Номер провадження: 11-сс/785/1600/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 21 вересня 2017 року про відмову в застосуванні до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0003072 від 15 вересня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КПК України,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 21 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотанні слідчого про застосування до ОСОБА_9 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в період часу з 22 години до 06 години ранку наступної доби.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, а тому з метою запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України до неї необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку захисника та підозрюваної, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Відповідно до пунктів 3 та 4 ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжних заходів повинно містити виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також містити посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

Натомість, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.184 КПК України слідчий в своєму клопотанні взагалі не зазначив, якими доказами підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КПК України та не надав до клопотання жодних таких доказів, окрім витягів з кримінального провадження №0002760, а також копію повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 18 вересня 2017 року та копію її паспорту громадянки України.

Апеляційний суд вважає вказані докази недостатніми для належного обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні, злочину, що їй інкримінується органом досудового розслідування.

Крім того, слідчий в своєму клопотанні не послався на жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, який дає підставу для застосування до ОСОБА_9 будь-якого запобіжного заходу та на навів обставин, які б підтверджували існування цих ризиків.

Відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що прокурор не довів обґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_9 раніше не судима, має постійне місце реєстрації, позитивно характеризується та має на утриманні трьох малолітніх дітей, суд першої інстанції прийняв законне рішення та обґрунтовано відмовив слідчому в задоволені його клопотання про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 184, 194, 309, 376, 309, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси про відмову в застосуванні до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0003072 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4