Справа №127/20/16-к
Провадження №1-кп/127/1033/17
11 грудня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джанкой АР Крим, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 402, ч. 1 ст. 408 КК України, -
01.09.2017 в провадження судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 402, ч. 1 ст. 408 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про здійснення спеціального судового провадження, мотивуючи його тим, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 402, ч. 1 ст. 408 КК України, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2015 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування. 27.07.2015 в зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_7 від органів слідства, його оголошено в розшук. Вважає, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не має.
Захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі доручення регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, щодо призначення справи до розгляду та щодо здійснення спеціального судового провадження заперечила, зазначила, що вона ніколи ОСОБА_7 не бачила, не спілкувалася з ним, а тому не може висловлювати думку від імені обвинуваченого не з`ясувавши з ним позицію, вважає, що проведення підготовчого судового засідання без обвинуваченого неможливе, оскільки такі процесуальні дії порушать його права.
Заслухавши клопотання прокурора, врахувавши думку захисника обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
ОСОБА_7 інкримінуються злочини передбачені ч. 1 ст. 408 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України класифікований як злочин середньої тяжкості, ч. 2 ст. 402 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, та ч. 1 ст. 111 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України класифікований як особливо тяжкий злочин.
У відповідності до ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Так, згідно обвинувального акту: «…ОСОБА_7 з 04.11.2011 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка до 13.05.2014 дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 .
15 березня 2014 року підполковник ОСОБА_7 в м. Джанкой АР Крим, знаючи, що територію Автономної Республіки Крим займають військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, остаточно вирішив надавати допомогу в проведенні підривної діяльності проти України та, з`ясувавши, хто з військовослужбовців Збройних Сил України налаштований виконати військову присягу, Статути Збройних Сил України та Закони України, заборонив пропускати до військової частини НОМЕР_1 капітанів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , майора ОСОБА_12 та прапорщика ОСОБА_13
16 березня 2014 року підполковник ОСОБА_7 вирішив показати свою відданість та готовність в наданні допомоги іноземній державі - Російській Федерації, приурочивши свої дії до дня проведення незаконного референдуму в Автономній Республіці Крим, запросивши журналістів засобів масової інформації Російської Федерації на територію військової частини НОМЕР_1 , провів загальне шикування особового складу, на якому привселюдно віддав наказ опустити державний прапор України та підняти прапор іноземної держави - Російської Федерації, після чого допустив військовослужбовців та співробітників спецслужб іноземної держави - Російської Федерації, до військової частини НОМЕР_1 , чим надав допомогу іноземній державі в захопленні військової частини НОМЕР_1 , припиненні виконання нею діяльності в сфері оборони України, тобто в проведенні підривної діяльності проти України, спрямованої на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України.
Крім того підполковник ОСОБА_7 , будучи громадянином України та проходячи військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_1 ПС ЗС У країни, в березні 2014 року в АДРЕСА_2 , звернувшись до керівного складу ЗС Російської Федерації, вирішив перейти на військову службу до Збройних Сил Російської Федерації, зрадивши державі та військовій присязі на вірність народові України. В подальшому наказом статс-секретаря-заступника Міністра оборони Російської федерації № 158 від 27 березня 2014 року ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу Збройних Сил Російської Федерації, йому присвоєно особистий номер та він почав вважатися таким, що проходить військову службу за контрактом з 21 березня 2014 року та призначений на посаду начальника комендатури Чорноморського флоту Збройних Сил Російської Федерації, при цьому з Збройних Сил України ОСОБА_7 не було звільнено.
Разом з тим у квітні 2015 року на території військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_7 , продовжуючи вчиняти дії, спрямовані на надання допомоги іноземній державі - Російській Федерації, в проведенні підривної діяльності проти України та, перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 ПС ЗС України, не виконав накази та розпорядження вищого керівництва Збройних Сил України, які були йому доведені в квітні 2014 року заступником командувача з логістики - начальником логістики Командування ПС ЗС України генерал - лейтенантом ОСОБА_14 в телефонному режимі, а також передані письмові накази нарочно командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_15 , військову частину разом з наявним військовим майном та особовим складом на материкову частину України не передислокував…», вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 111 КК України.
Тобто, більш тяжке правопорушення яке інкримінується обвинуваченому, ОСОБА_7 було скоєно на території АР Крим, з чого суд робить висновок про неможливість розгляду даного кримінального провадження у Вінницькому міському суді Вінницької області, у зв`язку із непідсудністю його вказаному суду.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд: кримінальних проваджень, підсудних місцевим (районним, міським, районним у містах, міськрайонним судам), розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, розглядається одним з районних судів міста Києва, визначеним Апеляційним судом міста Києва.
Враховуючи зазначене, колегія суддів робить висновок про необхідність направлення даного кримінального провадження до Апеляційного суду м. Києва,для визначення підсудності за одним з районних судів м. Києва.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Враховуючи, вказані приписи закону та те, що Вінницький міський суд Вінницької області та Апеляційний суд міста Києваперебувають в межах юрисдикції різних апеляційних судів, питання про направлення вказаного кримінального провадження до Апеляційного суду м. Києвамає бути вирішено колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що зумовлює направлення вказаного провадження до зазначеного суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 217, 314, 334 КПК України, Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -
Направити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 402, ч. 1 ст. 408 КК України до Апеляційного суду міста Києва, для визначення підсудності за одним з районних судів м. Києва.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді