Ухвала
Іменем України
05 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 522/20762/17

провадження № 51-4478ск18
Верховний Суд колегією суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 січня 2018 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Одеської області і надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 16 січня 2018 року, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вказану ухвалу та призначити новий розгляд у цьому суді.
Перевіривши касаційну скаргу та додану до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Частиною 4 ст. 399 КПК України визначено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 309 вказаного Кодексу під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: відмову у наданні дозволу на затримання; застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; арешт майна або відмову у ньому; тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; відсторонення від посади або відмову у ньому; відмова у здійсненні спеціального досудового розслідування.

Крім того, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, при цьому ч. 3 ст. 309 КПК України прямо передбачено, що скарги на інші ухвали слідчого судді не можуть бути оскаржені і заперечення проти них можна подати під час підготовчого провадження в суді.

До того ж згідно з положеннями ч. 5 ст. 190 цього Кодексу, якою встановлено вимоги до ухвали про надання дозволу на затримання з метою приводу, ухвала про дозвіл на затримання оскарженню не підлягає.
Таким чином, оскільки оскаржувана ухвала слідчого судді про надання дозволу на затримання не входить до переліку, встановленого ст. 309 КПК України, а у ст. 190 того ж Кодексу міститься пряма вказівка про те, що такі ухвали слідчого судді не підлягають оскарженню, то рішення апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою на таку ухвалу слідчого судді є законним та обґрунтованим.

Переконливих доводів про необхідність скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції з касаційної скарги захисника не убачається.
Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що у спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
За таких обставин, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для її задоволення та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 січня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3