Дата документу Справа № 331/3122/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/3122/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/223/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 359 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 липня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очамчірі, Республіки Грузія, громадянина Грузії, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який має середню освіту, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого 14 березня 2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, який сплачено повністю,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України та засуджено до покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 гривень.
Запобіжний захід особисте зобов`язання.

Вироком вирішені питання судових витрат та речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він в січні 2017 року, діючи умисно та незаконно, в порушення вимог ст. 32 Конституції України, ст. 23 Закону України від 02.10.1992 року «Про інформацію», п. 7 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1450 від 27.10.2001 року «Про затвердження Положення про порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», п.1 Указу Президента України №256/2001 від 13.04.2001 року «Про впорядкування виготовлення, придбання та застосування технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку», відповідно до положень яких у власності громадян не можуть перебувати спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою придбання пристрою перехоплення кодів автомобільних сигналізацій (так званий «код-грабер»), з його подальшим використанням під час скоєння таємного викрадення чужого майна з автомобілів, на одній з площадок торгівлі електронікою в мережі Інтернет підшукав оголошення щодо продажу «код-граберів» різних видів та конфігурацій.
Ознайомившись з технічними характеристиками та функціональними можливостями зазначених пристроїв для негласного отримання інформації, ОСОБА_7 , володіючи достатньою інформацією про належність таких пристроїв перехоплення кодів автомобільних сигналізацій до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, замовив у невстановленої органом досудового розслідування особи один «код-грабер» призначений для перехоплення кодових посилок з радіоефіру, розпізнання відповідної моделі автосигналізації та формування кодової посилки для роботи з базовим блоком розпізнаної моделі автосигналізації вартістю 300 доларів США.
Приблизно в другій декаді січня 2017 року у м. Києві ОСОБА_7 , продовжуючи свої незаконні та умисні дії, придбав у невстановленої слідством особи пристрій перехоплення кодів автомобільних сигналізацій у формі брелока автомобільної сигналізації в корпусі сірого кольору «Scher-Khan Magicar 5» з серійним номером 0298968 5NG-А, який відноситься до спеціальних технічних засобів для негласного отримання інформації, а саме: до засобів для негласного проникнення або обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи.
28 січня 2017 року, приблизно об 11 годині, ОСОБА_7 , діючи умисно та незаконно, пересуваючись на автомобілі ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув у район ринку «Анголенко» в м. Запоріжжі, бажаючи отримати можливість вільного доступу до салону заздалегідь невизначеного чужого автомобіля, шляхом двократного натискання кнопки «IV» увімкнув «код-грабер» «Scher-Khan Magicar 5» та коротким натисканням кнопки «І» перевів його у режим «сканування», тим самим розпочавши використання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації.
У той же день приблизно о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи виконання свого злочинного плану, звернув увагу на автомобіль «Шевроле Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який зупинився на проїжджій частині біля будинку № 42 по вул. Жуковського в м. Запоріжжі. Під час постановки ОСОБА_9 свого автомобіля на сигналізацію ОСОБА_7 з використанням зазначеного спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, перехопив кодову посилку сигналізації ОСОБА_9 , що підтвердилось вібрацією «код-грабера» та засвіченням світлодіоду зеленого (синього) кольору. Діючи на виконання свого злочинного плану ОСОБА_7 , шляхом натискання на вказаному приладі «код-грабер» «Scher-Khan Magicar 5» кнопки «II» (відкриття дверей) надіслав на базовий блок сигналізації автомобіля «Шевроле Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідну кодову посилку, змусивши базовий блок виконати зазначену команду та відкрити двері цього автомобіля, тим самим незаконно використав спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації - «код-грабер» «Scher-Khan Magicar 5».
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 359 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Як випливає із апеляційної скарги, прокурор вважає, що суд не в достатній мірі врахував тяжкість злочину, відомості про попередню судимість обвинуваченого, безпідставно визнав сприяння слідству з боку ОСОБА_7 , за обставину, що пом`якшує покарання, у зв`язку з чим суд призначив занадто м`яке покарання.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вирок суду просив скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання у вигляді 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, вислухавши обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 359 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі не оспорюються.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 , не виконав вимоги ст. 65 КК України та призначив покарання, розмір якого є несправедливим через м`якість, тобто не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, послався на обставини, що пом`якшують покарання, врахував, що ОСОБА_7 раніше судимий, однак покарання відбув повністю, має родину, двох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, проте має власний дохід, у зв`язку з чим прийшов до обґрунтованого висновку про можливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Проте суд безпідставно визнав за обставини, що пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття обвинуваченого.
Так, щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї противоправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провин, висловленні жалю з приводу вчиненого. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні злочину.

Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають значення для розкриття злочину, тобто пов`язане з конкретними діями, що не є тотожним визнанню вини.

Даних на підтвердження вищевказаних дій з боку обвинуваченого матеріали справи не містять.

За таких обставин, судова колегія погоджується з твердженням в апеляційній скарзі прокурора щодо невідповідності розміру призначеного ОСОБА_7 покарання у виді штрафу тяжкості злочину та даним про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує обставини, які впливають на призначення покарання: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, визнання вини обвинуваченим, як обставину, що пом`якшує покарання, відомості про особу обвинуваченого, та вважає за можливе призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а саме у виді штрафу, однак в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 359 КК України.
Таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 359 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцяти тисяч) гривень.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4