Номер провадження: 11-кп/785/779/14
Номер справи місцевого суду: 496/70/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

прокурора: ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10

захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000072 від 26.06.2013 року за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_11 і інтересах обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 13 червня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Стрий Львівської області, болгарин, громадянин України, працюючий по найму у приватних осіб, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимий;

засуджений за ч.3 ст.332 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади в правоохоронних органах на 2 роки, без конфіскації майна та за ч.1 ст. 364 ч. КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади в правоохоронних органах на 2 ( два ) роки та зі штрафом у розмірі 4250 гривень.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади в правоохоронних органах строком на 2 роки, без конфіскації майна та зі штрафом у сумі 4250 гривень;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Новомиргород Кіровоградської області, українця, громадянина України, працюючого по найму у приватних осіб, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; раніше не судимий;

визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.332 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади в правоохоронних органах строком на 2 роки, без конфіскації майна;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Одеської області, м. Роздільна, українець, громадянин України, працюючого по найму у приватних осіб, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ; раніше не судимий;

визнаний винним та засуджений до покарання за ч.3 ст.332 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади в правоохоронних органах на 2 роки, з конфіскацією автомобіля «ВАЗ-2108», держномер НОМЕР_1 , який є засобом вчинення злочину, без конфіскації майна,-

встановила

Відповідно до вироку суду, 06.06.2013 року прапорщик ОСОБА_8 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 за №90-ос від 06.06.2013 призначений на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії-дозиметристом 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (ВПС) « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Перебуваючи на зазначеній посаді і маючи військове звання - прапорщик, здійснюючи функції представника влади, всупереч інтересам служби, у порушення вимог посадової інструкції, а також положення Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Постанови Кабінету Міністрів України «Про прикордонний режим» за №1147 від 27.07.1998 року та вимог п.1 ст.10, п.п.1 ст.14 розділу 1 частини 2 «Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України за №1040 від 29.12.2009 року співробітник правоохоронного органу - Державної прикордонної служби ОСОБА_8 в першій половині липня 2013 року в смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, вступив з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в злочинну змову, направлену на незаконне переправлення двох громадян Республіки Афганістан через державний кордон України в Республіку Молдова. За це незаконне переправлення вказані особи мали отримати неправомірну вигоду у вигляді грошової винагороди в розмірі 1 200 доларів США.

Згідно спільно розробленого плану ОСОБА_9 ,розподіливши між собою функції по переправленню осіб через державний кордон, 16 липня 2013 року ОСОБА_12 , діючи згідно злочинного плану, організував доставку громадян Республіки Афганістан ОСОБА_13 та Факері Омара Ато Мохамада з м. Одеси до с. Степове Роздільнянського району Одеської області.

Надалі ОСОБА_12 , як організатор незаконного переправлення іноземців через державний кордон України, отримав від громадян Республіки Афганістан ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в автомобілі «ВАЗ-2106» грошову винагороду за незаконне переправлення їх через державний кордон України в розмірі 1 300 доларів США, що за курсом Національного банку України складало 10 390.9 грн., з яких ОСОБА_13 передав йому 600 доларів США, а ОСОБА_15 700 доларів США.

Після отримання грошей, діючи за вказівками ОСОБА_16 , зазначені громадяни Республіки Афганістан сіли на заднє сидіння автомобілю «ВАЗ-2108», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_12 зателефонував по мобільному зв`язку ОСОБА_8 та повідомив, що ОСОБА_10 виїхав від с. Степове до контрольованого прикордонного району в тимчасовому пункті пропуску «Троїцьке» ВПС «Яськи» Біляївського району Одеської області. В свою чергу ОСОБА_8 , який в цей день ніс службу в якості старшого прикордонного наряду у тимчасовому пункті пропуску, зателефонував ОСОБА_10 та надав йому вказівку приховати громадян Республіки Афганістан в автомобілі, накривши їх брезентом.

Продовжуючи виконання зазначеного злочинного плану, ОСОБА_10 приховав ОСОБА_13 та ОСОБА_15 в автомобілі, накривши їх брезентом, та доставив їх через тимчасовий пункт пропуску «Троїцьке» ВПС «Яськи» у контрольований прикордонний район на острові Троїцький.

