслідування.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 в іншій частині відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: