Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/6620/17
Провадження № 1-кп/490/806/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2018 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його законного представника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

його законного представника - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Янгіюль Ташкентської області Узбекистану, є громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, навчається в Миколаївській міській вечірній загальноосвітній школі 3 ступеня з заочною формою навчання у 10 класі, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

та

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Миколаєві, є громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, навчається в Миколаївському професійному суднобудівному ліцеї за професією "Електрогазозварник, електрозварник на автоматичних та півавтоматичних машинах" на 2 курсі, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
11 липня 2017 року близько 02:50 години ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували разом в магазині Заході", розташованому у будинку АДРЕСА_3 .

Перебуваючи в магазині, вони забажали отримати 4 банки напою "Рево" за ціною по 21,36 грн. за кожну загальною вартістю 85,44 грн. та пачку цигарок "Вінстон" за ціною 17,82 грн.

В зв`язку з цим ОСОБА_4 вирішив протиправно відкрито заволодіти цим майном.

Реалізуючи цей намір, що виник раптово, він, діючи у присутності продавця ОСОБА_11 та усвідомлюючи, що його дії є очевидними для неї, схопив з прилавку магазину 2 банки напою "Рево" та пачку цигарок "Вінстон" й побіг з приміщення магазину.

Внаслідок цих дій ОСОБА_4 вирішив приєднатись до вчинюваного тим злочину та, діючи у присутності продавця ОСОБА_11 й усвідомлюючи, що його дії є очевидними для оточуючих, в свою чергу схопив з прилавку магазину 2 банки напою "Рево" та також побіг з приміщення магазину.

В подальшому з місця вчинення злочину обвинувачені зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, завдавши власнику викраденого майна ОСОБА_12 матеріальну шкоду у загальному розмірі 103 грн. 26 коп.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені
Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
І......Про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення як ОСОБА_4 , так й ОСОБА_6 свідчать наступні надані суду докази.
1. Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження зазначив, що дійсно 11 липня 2017 року він разом з ОСОБА_6 зайшов до магазину "Заході" з тим, щоб придбати цигарки.
Перебуваючи у магазині, вони захотіли взяти напій "Рево".
З цією метою він, у той момент, коли напій стояв на прилавку та біля прилавка стояла продавець, схопив цигарки та дві пляшки напою "Рево" та побіг з магазину; знає, що решту взяв ОСОБА_6 .
При цьому він чув, що продавець, коли вони вибігали, казала: "Ну, бегите, бегите, я охрану вызову".
Потім він вжили викрадені напої та цигарки разом з ОСОБА_6 ..
Обвинувачений також зазначив, що про вчинене жалкує, у содіяному кається.
2. Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження вказані покази обвинуваченого ОСОБА_4 підтвердив.
При цьому він зазначав, що схопив з прилавку дві банки напою "Рево" після того, як побачив, що ОСОБА_4 схопив інші дві банки цього напою та цигарки.
ОСОБА_6 також підтвердив, що викрадені напої та цигарки вони вжив разом з ОСОБА_4 ..
Обвинувачений також зазначив, що про вчинене жалкує, у содіяному кається.
3. такі ж відомості були отримані внаслідок проведення 13 липня 2017 року слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_6 .
4. З акту інвентаризації матеріальних цінностей від 12 липня 2017 року вбачається, що:
-з магазину "Заході" було викрадено 4 банки напою "Рево" та 1 пачка цигарок "Вінстон";
-ціна однієї банки напою "Рево" становить 21, 36 грн.;
-ціна пачки цигарок становить 17,82 грн.

