Єдиний унікальний номер 722/179/18
Номер провадження 1-в/722/37/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника виправної колонії: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

та його захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд із вказаним вище клопотанням.

В судовому засіданні засуджений підтримав подане клопотання та просив його задовольнити посилаючись на те, що під час відбування покарання він працює, всі покладені перед ним завдання виконує в повному обсязі, здобув освіту, одержав професію. Під час навчання отримав подяку від навчального центру та грамоту Сокирянської РДА. З 2015 року він працює на розвантажувальній дільниці, виконує роботи по просіву піску. До 2015 року він працював на різних роботах, зокрема у шахті, в деревообробному цеху, проклейки плащів, збивав піддони. На кожній дільниці всі поставлені перед ним завдання виконував. Окрім цього, виконував роботи по благоустрою установи, а саме проводив роботи по ремонту житлової зони. Засуджений також зазначив, що відбуваючи покарання у Великобританії, він добровільно, з власної ініціативи, працював в цеху по збиранню прожекторів та світлових ламп.
Захисник засудженого ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав та зазначив, що досліджені в судовому засіданні довідки та матеріали особової справи засудженого доводять факт зразкової поведінки та сумлінного відношення до праці засудженого ОСОБА_5 , а тому він заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 заперечив вважаючи, що він не досяг необхідного ступеню виправлення, а тому заміна йому невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасною.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 заперечував, вказуючи що матеріали особової справи засудженого та надані адміністрацією установи відомості не доводять факт виробітку засудженим встановлених обсягів робіт в повному обсязі, що в свою чергу свідчить про несумлінне відношення його до праці. Вважав за необхідне допитати з приводу виконання засудженим робіт на різних дільницях начальників виробничих цехів.

Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Центрального кримінального суду Сполученого Королівства Великої Британії та північної Ірландії від 07.12.2007 року, приведеного у відповідність до національного законодавства постановою Печерського районного суду міста Київ від 17.09.2012 року за ч.1 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 25.01.2007 року.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.03.2016 року, ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.09.2012 року по 01.10.2012 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 11.01.2022 року.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 11 років 01 місяць 11 днів позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом. Невідбутий засудженим строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання, становить 03 роки 10 місяців 19 днів.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

З досліджених судом характеристик та довідок на засудженого встановлено, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 25.01.2007 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м. Київ зарекомендував себе посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав. До державної установи «Сокирянська виправна колонія (№ 67)» прибув 16.11.2012 року. У період перебування в установі за порушення вимог режиму відбування покарання в одному випадку притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Має два заохочення. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Також здобув спеціальність «Токар» у навчальному центрі та повну середню освіту у вечірній змінній школі, яка функціонує при установі. Відповідно до статей 110, 112 Кримінально-виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з дружиною та матір`ю шляхом листування, телефонних розмов та побачень, отримує посилки і передачі. Взаємовідносини добрі.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.
Згідно з п.11 розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить періодична оцінка ступеня виправлення засуджених.
Так, відповідно до наявних в особовій справі засудженого атестаційних листів щодо ступеня оцінки виправлення засудженого, комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 як:
-період з 18.07.2012 року по 22.01.2013 року «не став на шлях виправлення» (а.о.с.29);
-період з 22.01.2013 року по 10.07.2013 року «не став на шлях виправлення» (а.о.с.30);
-період з 10.07.2013 року по 15.01.2014 року «не став на шлях виправлення» (а.о.с.31);
-період з 15.01.2014 року по 07.2014 року «не став на шлях виправлення» (а.о.с.48);
-період з 22.07.2014 року по 12.01.2015 року «не став на шлях виправлення» (а.о.с.51);
-станом на 22.01.2016 року «дотримується вимог режиму утримання» (а.о.с.69);
-станом на 17.01.201 року «злісний порушник режиму утримання» (а.о.с.100);
-станом на 20.07.2018 року «дотримується вимог режиму утримання» (а.о.с.100);
-станом на 11.0.2018 року «дотримується вимог режиму утримання» (а.о.с.114).
Згідно витягів з протоколу засідання комісії СВК з розгляду питань щодо застосування до засуджених ст.ст. 81, 82 КК України та ст.101 КВК України №16/2014 від 31.07.2014 року ОСОБА_5 відмовлено в переведенні до ДСР, як особі, яка не довела що стає на шлях виправлення (а.о.с.43), 13.01.2017 року відмовлено в застосуванні ст.82КК України як особі, яка не довела що стала на шлях виправлення (а.о.с.97).

