Номер провадження: 11-кп/785/80/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_7 , адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше неодноразово судимий, останній раз 17.09.2013 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 04.06.2014 року за відбуттям покарання,

засуджений - за ч. 1 ст. 259 КК України до 2 років позбавлення волі,

- за ч. 2 ст. 259 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого остаточно ОСОБА_7 призначено 3 роки позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 приблизно о 22.00 годині 26 хвилин 10.06.2014 року, перебуваючи неподалік залізничного вокзалу ст. Одеса-Головна у м. Одесі на Привокзальній площі, з метою дестабілізації роботи вказаного підприємства та відволікання органів міліції від виконання своїх обов`язків за допомогою таксофонного апарату навмисно здійснив повідомлення на спецлінію оператора «102» ОМУ МВС України в Одеській області, що завідомо не відповідало дійсності, а саме, що будівлю вказаного залізничного вокзалу заміновано; чим дестабілізував роботу вказаного підприємства, в результаті чого було евакуйовано людей та проведено заходи з пошуку можливого вибухового пристрою.

Він же, о 18 годині 37 хвилин 12.06.2014 року, перебуваючи неподалік залізничного вокзалу ст. Одеса-Головна у м. Одесі на Привокзальній площі, з метою дестабілізації роботи вказаного підприємства та відволікання органів міліції від виконання своїх обов`язків за допомогою таксофонного апарату навмисно повторно здійснив повідомлення на спецлінію оператора «102» ОМУ МВС України в Одеській області, що завідомо не відповідало дійсності, а саме, що будівлю вказаного залізничного вокзалу заміновано; чим дестабілізував роботу вказаного підприємства, в результаті чого було евакуйовано людей та проведено заходи з пошуку можливого вибухового пристрою.

В апеляції обвинувачений просить вирок суду першої інстанції змінити і призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки він є неповнолітнім, усвідомив свою провину та прагне в подальшому вести нормальний спосіб життя.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника про задоволення апеляції, зміни вироку і пом`якшення покарання, прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, вивчивши доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції і скасування чи зміни вироку.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинів підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

Дії його із врахуванням обставин, передбачених ст. 91 КПК України, кваліфіковані за ч. 1,2 ст. 259 КК України правильно, що в апеляції не оспорюється.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини вчинених злочинів.

Як за своїм видом, так і за розміром, призначене покарання є законним і справедливим, а тому доводи обвинуваченого про надмірну суворість призначеного судом першої інстанції покарання не знайшли свого підтвердження, а приведені в апеляції пом`якшуючі покарання обставини були враховані судом першої інстанції при застосуванні відносно нього дії ст. 69 КК України і призначенні покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 259 КК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для подальшого пом`якшення покарання, як про це ставиться питання в апеляції обвинуваченого.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 дійсно вчинив два злочини протягом декількох днів, що вказує на наявність у нього стійкої позиції на скоєння злочинів.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що вирок відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, підстави для його зміни через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2015 року відносно нього за ч. 1, 2 ст. 259 КК України - без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4