Оцінюючи кожен з наведених вище доказів, суд відзначає, що кожен з них є отриманим у встановленому законом порядку з надійного джерела та є внутрішньо послідовним.
Про наявність доказів на їх спростування сторони не посилаються.
При цьому усі наведені докази повністю узгоджуються поміж собою та встановлені ними фактичні данні у своїй сукупності вони створюють цілісну картину подій.
В зв`язку із цим суд вважає ці докази достовірними, а їх сукупність - достатньою для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.
Оцінюючи ці докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинувачених у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви визнання частини обвинувачення необґрунтованим.
Органи досудового розслідування та державне обвинувачення кваліфікували дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ще й за кваліфікуючою ознакою: "вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб".
Проте, з наявністю в діях обвинувачених цієї кваліфікуючої ознаки погодитись неможливо.
Так, відповідно до статей 26, 28 Кримінального Кодексу України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто - до початку злочину - домовилися про спільне його вчинення.
При цьому моментом початку злочину є момент, коли особа (особи) почали вчиняти дії, що утворюють об`єктивну сторону відповідного злочину.
І......В цьому випадку, як свідчить зміст обвинувального акту, органи досудового розслідування та державне обвинувачення визначили за момент початку злочину момент, коли ОСОБА_4 взяв чуже майно з прилавку магазину.
Оскільки момент початку злочину є ознакою його об`єктивної сторони, відповідно до приписів статті 337 КПК України, вийти в цій частині за межі пред`явленого обвинувачення суд не вправі.
До того ж, будь-яких об`єктивних даних, що давали б підстави стверджувати про інакший момент, коли вчинення злочину було розпочате, матеріали справи не містять.
ІІ......Органи досудового розслідування та державне обвинувачення посилаються про те, ніби ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зайшли до магазину "Заході" : "Маючи спільний злочинний умисел, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна".
Таким чином органи досудового розслідування та державне обвинувачення стверджують, ніби обвинувачені прийшли до магазину з метою протиправно вилучити чуже майно.
Проте, ця обставина жодним доказом не підтверджується.
Більше того, вона спростовується показами обвинувачених, які стверджували, що зайшли до магазину з метою придбати цигарки та мали на таке гроші, а умисел на заволодіння напоєм "Рево" в них виник пізніше. Доказів на спростування цих показів матеріали справи не містять
За такого ці посилання не відповідають дійсності та не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

ІІІ......Оцінка дій обвинувачених з того моменту, як вони зайшли до приміщення магазину, до моменту початку злочину призводить до такого.
1. Про зміст та характер цих дій свідчать наступні надані сторонами та досліджені судом докази.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження зазначав, що коли він разом з ОСОБА_6 зайшов до магазину, то побачили, що продавець спить.
Тоді вони вирішили, скориставшись таким, взяти напій "Рево", на який в них не було грошей.
Реалізуючи цей задум, вони відкрили холодильник та почали вилучати напій, але коли вони відкривали холодильник, продавець прокинулась та почала дивитись на них. Тоді вони підійшли до прилавку, поклали на нього напій та попросили цигарки, які продавець їм надала.
Обвинувачений ОСОБА_6 покази обвинуваченого ОСОБА_4 в цій частині підтвердив.
При цьому він уточнив, що на час коли він разом з ОСОБА_4 заходив до магазину, в них були гроші на придбання цигарок; грошей на придбання напою "Рево" вони не мали, вирішили взяти цей напій з огляду на те, що продавець спала.
З відомостей, отриманих внаслідок проведення 13 липня 2017 року слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що він разом з ОСОБА_13 зайшов у двері магазину та побачив, що продавець спить.
Тоді він підійшов до холодильної вітрини, звідки дістав 4 банки напою "Рево", та передав їх ОСОБА_4 , той поклав їх на прилавок.
Після того вони підійшли до продавця та попросили в неї цигарки, які та їм надала.

2. Оцінюючи кожен з цих доказів, суд відзначає, що кожен з них є отриманим у встановленому законом порядку з надійного джерела та є внутрішньо послідовним.
Про наявність доказів на їх спростування сторони не посилаються.
При цьому усі наведені докази повністю узгоджуються поміж собою та встановлені ними фактичні данні у своїй сукупності вони створюють цілісну картину подій.
В зв`язку із цим суд вважає ці докази достовірними, а їх сукупність - достатньою для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