Приблизно о 15.00 годині 16.07.2013 року ОСОБА_8 , будучи старшим прикордонного наряду та використовуючи своє службове становище всупереч інтересів служби виконуючи злочинну домовленість та не здійснюючи належний прикордонний контроль, шляхом відкривання шлагбауму безперешкодно пропустив ОСОБА_10 із двома вказаними іноземцями на автомобілі «ВАЗ-108», р/н НОМЕР_1 , у контрольований прикордонний район - острів Троїцький Біляївського району Одеської області. При цьому він не оглянув цей автомобіль, не перевірив документи у водія та у вказаних двох громадян Республіки Афганістан, про яких йому було достовірно відомо. Крім того ОСОБА_8 , нехтуючи своїми службовими обов`язками по охороні державного кордону України, не записав відомості про ОСОБА_10 та вказаних двох іноземців в журнал обліку осіб та транспортних засобів, які знаходяться в контрольованому прикордонному районі в тимчасовому пункті пропуску «Троїцьке» ВПС «Яськи» на острові Троїцький.

О 15 годині 15 хвилин 16.07.2013 після перетину тимчасового пункту пропуску «Троїцьке» ВІ1С «Яськи», на відстані близько 100 метрів від шлагбауму, у напрямку лінії державного кордону України із Республікою Молдова, автомобіль «ВАЗ-2108», р/н НОМЕР_2 , в якому знаходилися ОСОБА_10 та громадяни Республіки Афганістан ОСОБА_17 , 1965 р.н., та ОСОБА_15 , 1993 р.н., був зупинений співробітниками УСБУ в Одеській області та всі особи затримані.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_10 , не погоджуючись з вироком суду, посилаючись на неврахування судом обставин знаходження на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, перебування його дружини у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною - ІНФОРМАЦІЯ_6 , та тих обставин, що він є пенсіонером, а злочин скоїв внаслідок тяжкого матеріального становища, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити йому покарання з застосуванням ст.75 КК України.

Крім того послався на безпідставне стягнення на користь держави з нього судових витрат за проведення експертиз, а також конфіскацію автомобілю, який йому не належить та яким він керував за дорученням.

- обвинувачений ОСОБА_9 , просить врахувати наявність на його утриманні 2-х неповнолітніх дітей та тих обставин, що він є інвалідом 3 групи, його дружина не працює, а призначене покарання поставить його сім`ю у скрутне становище та залишить без засобів існування, оскільки сім`я утримується за рахунок його пенсії. Просить вирок суду в частині призначеного покарання - змінити, та застосувати відносно нього умовне покарання, не пов`язане з ізоляцією його від суспільства.

- обвинувачений ОСОБА_8 , не погоджуючись з призначеним судом покаранням та вважаючи його досить суворим, зазначив, що суд при призначенні покарання не врахував факт, наявності на його утримані доньки дружини, а також те, що на його утриманні перебуває неповнолітній син, його дружина вагітна і у червні 2014 року має народити 3 дитину, а мати є інвалідом та потребує матеріальної допомоги та коштовного лікування.

Просить вирок в частині призначеного покарання - змінити, призначити йому покарання, без його ізоляції від суспільства.

- старший прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи, правильності кваліфікації і доведеності вини обвинувачених у скоєному, посилаючись на порушення судом норм кримінального закону та Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», вважає, що судом безпідставно застосовано додаткове покарання за санкцією ч. 3 ст. 332 КК України обвинуваченим ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , для яких злочин не був пов`язаний з їх діяльністю чи посадою.

Крім того прокурор вказала, що обвинуваченому ОСОБА_8 судом призначено рівнозначні додаткові покарання за ч. 3 ст. 332 КК України та за ч.1 ст. 364 КК України у вигляді позбавлення права обіймати певні посади у правоохоронних органах строком на 2 (два) роки після чого застосовано норми ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого додаткового покарання більш суворим та призначено остаточне додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати певні посади у правоохоронних органах України строком на 2 (два) роки, що є недопустимим.

Просить вирок змінити, з резолютивної частини вироку щодо обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 виключити додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади у правоохоронних органах України строком на 2 (два) роки. Крім того прокурор просить призначити обвинуваченому ОСОБА_8 додаткове покарання за ч.1 ст. 364 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади у правоохоронних органах України на 1 рік 6 місяців та з застосуванням ст. 70 КК України остаточно визначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади у правоохоронних органах України на 2 (два) роки.

- захисник ОСОБА_11 , діюча в інтересах підзахисних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичних обставин справи, правильності кваліфікації їх дій і доведеності вини обвинувачених у скоєному, посилаючись на те, що судом не в повній мірі прийняті до уваги пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу винних, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити їм покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Також вказала, що злочин було скоєно ними в зв`язку з тяжкими матеріальними умовами, обвинувачені не є раніше судимими особами, винними себе визнали, щиро покаялися у скоєному, позитивно характеризуються та кожен з них має на утриманні неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_8 - трьох дітей; ОСОБА_9 - двох дітей; ОСОБА_10 - трьох дітей.

Крім того захисник послалася на безпідставну конфіскацію автомобілю ВАЗ-2108, р/н НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_18 , та який не належить засудженому ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю - доповідача, обвинувачених та їх захисника, які підтримали усі апеляції, а в судових дебатах та останньому слові обвинувачених, які прохали призначити їм покарання не пов`язане з ізоляцією їх від суспільства; прокурора, який підтримав свою апеляцію та заперечував проти апеляції обвинувачених та їх захисника; розглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та прокурора підлягають задоволенню у повному обсязі, а апеляції обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 - частковому задоволенню, вирок суду в частині призначеного покарання - зміні, виходячи з наступного:

В порядку зі ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В поданій апеляції, обвинувачені, їх захисник та прокурор не оскаржують доведеність вини обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації їх дій. Зазначена справа була розглянута у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачені визнали фактичні обставини справи, їх не оспорювали та погодилися на обмежений порядок судового розгляду.

Враховуючи ту обставину, що вирок суду у цій частині прокурором та іншими учасниками процесу не оспорюється, судова колегія прийшла до висновку, що вина обвинувачених у скоєному правопорушенні доведена, а дії обвинувачених правильно кваліфіковані:

- ОСОБА_8 за ч.1 ст.364 КК України як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам та за ч.3 ст.332 КК України як незаконне переправлення осіб через державний кордон України вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням службового становища та з корисливих мотивів;

- ОСОБА_9 за ч.3 ст.332 КК України як незаконне переправлення осіб через державний кордон України та організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів;

- ОСОБА_10 за ч.3 ст.332 КК України як незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів.

Призначаючи додаткове покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у виді позбавлення права обіймати певні посади в правоохоронних органах строком на 2 роки, суд не врахував ту обставину, що обвинувачені на час винесення вироку не були працівниками правоохоронного органу та у відповідності до ст.55 КК України, вчинений злочин не був пов`язаний з їх посадою або із зайняттям ними певної діяльності, в зв`язку з чим безпідставно призначив їм додаткове покарання у виді позбавлення права займати певні посади у правоохоронних органах України строком на 2 (два) роки кожному, в зв`язку з чим судова колегія прийшла до висновку про необхідність виключення з вироку суду призначеного їм додаткового покарання.

Крім того, призначаючи додаткове покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення права обіймати певні посади в правоохоронних органах строком на 2 роки, за кожен із інкримінованих йому злочинів, суд у порушення вимог ст.70 КК України та п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи додаткове покарання не у максимальних санкціях зазначених статей, призначив додаткове покарання за однаковим видом та розміром і безпідставно застосував принцип поглинення покарання, оскільки однакові види додаткових покарань, окрім призначених у максимальних санкціях, поглиненню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи прокурора обґрунтованими та приходить до висновку про необхідність задоволення його апеляції, приведення вироку у відповідність до норм кримінального закону та з урахуванням тяжкості скоєних злочинів, вважає за необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за санкцією ч.1 ст.364 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займати певні посади у правоохоронних органах України строком на 1 рік 6 місяців і шляхом поглинення більш суворого додаткового покарання, призначеного за ч.3 ст.332 КК України, остаточно визначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права займати певні посади у правоохоронних органах України строком на 2 (два) роки.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника щодо безпідставної конфіскації автомобілю ВАЗ-2108, р/н НОМЕР_2 , то судова колегія вважає їх необгрунтованими, оскільки як встановлено судом при розгляді справи, зазначений автомобіль є засобом вчинення злочину та належить саме ОСОБА_10 , що було підтверджено як ним особисто в ході судового розгляду і обставиною того, що він користувався зазначеним автомобілем постійно, на протязі тривалого часу, що свідчить про належність йому зазначеного автомобілю.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про безпідставне стягнення з нього на користь держави судових витрат не грунтуються на законі, оскільки у відповідності до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого, а у даному випадку з обвинувачених, документально підтверджені витрати на залучення експерта і ця норма виконана судом у відповідності до діючого законодавства.

Як вбачається з вироку суду, призначаючи обвинуваченим покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винних, а саме те, що вони раніше не судимі, вперше скоїли злочин, покаялися у скоєному, характеризуються задовільно, на утриманні мають неповнолітніх дітей, не працюють та те, що злочин скоїли в силу тяжкого матеріального становища. Крім того судом було враховано те, що ОСОБА_9 є інвалідом 3 групи, на утриманні у ОСОБА_8 є мати - інвалід 3 групи, а у ОСОБА_10 - вагітна дружина.

За наявності обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд прийшов до висновку про можливість застосування відносно обвинувачених ст.69 КК України та призначення їм за санкцією ч.3 ст.323 КК України, більш м`якого основного та додаткового покарання, тобто нижче від найнижчої межі та призначив обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції їх від суспільства.

Судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції стосовно призначення обвинуваченим покарання з застосуванням ст.69 КК України та вважає, що воно призначено у відповідності до вимог кримінального закону, з урахуванням встановлених судом пом`якшуючих покарання обставин та даних про осіб винних.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, обвинувачені підтвердили визнання ними вини в скоєні інкримінованих їм злочинах, пояснили, що зрозуміли протиправність своєї поведінки, зробили належні висновки та запевнили судову колегію, що більше скоювати злочини не будуть.

Обвинувачений ОСОБА_8 повідомив судову колегію про те, що у нього народилася ще одна дитина та надав на підтвердження копію свідоцтва про народження, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_8 народився син - ОСОБА_19 , а також довідку про те, що його сім`я є багатодітною. Аналогічна довідка була надана і обвинуваченим ОСОБА_10 .

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження та наданих апеляційному суду додаткових матеріалів вбачається, що:

- обвинувачений ОСОБА_9 за місцем мешкання та колишньої роботи характеризується лише з позитивної сторони, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є інвалідом 3 групи та єдиним утримувачем своєї сім`ї;

- обвинувачений ОСОБА_8 за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, одружений, має на утриманні повнолітню дитину своєї дружини, яка є студентом, та ще двох малолітніх дітей, його сім`я перебуває на обліку як багатодітна, дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яку народила ІНФОРМАЦІЯ_7 , допомагає хворій матері, яка потребує оперативного лікування та він є єдиним утримувачем своєї сім`ї;

- обвинувачений ОСОБА_10 за місцем мешкання та колишньої роботи характеризується лише з позитивної сторони, є пенсіонером, має ряд хронічних захворювань, отримує постійно курсове лікування, надає постійну допомогу хворій матері - пенсіонеру, яка проживає разом з його сім`єю та потребує сторонньої допомоги, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, його сім`я перебуває на обліку як багатодітна та він є єдиним утримувачем своєї сім`ї.

На думку судової колегії, поведінка обвинувачених, як безпосередньо після скоєння злочину, так і на момент розгляду апеляції, свідчить про те, що вони дійсно стали на шлях виправлення, щиро покаявся в скоєному та зробили для себе належні висновки.

Сукупність наведених обставин, характеризуючих даних про осіб винних, наявність ряду пом`якшуючих покарання обставин встановлених як судом першої інстанції, так і додатково судом апеляційної інстанції та відсутність обтяжуючих покарання обставин а також відношення обвинувачених до скоєного, їх поведінки після скоєного і тієї обставини, що скоєння обвинуваченими зазначеного злочину не потягло за собою настання тяжких наслідків, судова колегія вважає такими, які дають підстави вважати що виправлення обвинувачених можливе без відбування покарання і тому вважає за можливим призначити обвинуваченим покарання з випробуванням, з покладенням на них обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Приймаючи зазначене рішення, судова колегія вважає зазначені вище сімейні обставини обвинувачених, утримання членів їх сімей в основному за рахунок обвинувачених і отримання основних доходів від їх тимчасової праці по найму - виключними, оскільки у в разі призначення обвинуваченим реальної міри покарання, їх сім`ї будуть проставлені вкрай тяжке матеріальне становище, що унеможливить існування їх родин та їх життєзабезпечення.

У відповідності до вимог п.1 та п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також в інших випадках, якщо зміна не погіршує становища обвинуваченого.

З урахуванням вищезазначеного, судова колегія вважає за необхідне апеляції обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та прокурора - задовольнити у повному обсязі, а апеляції обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 - задовольнити частково та вирок суду змінити в частині призначеного покарання, з підстав, зазначених вище.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405 407-409, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила

Апеляцію обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області ОСОБА_7 - задовольнити у повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 13 червня 2014 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 змінити.

Виключити з вироку, посилання суду про призначення обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади у правоохоронних органах, строком на 2 роки кожного.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_8 додаткове покарання за ч.1 ст.364 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади у правоохоронних органах, строком на 1 рік 6 місяців. У порядку ст.70 КК України, шляхом поглинання більш суворого додаткового покарання, менш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади у правоохоронних органах, строком на 2 роки.

Вважати обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 засудженими до основної міри покарання призначеного вироком суду.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . ОСОБА_10 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

У відповідності до ст.76 КК України, покласти на обвинувачених обов`язки, передбачені п.2,3,4 зазначеної статті, а саме не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України протягом трьох місяців с моменту набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 .