Провадження № 1-кс/761/9154/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м.Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 від 09.04.2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Українка, Обухівського району Київської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 09.04.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000340.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вказує, що 08 квітня 2018 року приблизно о 16 годині 10 хвилин, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, маючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, перебуваючи на прибудинковій території поблизу третього під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , наніс потерпілому ОСОБА_7 , який сидів на лавочці правою рукою два удари кулаком в обличчя. Після чого шляхом ривка, відкрито вирвав з правої руки потерпілого мобільний телефон марки «Samsung» модель GT С3212, та почав запевняти потерпілого в тому, що він сам особисто втратив вказаний телефон не даючи змоги звернутися за допомогою до поліції, при цьому ігноруючи прохання потерпілого ОСОБА_7 повернути мобільний телефон. Потерпілий ОСОБА_7 звернувся до присутнього товариша ОСОБА_8 за допомогою щоб він набрав на його мобільний номер зі свого телефону, але цьому завадив ОСОБА_5 , який прийшов спільно з ОСОБА_6 . В свою чергу ОСОБА_5 вихопив мобільний телефон з рук ОСОБА_8 та розібрав його на частини, після чого повернув у розібраному виді. Також слідчий зазначив про наявні ризики, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому, просив клопотання задовольнити.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 проти клопотання заперечував, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зазначив, що жодних протиправних дій не вчиняв.
Вивчивши доводи клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, допитавши підозрюваного ОСОБА_5 , заслухавши думку прокурора, слідчий суддя дійшов таких висновків.
При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділом Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000340, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

09.04.2018 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
10.04.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні № 0000340 від 09.04.2018 року.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколами огляду місця події та iншими матерiалами кримiнального провадження в їх сукупності. - достатньою мірою для цієї стадії розслідування підтверджується наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою. Так, характер інкримінованого підозрюваному злочину, який має корисливу спрямованість, а також те, що підозрюваний не має постійного доходу в сукупності свідчать про ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки.
У той же час, слідчий суддя вважає недоведеним матеріалами клопотання припущення слідчого, що підозрюваний може вчинювати незаконний вплив на потерпілого або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.
Водночас, відповідно до ст.178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, його майновий стан тощо.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та невиправданим, оскільки не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні, які приведені у клопотанні слідчого. Зокрема, ці ризики фактично мають мінімізований ступінь їх здійснення, а у клопотанні слідчого не міститься переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, тобто слідчим не доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування відносно більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України. За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя переконаний, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, і тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 176-179, 180, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 від 09.04.2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього такі обов`язки:
- цілодобово не залишати приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;
- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;
- не відлучатися за територію Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали визначити тривалістю 60 (шістдесят) днів в межах досудового розслідування, тобто до 08 червня 2018 року включно.
Слідчий суддя ОСОБА_1