3. Аналіз фактичних даних, встановлених на підставі наведених доказів, призводить до такого.
По-перше, з наведених вище показів обвинувачених та відомостей, отриманих внаслідок проведення слідчого експерименту, вбачається, що обвинувачені під час вилучення напоїв з холодильника діяли узгоджено, та дії одного з них доповнювали дії іншого, зокрема - ОСОБА_6 вилучав напої та передавав їх ОСОБА_4 .
Відповідно до абзацу 1 пункту 24 Постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності" таке доводить, що щодо вчинення цих дій обвинувачені досягли попередньої змови.
По-друге, з наведених вище показів обвинувачених та відомостей, що містяться у протоколі слідчого експерименту, вбачається, що на момент, коли продавець прокинулась та отримала можливість усвідомити значення того, що відбувається, вони отримали доступ до чужого майна та вилучили бажане для них майно у власне користування.
При цьому прямі вказівки у показах обвинувачених та відомості, що були отримані внаслідок проведення слідчого експерименту, поза розумним сумнівом доводять, що коли обвинувачені усвідомили, що продавець прокинулась, вони не вжили дій щодо зникнення з вилученим майном, але поклали його на прилавок та звернулись до неї, попросивши надати їм пачку цигарок.
В той же час досліджені у справі докази, зокрема - відомості, отримані внаслідок проведення слідчого експерименту, а саме - фото таблиці до нього - не свідчать про те, що продавець перебувала на шляху обвинувачених або іншим чином заважала їм вилучити майно та зникнути з ним з місця пригоди, а прилавок, на який вони поставили вилучене, перебував на шляху обвинувачених до виходу з магазину.
Таке доводить, що в цьому випадку дії щодо звернення до продавця, як такі, що не є необхідними для доведення умислу щодо протиправного вилучення майна до кінця, не є продовженням дій, спрямованих на реалізацію протиправного умислу та свідчать про припинення таких дій.
Отже, обвинувачені, усвідомивши, що їх дії щодо протиправного вилучення майна є виявленими продавцем, припинили їх вчинення.
По-третє, встановлений характер дій обвинувачених після того, як вони були поміченими продавцем, у сукупності з тією доведеною наведеними вище доказами обставиною, що при прийнятті рішення про протиправне вилучення чужого майна обвинувачені виходили з того, що продавець спить, отже - не може побачити їх дії, поза розумним сумнівом доводять, що обвинувачені домовились саме про таємне заволодіння чужим майном.

4. Оцінка обставин, про які свідчать фактичні данні, встановлені на підставі наведених вище доказів, дозволяє прийти до таких висновків.
Встановлені вище дій обвинувачених у період з моменту, як вони зайшли до приміщення магазину, до моменту їх звернення до продавця, з огляду на приписи абзаців 2 та 3 пункту 4 Постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності" , вартість предмету протиправного посягання та статті 51 КУпАП є нічим іншим, як незакінченим замахом на дрібну крадіжку, вчинену за попередньою змовою групою осіб. Такі дії складу жодного злочину не утворюють.
При цьому суд нагадує, що встановлені вище фактичні обставини справи свідчать, що обвинувачені, звернувшись до продавця, дії щодо протиправного вилучення чужого майна, які вчиняли на виконання досягнутої між ними домовленості, припинили.
5. Підстави стверджувати, що, вчиняючи злочин - відкрите заволодіваючи чужим майном - обвинувачені діяли на виконання раніше досягнутої згоди є відсутніми, адже, як доведено вище, вчинення дій на реалізацію раніше досягнутої домовленості обвинувачені припинили одразу після того, як їх дії були поміченими.
6. Підстави стверджувати, що обвинувачені з самого початку дійшли згоди щодо спільного протиправного вилучення певного чужого майна (а саме - напою "Рево") у будь-який спосіб (таємно або відкрито) наразі є відсутніми.
Навпаки, як зазначалось вище, надані суду докази поза розумним сумнівом доводять, що обвинувачені дійшли згоди саме щодо таємного викрадення чужого майна, та, усвідомивши, що їх дії є поміченими, вчинення дій щодо протиправного вилучення майна припинили.
7. Доказів того, що з моменту, коли обвинувачені припинили дії щодо таємного вилучення чужого майна й до моменту, коли ОСОБА_4 почав вчиняти дії щодо відкритого заволодіння вилученим майном, вони у будь-якій формі досягли згоди щодо подальшого викрадення майна, матеріали справи не містять.
Більше того, досягнення такої згоди у присутності продавця поза розумним сумнівом не є можливим.
Отже твердження органів досудового розслідування та державного обвинувачення, ніби ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вчинили злочин за попередньою змовою групою осіб, тобто - дійшли згоди про відкрите викрадення чужого майна до початку злочину не відповідають дійсності; в дійсності їх дії повністю охоплюються такою формою співучасті, як вчинення злочину групою осіб без попередньої змови між ними, адже ОСОБА_6 приєднався до дій ОСОБА_4 після початку злочину, але - до його закінчення.
В зв`язку з таким посилання про наявність в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб з пред`явленого їм обвинувачення слід виключити.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує:
1)вчинення ним злочину у неповнолітньому віці;
2)його щире каяття у вчиненні злочину;
3)його активне сприяння судовому розгляду справи.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує:
1)вчинення ним злочину у неповнолітньому віці;
2)його щире каяття у вчиненні злочину;
3)його активне сприяння розкриттю злочину;
4)його активне сприяння судовому розгляду справи.