Суд не погоджується з таким висновком адміністрації установи з огляду на таке.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ст.65 КВК України з особами, які відбувають покарання у виді обмеження волі, адміністрацією виправного центру, а також власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, де працюють засуджені, і громадськими організаціями проводиться соціально-виховна робота. Активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, робить для себе належні висновки.

Протягом тривалого строку, з 2014 року приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «фізкультура і спорт», про що свідчить його заява від 17.09.2014 року (а.о.с. 49).
Реалізував програми диференційованого виховного впливу «освіта» та «професія», закінчивши навчальний центр при установі, здобувши повну загальну середню освіту та професію «токар».
Приймає активну участь в житті відділенні, виконує роботи по благоустрою установи.
Згідно довідки про заохочення і стягнення на засудженого, ОСОБА_5 діючих стягнень не має, накладене стягнення 07.11.2016 року погашене ще в травні 2017 року.
15.07.2016 року, за сумлінну поведінку і ставлення до праці по підсумкам роботи за ІІ-й квартал 2016 року засуджений ОСОБА_5 був заохочений у виді додаткового побачення.
17.07.2017 року, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки по підсумках роботи за ІІ-й квартал 2017 року засуджений ОСОБА_5 був заохочений у виді подяки.
Відповідно до наявних в матеріалах особової справи довідок, виданих відділом організації та нормування праці СВК та пояснень засудженого, ОСОБА_5 протягом всього строку відбування покарання був працевлаштований на різних виробничих дільницях підприємства колонії, до роботи відносився посередньо, встановлені змінні завдання та обсяги робіт виконував не завжди. З квітня по травень 2013 року, з вересня 2013 року по липень 2014 року, з січня 2015 року по квітень 2015 року та у жовтні - листопаді 2015 року до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, з приводу працевлаштування до адміністрації колонії не звертався. В подальшому, змінив своє відношення до праці, працює в завантажувально-розвантажувальній дільниці на просіві піску. До роботи відноситься сумлінно, поставлені перед ним змінні завдання виконує в повному обсязі.
Сумлінне відношення до праці, виконання поставлених норм виробітку та зразкова поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання, протягом останніх 3 років підтверджується також рапортами начальників відділення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , згідно яких засуджений ОСОБА_5 до виконання своїх обов`язків відносився добросовісно, з поставленими завданнями справлявся вчасно та якісно. Приймає активну участь в житті відділення. Своєю зразковою поведінкою позитивно впливає на процес виправлення інших засуджених (а.о.с.78, 78, 107).
Встановлені обставини цілком доводять суду, що засуджений ОСОБА_5 на даний час став на шлях виправлення.
Доводи представника виправної колонії щодо недосягнення засудженим необхідного ступеня виправлення суд вважає необґрунтованими, оскільки вони нічим невмотивовані.
Доводи прокурора щодо несумлінного відношення засудженого до праці та невиконання ним норм виробітку суд також вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими матеріалами особової справи засудженого.
Враховуючи викладене та досліджені відомості про особу засудженого, з метою сприяння процесу ресоціалізації засудженого ОСОБА_5 , суд вважає що подане ним клопотання слід задовольнити.

Згідно вимог ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі встановлюється особі на строк від одного до п`яти років і відбувається у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.
Керуючись ст.6, ч.2 ст.65 КВК України, ст.61, 82 КК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, ст.ст. 537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Замінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чернівці, невідбуту ним частину покарання у виді 03 років 10 місяців 19 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 03 років 10 місяців 19 днів обмеження волі з триманням його у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці.
Направити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання до кримінально-виконавчої установи в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що у відповідності до вимог ч.6 ст.82 КК України, якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбачених у статях 71 і 72 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: