Справа № 136/638/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2017 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду міста Липовець кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000364 від 19.12.2016 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта загальна середня, одруженого, непрацюючого, раніше судимого 26.04.2017 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.1, 3 ст.185 КК України, на підставі ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч.1 ст. 309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення:
прокурора ОСОБА_4
з боку захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
У період часу з 23:00 години 17.12.2016 по 08:00 годині 18.12.2016, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 повторно, на ґрунті умислу на незаконне збагачення, таємно проник на територію подвір`я, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_7 . У подальшому, ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, шляхом демонтажу з циркулярки, виготовленої кустарним способом та яка знаходилась поблизу підсобного приміщення даного домоволодіння, здійснив крадіжку даного трьохфазного електродвигуна, типу 4365, потужністю 3,8 кВт, продуктивністю 1500 об/хв., вартість якого становить 1 743, 04 грн., чим завдав ОСОБА_7 матеріальні збитки на суму 1 743, 04 грн. та викраденими майном розпорядився на власний розсуд.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім того, у ніч з 20.01.2017 на 21.01.2017, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 повторно, умисно, з метою власного збагачення проник до підсобного приміщення, розташованого у АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 здійснив крадіжку виявленої на місці кінної упряжі, вартістю 1 000,66 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вищевказану суму, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у інше приміщення.
Крім того, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, достовірно знаючи, що канабіс є наркотичними засобами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків пов`язаних з порушенням правил обігу наркотичних засобів, в порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів» від 15.02.1995 року та Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними» від 15.12.2005 року, діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідування час і невстановленому місці придбав наркотичний засіб канабіс, масою (у перерахунку на висушену речовину) - 13,19 г та зберігав його до 25.02.2017 року у власному будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , для власного вживання.
Такі дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.1ст.309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчинених ним діянь, у вчиненому щиро розкаявся.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у інше приміщення; за ч.1ст.309 КК України, а саме: незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, у відповідності до ст.12 КК України, два з яких, передбачені ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - відноситься до тяжкого злочину.

Також суд враховує особу винного, а саме: ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується з негативної сторони. Згідно довідки Липовецької центральної районної лікарні ОСОБА_6 перебуває на обліку в лікаря психіатра з діагнозом: розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку. На обліку у наркологічному кабінеті не перебуває.
Згідно висновку судово психіатричного експерта №109 від 27.03.2017, в період вчинення інкримінованого ОСОБА_3 діяння на хронічне душевне захворювання він не страждав, перебував поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_6 не страждає на хронічне душевне захворювання, перебуває поза будь якими тимчасовими хворобливими розладами психічної діяльності, у нього виявлено органічний розлад особистості інтоксикаційного ґенезу, застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує.
Судом встановлено, що 26.04.2017 вироком Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 було засуджено за ч.1, 3 ст.185 КК України, на підставі ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Тобто дані кримінальні правопорушення ОСОБА_6 вчинив до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання призначене в межах санкції частин статей, за якими кваліфіковано його діяння, застосувавши ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначивши обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 26.04.2017, за сукупністю злочинів, шляхом зарахування покарання відбутого частково за цим вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, у виді позбавлення волі.

З урахуванням даних про обставини вчинення злочину та особу винного, суд вважає, що обвинувачений представляє підвищену суспільну небезпеку для суспільства, а тому його виправлення та перевиховання можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.
Судом встановлено, що в ході досудового розслідування заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст.65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, враховуючи вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 26.04.2017 шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення до виконання вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 26.04.2017, тобто 31.08.2017 року.
Речовий доказ кінську упряж, що долучена до матеріалів кримінального провадження повернути власнику.

Речовий доказ трьохфазний електродвигун, типу 4365, потужністю 3,8 кВт, продуктивністю 1500 об/хв., що переданий на зберігання потерпілому залишити в його розпорядженні.

Речовий доказ - речовина рослинного походження зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) - 13,19 г, - знищити.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави витрати на залучення експерта у сумі 1 672 (одну тисячу шістсот сімдесят дві) гривні 60 коп..

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1