Обставини, що обтяжують покарання будь-кого з обвинувачених під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви обрання заходів, які слід застосувати відносно кожного з обвинувачених.
При визначенні виду та міри заходів примусового характеру, які слід застосувати відносно кожного з обвинувачених, суд, керуючись приписами статей 65 - 67, 103 Кримінального Кодексу України, враховує ступень суспільної небезпеки вчиненого кожним з них правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність кожного з них, а також вік, умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи кожного з них.

При цьому суд виходе з санкції частини 1 статті 186 Кримінального Кодексу України та норм Загальної частини цього Кодексу, що регулюють кримінальну відповідальність неповнолітніх.

В зв`язку із цим суд враховує таке.
І. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .
1. Оцінюючи ступень тяжкості злочину, вчиненого цим обвинуваченим, суд враховує, що відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України вчинений ним злочин є злочином середнього ступеню тяжкості.

Суд враховує також, що внаслідок вчиненого злочину власнику майна була заподіяна шкода, яка є вкрай незначною.

Разом із цим суд враховує, що у вчиненні злочину цей обвинувачений відігравав вирішальну роль, та саме його дії зрештою й призвели до вчинення власне злочину.

Оцінюючи відомості про особу цього обвинуваченого, суд враховує, що він раніше не вчиняв злочинів та судився, за місцем проживання негативної характеристики не має, на обліках в Миколаївському обласному наркологічному диспансері та Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває.
Разом із цим, за місцем навчання він характеризується посередньо, зокрема - як не працелюбний учень, який відвідує заняття не систематично, інтересу до навчання не виявляє.
В зв`язку із цим показовим є також те, що обвинувачений неодноразово не з`являвся у судові засідання, а також - за викликами до органу пробації для складання досудової доповіді.
При цьому під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений зазначав, що не бачить сенсу у відвідуванні навчальних закладів, з майбутньою професією він не визначився.
При цьому мати, яка його виховує, впливу на нього не має.
Наведені відомості щодо особи винного сукупно з встановленими вище обставинами вчинення ним злочину доводять, що вчинення ОСОБА_4 злочину є наслідок ставлення обвинуваченого до виконання власних обов`язків.
Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності та сукупно з встановленими вище обставинами, що пом`якшують покарання цього обвинуваченого, суд вважає, що наразі він потребує застосування покарання, через що вважає за необхідне обрати відносно нього покарання в межах санкції частини 1 статті 186 Кримінального Кодексу України.
2. При визначенні виду покарання, яке слід застосувати відносно цього обвинуваченого, суд враховує наступне.
Санкція частини 1 статті 186 Кримінального Кодексу України передбачає такі види покарання:
-штраф;
-громадські роботи;
-виправні роботи;
-арешт;
-позбавлення волі на певний строк.
При цьому відповідно до статей 100, 101 Кримінального Кодексу України такі види покарання, як громадські роботи, виправні роботи та арешт не можуть бути застосовані до цього обвинуваченого, адже наразі йому не виповнилось 16 років.
Оскільки ОСОБА_4 є неповнолітнім, штраф може бути застосований до нього лише у разі, якщо він мав би самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.
Матеріали справи ж свідчать, що наразі він ніде не працює, власних коштів та будь-якого майна у власності не має.
Посилання його законного представника про те, що вона може в подальшому подарувати синові кошти на сплату штрафу наведеного не спростовують, оскільки про наявність на момент розгляду справи обставин, що пов`язані із можливістю сплати штрафу обвинуваченим, не свідчать.
Отже, це покарання також не може бути застосованим відносно ОСОБА_4 .
Наведене доводить, що відносно цього обвинуваченого слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

3. При визначенні міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує санкцію частини 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, а також вимоги статті 102 Кримінального Кодексу України щодо мінімального розміру такого покарання.
За такого з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 /шість/ місяців.
4. При цьому враховуючи відомості, що характеризують особу цього обвинуваченого, спосіб його життя, відсутність правопорушень до цього випадку, історію обвинуваченого, а також встановлену органом пробації низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, суд вважає, що його виправлення є можливим без застосування до нього покарання за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчинення повторних кримінальних правопорушень, в зв`язку з чим вважає за можливе на підставі статей 75, 104 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обв`язки, передбачені статтею 76 цього Кодексу.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .
1. Оцінюючи ступень тяжкості злочину, вчиненого цим обвинуваченим, суд враховує, що відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України вчинений ним злочин є злочином середнього ступеню тяжкості.

Суд враховує також, що внаслідок вчиненого злочину власнику майна була заподіяна шкода, яка є вкрай незначною.

