Справа № 372/1043/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/314/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 02.04.2018

УХВАЛА
Іменем України

02 квітня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, яка брала участь в розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2018 року, якою клопотання слідчого про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000333 від 05.03.2016 року про вчинення ОСОБА_8 діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повернуто прокурору,-

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно ухвали суду, 10 грудня 2017 року до Обухівського районного суду Київської області надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру, мотивуючи своє клопотання тим, що 04.03.2016 року приблизно о 13 годині 15 хвилин, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу Української ЗОШ №1 І-ІІІ ступенів, що розташована по вул.Юності, 7, в м.Українці Обухівського району Київської області, маючи умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень, діючи з мотивів неповаги до потерпілого, під час словесної суперечки з ОСОБА_9 , кулаком лівої руки двічі вдарив останнього в область переносиці, чим спричинив йому тілесні ушкодження. Дії, вчинені малолітнім ОСОБА_8 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, кримінальна відповідальність за вчинення якого наступає при досягненні суб`єктом злочину 16-ти річного віку.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02.02.2018 року в задоволенні клопотання було відмовлено з тих підстав, що клопотання складено не у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, оскільки у ньому не містяться дані про те, які саме дії вчинив неповнолітній, зокрема, фактично не викладено твердження щодо вчинення діяння із викладом детальних обставин інкримінованого діяння, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та права на захист, крім того, у клопотанні зазначено відомості про формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , хоч у межах цього кримінального провадження він не є обвинуваченим і не може бути в силу вимог чинного законодавства, оскільки не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.Також слідчим у клопотанні викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, хоч клопотання стосується суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, крім цього, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення (а насправді діяння) слідчим не зазначено відомостей про обставини заподіяння матеріальної шкоди внаслідок вчинення ОСОБА_8 інкримінованого діяння, правова кваліфікація визначена таким чином, що діяння не включає в себе кваліфікуючі ознаки злочину проти власності або іншого злочину, пов`язаного із заподіянням матеріальної шкоди. Зазначення після цього у клопотанні відомості про заподіяну шкоду в частині її розміру суперечать вимогам цивільного позову та не узгоджуються із доданими до нього документами. Також до клопотання додано розписки про отримання копій обвинувального акту, однак у цій справі обвинувальний акт відсутній. При цьому розписки про отримання саме копій клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру суду не подавалось. Викладені у наявних розписках відомості є протирічливими. Звертає увагу на неконкретизованість вимог клопотання у резолютивній його частині щодо інформації про захід виховного характеру, який пропонується застосувати відповідно до приписів ст. 292 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор в апеляційні скарзі просить ухвалу скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та повернути клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314, 315 КПК України.
В обґрунтуванні вказує, що клопотання про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру відповідає вимогам ст. 291 КК України, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (при цьому конкретно вказано кваліфікуючі ознаки).

Звертає увагу, що в клопотанні чітко сформульовано, які саме дії неповнолітнього інкримінуються ОСОБА_8 та в чому вони виразились, крім того, в самому тексті клопотання слідчим інкримінується ОСОБА_8 вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення та не інкримінується вчинення злочину, що відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства.

Зазначає, що жодна з норм КПК України не містить в собі вказівки на необхідність обґрунтування розміру матеріальної шкоди завданої внаслідок протиправних дій, тому вказівка суду на це не може бути підставою для повернення клопотання прокурору.

Вказує, що під час підготовчого судового засідання жоден з учасників не повідомив про те, що не отримав копії клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру та копію цивільного позову.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, захисника, що просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається зі змісту клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру, старший слідчий СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_10 зазначила, що викладає фактичні обставини кримінального правопорушення, а також вказала на формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , зазначивши, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Таке формулювання клопотання є некоректним, та істотно порушує вимоги КПК України і права малолітнього ОСОБА_8 на захист, оскільки обвинувачення йому не пред`являлось і не могло бути пред`явлено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Тому висновок суду про невідповідність в цій частині клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру вимогам закону, є обґрунтованим.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги прокурора, то вони є слушними, однак не впливають на правильність прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2018 року, якою клопотання слідчого про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000333 від 05.03.2016 року про вчинення ОСОБА_8 діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повернуто прокурору- залишити без змін.

Судді: