Справа № 314/678/18
Провадження № 1-в/314/466/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.03.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Черкаська область, Монастирищанський район, село Аврамівка, громадянина України, освіта неповна середня, до засудження непрацював, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше судимого:
1) 11.02.1997 року Комунарським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі статті 45 КК України покарання вважати умовним з іспитовим строком 1 рік.
2) 22.12.1998 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 229-6 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі статті 43 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 11.02.1997 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Призначене покарання невідбуте, постановою Вільнянського районного суду від 04.08.1999 року виконання вироку призупинено до розшуку підсудного.
3) 03.11.2008 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
По даній справі засуджений: 12.10.2009 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі. Згідно статті ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання згідно з вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 03.11.2008 року, при цьому кожний вирок виконувати самостійно. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.12.1998 року, остаточно призначено покарання у вигляді 13 років позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.02.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 28.09.2008 року по 24.02.2010 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.04.2016 року, в строк, згідно ст. 72 КК України, зараховано 1 день позбавлення волі, який відповідає 2 дням обмеження волі, з моменту винесення ухвали до застосування покарання у вигляді обмеження волі.
Початок строку: 29.09.2008 року; кінець строку: 08.04.2020 року,
про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
представника колонії ОСОБА_5 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив його задовольнити та звільнити від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився, так як віну скоєному злочині розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні на клопотанні наполягала, просила задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився.
Представник адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_5 , в судовому засіданні клопотання засудженого підтримав, не заперечував проти його задоволення.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 16.06.2016 року прибув до Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» як особа, яка твердо стала на шлях виправлення. За період відбування покарання характеризується позитивно, режим відбування покарання порушував, за що мав стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, працевлаштований робочим будівельної бригади, до праці ставиться сумлінно, виробничу дисципліну не порушує, зауважень з боку персоналу не має, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 26 разів заохочувався, згідно ст. 118 КВК України залучається до робіт по благоустрою установи та житлово-побутових умов засуджених, до виконання вказаних робіт ставиться з розумною ініціативою, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджений «Підготовка до звільнення», приймає участь в самодіяльних організаціях, а саме в секції «художньо-прикладної творчості», відвідує бібліотеку установи, чим підвищує свій загальноосвітній рівень. За вироком суду має позов на суму 9161,67 грн., який не відшкодований у зв`язку з тим, що в установі відсутній виконавчий лист, при цьому з наданих відомостей вбачається, що потерпіла не зверталася до суду за виконавчим листом, ОСОБА_3 в добровільному порядку намагався погасити позов, але грошові кошти поштовим переказом повернулися відправнику.

Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2009 року з урахуванням ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.02.2016 року та ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.04.2016 року, на невідбутий строк, що складає 2 роки 17 днів.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1
21.03.2018