Справа №359/5288/17
Провадження №1-кп/359/385/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин.
Так, 16.05.2017 року, близько 05.00 год., в світлий період доби водій ОСОБА_6 , перебуваючи у хворобливому стані, керуючи технічно-справним автомобілем «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю близько 90 км/год. по 30 км. + 750 м. автодороги Київ-Харків, на території Бориспільського району Київської області, в напрямку міста Київ.
Під час руху по зазначеній автомобільній дорозі водій ОСОБА_6 , проявляючи злочинну недбалість, не врахував дорожню обстановку та стан власного здоров`я, який унеможливлював керування транспортним засобом, в момент погіршення самопочуття змінив напрямок руху та прийняв праворуч, чим грубо порушив п.п. 2.3 «б», 2.9 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР), внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «OPEL OMEGA 2.0», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував в нерухомому стані на правому узбіччі в напрямку міста Київ.
В результаті ДТП водій автомобіля «OPEL OMEGA 2.0», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , який на момент зіткнення перебував за межами салону попереду власного автомобіля, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому латерального виростка великогомілкової кістки та головки малогомілкової кістки лівої гомілки; перелому дистального мета епіфіза великогомілкової кістки правої гомілки з вивихом стопи дозаду; забійної рани нижньої повіки лівого ока, множинних саден на голові та обличчі, які згідно висновку експерта №70Д від 22.06.2017 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_6 , який грубо порушив Правила дорожнього руху:
п. 2.3 ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 2.9 ПДР, згідно якого водієві забороняється:
б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;
п. 10.1 ПДР, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Порушення ОСОБА_6 п.п. 2.3 «б», 2.9 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП та отриманням ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
З урахуванням позиції обвинуваченого, потерпілого і прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, місця, часу, способу скоєння злочину тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_6 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Бориспільської районної державної адміністрації, визнав в повному обсязі.
Показав, що 16.05.2017, близько 05.00 год., він перебував у хворобливому стані, керував автомобілем «DACIA LOGAN», рухався зі швидкістю близько 80-90 км/год. на території Бориспільського району Київської області, в напрямку міста Київ. Керуючи транспортним засобом погіршилось його самопочуття, внаслідок чого він допустив зіткнення з автомобілем «OPEL OMEGA 2.0», який перебував в нерухомому стані на правому узбіччі в напрямку міста Київ. Додатково надав суду письмову заяву про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька.
Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, документи, що характеризують особу обвинуваченого, речові докази у справі, обґрунтування цивільного позову.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого кваліфіковані:
- за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Таку кваліфікацію дій ОСОБА_6 суд вважає правильною. Адже обвинувачений під час керування автомобілем, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, допустив бездіяльність, яка полягає у тому, що він рухаючись на автодорозі Київ-Харків, на території Бориспільського району Київської області, в напрямку міста Київ, проявляючи злочинну недбалість, не врахував дорожню обстановку та стан власного здоров`я, який унеможливлював керування транспортним засобом. Така бездіяльність заборонена ПДР України. ЇЇ допущення потягло за собою втрату змоги постійно контролювати автомобіль та безпечно керувати ним, внаслідок чого ОСОБА_6 в момент погіршення самопочуття допустив зіткнення з автомобілем «OPEL OMEGA 2.0», д.н.з. НОМЕР_3 , який перебував в нерухомому стані, а водій транспортного засобу ОСОБА_5 , який на момент зіткнення перебував за межами салону попереду власного автомобіля отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому латерального виростка великогомілкової кістки та головки малогомілкової кістки лівої гомілки; перелому дистального мета епіфіза великогомілкової кістки правої гомілки з вивихом стопи дозаду; забійної рани нижньої повіки лівого ока, множинних саден на голові та обличчі, які згідно висновку експерта №70Д від 22.06.2017 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Додаткові обставини, які сприяли настанню цих наслідків, суд не встановив. Тому між діяннями ОСОБА_6 та цими наслідками існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинений злочин є закінченим.
Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_6 повинен бути засуджений:
- за ч. 1 ст. 286 КК України, за порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_6 вчинив злочин з необережності, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, судом відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Обвинувачений раніше не судимий, за місцем свого проживання характеризуються лише з позитивного боку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, не працюючий, має на утриманні неповнолітню дитину.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді мінімального штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
З урахуванням викладеного вище та особи обвинуваченого, а також відсутності тяжких наслідків від дій обвинуваченого та те, що останній в судовому засіданні засуджував власний вчинок, що свідчить про усвідомлення власної протиправної поведінки, визнання цивільного позову, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи позицію сторони обвинувачення та потерпілого, які просили не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання.
При вирішенні клопотання обвинуваченого про застосування до нього амністії суд виходить з наступного.
7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України № 1810-VIIІ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році», відповідно до якого, питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Вчинений ОСОБА_6 злочин є злочином невеликої тяжкості, що вчинений з необережності.
Обвинувачений не підпадає під перелік осіб, визначених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», відносно яких амністія не застосовується.
Також судом встановлено, що ОСОБА_6 має неповнолітню дитину, яка станом на 07.09.2017 року є неповнолітньою, відносно якої він не позбавлений батьківських прав.
Прокурор та потерпілий щодо застосування амністії до обвинуваченого не заперечували.
Так, відповідно до п. «в» ст. 1 Закону, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Суд вважає, що оскільки ОСОБА_6 є батьком малолітнього доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на день набрання 07.09.2017 чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має дітей віком менше 18 років, щодо них не позбавлений батьківських прав, то є всі підстави для задоволення заявленого клопотання на підставіп. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов, пред`явлений прокурором в інтересах держави в особі фінансового управління Бориспільської районної державної адміністрації, підлягає вирішенню в порядку ст.ст. 127-129 КПК України та задоволенню в повному обсязі, зважаючи на позицію обвинуваченого щодо його визнання.
Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення судової авто-технічної експертизи у розмірі 988 грн. 70 коп.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання судом не встановлено.
Керуючись ст. 86 КК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 217, 373 ЦПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Застосувати положення п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, та звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили: автомобіль марки «Dacia Logan», н.з. НОМЕР_2 , - повернути в користування ОСОБА_6 ; автомобіль марки «Opel Omega», н.з. НОМЕР_3 , - повернути в користування ОСОБА_5 ; диск з відеозаписом моменту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 16.05.2017 року, - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов Бориспільської місцевої прокуратури, заявлений в інтересах держави в особі фінансового управління Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, - задовольнити.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя ОСОБА_1