Справа № 201/3485/17
Провадження № 1кп/201/227/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження 0000135 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Промінь Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, працюючого менеджером транспорту в ТОВ «САБТЕХПРОМ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В підготовчому судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
02.03.2015 року близько 03-00 годині ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_1 , рухався в Жовтневому районі м. Дніпро по проспекту Гагаріна у напрямку Запорізьке шосе.

При цьому, під час руху водій ОСОБА_3 проявляючи злочинну недбалість, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та будучи вкрай неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, а саме: п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив і в районі б. 76 по проспекту Гагаріна, з боку вулиці Козакова у м. Дніпро, виїхав за межі проїжджої частини дороги і скоїв наїзд на дерево.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_8 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла з порушенням свідомості до коми 2 ступеня та порушенням зовнішнього дихання - трахеостомія; відкритої черепно-мозкової травми; забою головного мозку 3 ступеню, геморагічних вогнищ забиття речовини головного мозку у правій лобно-скроневій долі та у стволі мозку, субдуральної гематоми у правій скроневій області малого об`єму, епідуральної гематоми у правій лобній області малого об`єму, субдуральної гематоми у лівій потиличній області малого об`єму, субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, лінійного перелому лобної, тім`яної та скроневої кісток праворуч з переходом на основу черепа, перелому зовнішньої стінки правої орбіти, контузії та рваної рани повік правого ока; закритої тупої травми грудної клітини з явищами шокових легень; закритого поперечного перелому правої стегневої кістки у верхній третині зі зміщенням уламків; закритого поперечного уламкового перелому лівої променевої та лівої ліктьової кісток в середній третині зі зміщенням уламків, перелому шилоподібного відростку лівої променевої кісти з задовільним стоянням уламків; забійної рани правого колінного суглобу, які відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 531е/17 від 23.02.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, у скоєному розкаявся та надав пояснення про обставини злочину, які відповідають обставинам викладеним в обвинувальному акті. При цьому він пояснив, що ввечері напередодні події він запропонував своєму знайомому ОСОБА_8 поїхати в м. Дніпро погуляти і вони на автомобілі потерпілого увечері виїхали з м. Солоне в м. Дніпро, де їздили по клубах та вживали алкогольні напої. При цьому вони їздили а автомобілі ВАЗ, який належать ОСОБА_8 та яким керував обвинувачений. Коли вони вже повертались додому, то обвинувачений відволікся, внаслідок чого наїхав на бордюр і після цього він не пам`ятає подій, а прийшов до тями тільки коли його вантажили у швидку допомогу. В лікарні він побув не тривалий час і коли його зранку відпустили то відразу поїхав на маршрутці додому. Вину визнає, матеріальну шкоду визнає, моральну шкоду визнає, однак в меншому розмірі ніж зазначено в позові, так як він не має можливості виплачувати таку значну суму.

Крім визнання свої вини обвинуваченим, його винність у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України об`єктивно знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах, а саме.

З показань потерпілої ОСОБА_7 , допитаної в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_8 її чоловік. В той день він повідомив, що поїде з ОСОБА_3 до м. Дніпро, а коли він не повернувся зранку, то потерпіла захвилювалась і почала відшукувати ОСОБА_3 . Вона знайшла його вдома, він дивився телевізор і на її питання де ОСОБА_8 , спочатку ухилявся відповісти, вказуючи на те, що вони вночі роз`їхались, але потім під тиском потерпілої розповів що сталось. Внаслідок такої його поведінки потерпіла змогла потрапити до чоловіка тільки через два дні після ДТП, а до цього йому не надавали належної медичної допомоги. Після ДТП потерпілий два місяці перебував у комі, зараз він знаходиться в тяжкому стані, зокрема, він самостійно не пересувається, осліп на обидва ока, потребує операцій на руці та нозі, втратив короткострокову пам`ять, зокрема пам`ятає своє навчання в технікумі, однак вже не пам`ятає свою дитину. В ході лікування потерпіла заборгувала 150 000 гривень, потребує близько 100 000 грн на операції, ще попереду мінімум пів-року реабілітації, в той час як у неї на руках ще двоє дітей 14 і 2-х років. Йому встановлені пластини, які треба знімати (т.1 а.с. 96).

