Справа № 308/8931/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000193 старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні №0000193 старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що 11 вересня 2017 року біля 09 години 20 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Івана Франка, в місті Хуст, допустив зіткнення з мопедом марки «PIAGGIO», під керуванням ОСОБА_7 , від чого останнього відкинуло на зустрічну смугу руху, де в процесі обгону рухався попутний автомобіль марки «MITSUBISHI» моделі «L 200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який застосував екстрене гальмування і повністю зупинився.
Внаслідок вказаної ДТП водій мопеда ОСОБА_7 помер по дорозі до Хустської РЛ.
11.09.2017 року у ході проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб автомобіль марки «Opel Astra» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , був вилучений та доставлений на спецмайданчик Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, на що водієм ОСОБА_6 у відповідності до ст. 100 КПК України надано добровільну заяву-дозвіл для утримання вказаного автомобіля, з метою його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації, а також проведення судових експертиз.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки «Opel Astra» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є власністю ВАТ Хустська ПМК, яка розташована за адресою: місто Хуст, вул. Івана Франка № 203, але фактичним користувачем вказаного транспортного засобу, являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .
Слідчий у клопотанні зазначає, що автомобіль марки «Opel Astra» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є доказом злочину, так як є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ у справі , а також те, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а також з метою проведення автотехнічної експертизи для забезпечення якої, експерту повинен бути наданий об`єкт дослідження - автомобіль марки «Opel Astra» , а тому слідчий у клопотанні просить накласти арешт на автомобіль «Opel Astra» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 належить ВАТ Хустська ПМК, яка розташована за адресою: місто Хуст, вул. Івана Франка № 203.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна на розгляд клопотання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рапорт слідчого. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000193 від 11.09.2017 року, попередня правова кваліфікація ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.09.2017 року був вилучений транспортний засіб «Opel Astra» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на що водієм надано добровільну заяву-дозвіл для утримання вказаного автомобіля.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Під час розгляду клопотання слідчим доведено, що тимчасово вилучений 11.09.2017 року у ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Opel Astra» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000193 та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, яке знаходиться на початковому етапі, а тому клопотання про накладення арешту на вилучений 11.09.2017 року у ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Opel Astra» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000193 старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Opel Astra» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області шляхом заборони розпоряджатися та користуватися автомобілем.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її ухвалення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1