Суд також враховує, що при вчиненні злочину ОСОБА_6 відігравав другорядну роль, лише приєднався до вчинення злочину після того, як ОСОБА_4 почав відкрито заволодівати чужим майном.

Оцінюючи відомості про особу цього обвинуваченого, суд враховує, що він раніше не вчиняв злочинів та судився, на обліках в Миколаївському обласному наркологічному диспансері та Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває.
За місцем проживання він характеризується виключно позитивно - він поважно відноситься до дорослих, має власну думку на подію чи факт, самокритичний до власних вчинків.
За місцем навчання він також характеризується позитивно - проявив себе, як активний учень, доручення майстра та класного керівника виконував завжди відповідально та добре.
До того ж, він проживає в родині з двома батьками, стосунки в родині хороші, ОСОБА_14 допомагає матері по домашньому господарству, є підтримка та взаєморозуміння; батьки приймають активну участь у вихованні сина.
ОСОБА_14 має чіткі плани на майбутнє.
Дезадаптивними його особливостями /стосовно питання, що вирішує суд/ є схильність до авантюризму та слабо розвинуте почуття обов`язку.
Разом із цим, йому притаманні соціально адаптивні риси: оптимізм, життєрадісність, енергійність, товариськість, ініціативність, винахідливість в стресових і складних ситуаціях, здатність викликати довіру, розвинене почуття гумору.
Наведені відомості щодо особи винного сукупно з встановленими вище обставинами вчинення ним злочину доводять, що вчинення ОСОБА_6 злочину не є наслідок ставлення обвинуваченого до виконання власних обов`язків, але значною мірою зумовлене ситуацією, яка склалась, зокрема - тим, що він перебував у магазині у нічний час, а також - діями ОСОБА_4 , які певною мірою не були очікуваними для ОСОБА_6 .
При цьому матеріали справи свідчать, що ОСОБА_6 щиро покаявся у вчиненому злочину, інших правопорушень не вчинює.
Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності та сукупно з встановленими вище обставинами, що пом`якшують покарання цього обвинуваченого, суд вважає,, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки ОСОБА_6 на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, через що вважає за можливе на підставі статті 105 Кримінального Кодексу України звільнити його від покарання та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

2. Вирішуючи питання про обсяг примусових заходів виховного характеру, які слід застосувати, суд виходе з виду таких заходів, передбачених у частині 2 статті 105 Кримінального Кодексу України, обставин, що призвели до вчинення злочину, відомостей про особу ОСОБА_6 та умови його проживання та виховання.
За такого суд вважає за необхідне перш за все від імені суду попередити його про неприпустимість порушення вимог закону, тобто - зробити йому застереження.
Окрім того, з метою запобігання в подальшому вчиненню ним протиправних діянь суд вважає за необхідне обмежити вплив на нього факторів, що, власне, призвели до вчинення злочину - перебування у сумнівних компаніях у нічний час. За такого суд вважає за необхідне на підставі пункту 2 частини 2 статті 105 Кримінального Кодексу України обмежити його дозвілля, заборонивши йому перебувати поза межами місця проживання у період з 22:00 години до 07:00 години наступного дня без догляду батьків або осіб, що відповідають за його виховання та навчання відповідно до покладених на них обов`язків.
З метою ж контролю за дотриманням ОСОБА_15 цих вимог суд вважає за необхідне на підставі пункту 3 частини 2 статті 105 Кримінального Кодексу України передати його під нагляд матері ОСОБА_7 ..

Речові докази у справі - залишки цигарок у пачці, як предмети, що не мають ніякої цінності та не можуть бути використаними за призначенням - на підставі пункту 4 частини 9 статті 100 КАС України слід знищити.
Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 місяців /шість місяців/
На підставі статей 75, 104 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3)виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України.
На підставі статті 105 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_6 від покарання та застосувати відносно нього примусові заходи виховного характеру.

Зробити ОСОБА_6 застереження про необхідність дослухатись батьків та неприпустимість вчинення злочинів або інших порушень громадського порядку.

Обмежити дозвілля ОСОБА_6 , заборонивши йому перебувати поза межами місця проживання у період з 22:00 години до 07:00 години наступного дня без догляду батьків або осіб, що відповідають за його виховання та навчання відповідно до покладених на них обов`язків протягом 1 (одного) року.
Передати ОСОБА_6 під нагляд матері ОСОБА_7 строком на 1 (один) рік.

Речові докази у справі - пачку з залишком цигарок - знищити.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_16 =

24.01.2018