Справа № 477/703/17
Провадження № 1-кп/477/98/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21 травня 1992 року Нахімовським районним судом
м. Севастополя за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстроченням виконання вироку на 2 роки;
- 24 вересня 1992 року Нахімовським районним судом
м. Севастополя за ч. 3 ст. 81, ст. 17 та ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року із застосуванням ст. ст. 42 та 43 цього ж Кодексу до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців, звільненого 15 лютого 1995 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік, 4 місяця та 11 днів;
- 2 червня 1999 року Севастопольським міським судом за ст. 78, ч.2 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року із застосуванням ст. 42 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна, звільненого 7 серпня 2002 року по відбуттю покарання ;
- 29 липня 2003 року Нахімовським районним судом м.Севастополя за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 395 КК України із застосуванням ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки, звільненого 24 квітня 2007 року по відбуттю покарання;
- 16 квітня 2008 року Нахімовським районним судом м.Севастополя за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців, звільненого 27 червня 2012 року по відбуттю покарання;
- вироком від 12 липня 2013 року Жовтневого районного суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільненого 17 червня 2016 року по відбуттю покарання;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України;
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , а також потерпілого ОСОБА_7 (не з`явився ),
В С Т А Н О В И В:
25 березня 2017 року, близько 16:00, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належало громадянину
На стук ОСОБА_3 у двері будинку, ОСОБА_7 їх відчинив, і він, відштовхнувши його, тобто застосувавши до нього насилля, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я - зайшов до приміщення житлового будинку, де, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито та повторно, в одній із кімнат зняв з пічки чавунну двохкамфорну поверхню, вартістю
333 грн., а також забрав мобільний телефон марки «Nokia» 11-10, вартістю
З цим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 433 грн.
За вчинення даного злочину передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 186 КК України.
Під час судового засідання ОСОБА_3 свою вину не визнав та пояснив, що дійсно, в стані алкогольного сп`яніння прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , де він раніше робив ремонт господарям, і де була встановлена його чавунна плита, але за яку співмешканець дочки потерпілого не розрахувався. В будинок його впустив чоловік, якого він раніше не бачив і пояснив, що будинок його, а він батько дочки, яка тут раніше тимчасово проживали зі своїм співмешканцем. Він його не штовхав та не бив. Потім він зняв плиту з пічки та поклав до мішка, щоб йти, але ОСОБА_7 запропонував йому зателефонувати доньці, щоб з`ясувати всі обставини. Для цього ОСОБА_7 дав йому свій мобільний телефон марки «Nokia», він порозмовляв з донькою, а потім ненавмисно поклав телефон до своєї кишені та пішов. В подальшому, близько першої години ночі його затримали співробітники поліції за викрадення майна ОСОБА_7 .
В той же час, вина ОСОБА_3 підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду письмовими документами та доказами, а саме:
- протоколом прийняття від ОСОБА_7 заяви про вчинене кримінального правопорушення від 25 березня 2017 року, подане ним до Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП України в Миколаївській області про відкрите викрадення його майна: мобільного телефону «Nokia» вартістю 100 грн., чавунної двохкамфорної поверхні вартістю 333 грн.;
- протоколом від 25 березня 2017 року огляду місця події (з фототаблицями) домоволодіння по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 відкрито заволодів майном потерпілого. Під час огляду було встановлено відсутність поверхні на пічці.
- заявою ОСОБА_8 , яка добровільно видала чавунну двохкамфорну плиту, яку їй продав ОСОБА_3 ;
- протоколом огляду предмету (з фототаблицями) чавунної плити від 26 березня 2017 року;
- заявою ОСОБА_3 від 26 березня 2017 року, який добровільно видав співробітникам поліції мобільний телефон марки «Nokia», та протоколом його огляду; за зберігальною розпискою він був переданий потерпілому ОСОБА_7 на зберігання до вирішення справи;
- висновком експерта № 09/3-154 від 20 квітня 2017 року, згідно якого середня ринкова вартість чавунної двох камфорної плити становить 333 грн., а мобільного телефону марки «Nokia» 11-10 100 грн.;
- протоколом проведення слідчого експерименту (з відеозаписом) від 20 квітня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , який в приміщенні свого будинку по АДРЕСА_2 показав яким чином ОСОБА_3 проник до його житла та із застосуванням насильства та викрав його речі: телефон марки «Nokia» 11-10 та, двохкамфорну чавунну плиту, в тому числі вказав, що той відштовхнув його, щоб зайти до будинку.
Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , пояснила, що ввечері 25 березня 2017 року їй на мобільний телефон, з телефону її батька ОСОБА_7 , який проживав в АДРЕСА_2 , зателефонував ОСОБА_10 , який почав вимагати кошти. По голосу було чути, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Телефонна розмова проводилася на підвищених тонах і вона сказала, щоб
той залишив чужий будинок. Після цього розмова та зв`язок припинилася. Далі вона зателефонувала сусіду свого батька і попрохала прийти до нього. Через деякий час сусід зателефонував та повідомив, що в будинку батька відбувся якийсь інцидент з потасовкою і можливо, щось викрадено. Вона зателефонувала до поліції та повідомила про подію. В теперішній час батько після перенесеного другого інсульту перебуває у неї на піклуванні і не має можливості вільно пересуватися.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого доказаною, а його дії вірно кваліфікованими за ч. 3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло.
Тобто його вина в пред`явленому обвинуваченні повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Його посилання та посилання захисника на те, що відкритого викрадення майна із застосуванням насилля не було, суд не приймає, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами у справі.
Так, відповідно до протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 він вказав, що 25 березня 2017 року невідома особа відкрито викрала його майно. Під час проведення слідчого експерименту з його участю він підтвердив, що обвинувачений відштовхнувши його від дверей зайшов до будинку та потім забрав плиту та телефон.
Та обставина, що співмешканець дочки потерпілого можливо був винен ОСОБА_3 кошти, не надає право обвинуваченому незаконно, із застосування насилля, проникати до будинку іншої особи, тобто ОСОБА_11 , який не винен йому будь-яких коштів, та викрадати у нього майно.
При призначенні покарання пом`якшуючих його вину обставин суд не знаходить. Його посилання на каяття суд не вбачає щирим, оскільки він, маючи не зняті та непогашені судимості знову повторно вчинив викрадення чужого майна.
Обтяжуючою його вину обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого підсудним ОСОБА_3 злочину, його особистість, вчинення злочину не вперше, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям.
Крім того 25 лютого 2017 року ОСОБА_3 був вчинений інший злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за яким він був засуджений вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2017 року до покарання у виді арешту строком на 3 місяці, але який змінений вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2017 року в частині призначення покарання: за вчинення цього злочину йому призначено покарання у виді двох років позбавлення волі.
Тому, згідно з положеннями ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_3 слід визначити загальне покарання за сукупністю злочинів.
Цивільний позов по справі заявлений не був.
Процесуальні витрати на суму 880 грн. 40 коп. на проведення товарознавчої експертизи підлягають стягнення з ОСОБА_3 на користь держави в особі експертної установи.
Також, враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими ОСОБА_3 злочину та дані щодо його особи, в тому числі вчинення ним крадіжок раніше, за що він був засуджений неодноразово до реального строку відбуття покарання у виді позбавлення волі, суд прийшов до висновку, що до набрання вироком законної сили йому слід залишити попередню міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 26 березня 2017 року і по 20 червня 2017 року включно, а також зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в розрахунку день за день починаючи з 21 червня 2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання за його вчинення, у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2017 року, зміненим вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2017 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід обраховувати з 26 березня 2017 року, зарахувавши йому відповідно до ст. 72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з цієї дати і по 20 червня 2017 року включно, а також зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в розрахунку день за день починаючи з 21 червня 2017 року.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишити без змін у виді тримання під вартою.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь Миколаївського НДЕКЦ МВС України процесуальні витрати по залученню експерта в сумі 880 грн. 40 коп.
Речові докази: телефон марки «Nokia» 11-10, двохкамфорну чавунну плиту, які знаходяться у потерпілого ОСОБА_7 на зберіганні залишити йому як власнику.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня проголошення вироку .
Суддя ОСОБА_1