З висновків експерта № 531е/17 від 20.12.2017 р. (т.2 а.с. 194-198) вбачається, що потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла з порушенням свідомості до коми 2 ст. та порушенням зовнішнього дихання трахеостомія: відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го степеню, геморігічних вогнищ забиття речовини головного мозку у правій лобно-скроневій долі та у стволі мозку, субдуральної гематоми у правій скроневій області малого об`єму, епідуральної гематоми у правій лобній області малого об`єму, субдуральної гематоми у лівій потиличній області малого об`єму, субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, лінійного перелому лобної, тім`яної та скроневої кісток праворуч з переходом на основу черепа, перелому зовнішньої стінки правої орбіти, контузії та рваної рани повік правого ока; закритої тупої травми грудної клітини з явищами шокових легень; закритого поперечного перелому правої стегневої кістки у верхній третині зі зміщенням уламків; закритого поперечного уламкового перелому лівої променевої та лівої ліктьової кісток в середній третині зі зміщенням уламків, перелому шилоподібного відростку лівої променевої кістки з задовільним стоянням уламків; -забійної рани правого колінного суглобу. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації та стан хворого на момент госпіталізації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до надходження на стаціонарне лікування в ОКЛМ, тобто і в термін на який вказує слідчий у постанові. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Вказані документи в сукупності з показаннями обвинуваченого та потерпілої підтверджують факт отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень під час ДТП, яке мало місце 02.03.2015 року близько 03-00 годині за участю ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3

Враховуючи те, що обвинувачений, потерпіла та інші учасники процесу не оспорюють обставини кримінального провадження в частині часу, місця, способу, механізму, наслідків вчинення злочину, форми вини обвинуваченого і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо саме цих обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Всі досліджені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження доведена в повному обсязі і дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії необережних тяжких, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та часткове відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують його покарання, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі з застосовуванням додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами.

В той же час, враховуючи тяжкість злочину, обставини злочину, що описано вище, особу обвинуваченого та висновок досудової доповіді, думки потерпілої, суд приходить до висновку, що він може стати на шлях виправлення без відбування основного покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , цивільний позов суд приходить до наступних висновків.
В своєму позові (т.1 а.с. 79-162) цивільний позивач просить стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_7 майнову шкоду та витрати на лікування, а саме, необхідність застосування лікарських препаратів на суму 116 936,62 гривень (т.2 а.с. 96-162), які, з урахуванням наданих суду доказів та визнання позову в цій частині цивільним відповідачем, підлягають задоволенню на підставі ст.1166 ЦК України. Однак враховуючи, що станом на день ухвалення вироку ОСОБА_3 відшкодував 88 000 гривень, то з нього на користь потерпілої підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 28 936,62 ( 116 936,62 88 000) гривень.
В своєму позові потерпілі оцінили спричинену їм моральну шкоду в 500 000 гривень яку просять стягнути з обвинуваченого.
Вирішуючи вказані позовні вимоги суд вважає встановленим, що цивільним позивачам протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях потерпілого в зв`язку з ушкодженням його здоров`я, моральних переживаннях потерпілої в зв`язку з ушкодженням здоров`я її чоловіка, порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілого та потерпілої і необхідності відшукувати додаткові зусилля для організації свого життя останньою, тривалість немайнових втрат, які продовжуються до сьогоднішнього дня.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг душевних та психічних страждань позивачів, характер немайнових втрат, обставини описані вище, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в 400 000 гривень.
Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки, звільнивши його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 28 936,62 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 400 000 гривень, а всього 428 936,62 гривень.
Речові докази:

- автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Шевченківського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області - повернути власнику ОСОБА_10 ;

- шматок лобового скла напроти пасажирського сидіння зі слідами речовини бурого кольору; мікрооб`єкти з поверхні сидінь водійського та переднього пасажирського; фрагмент декоративної обшивки напроти переднього пасажирського сидіння; мікрообєкти з поверхні рукоятки коробки передач знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу у розмірі 1848,00 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1