Справа № 587/1105/13-к

В И Р О К
16 квітня 2018 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Краснопілля, Краснопільського району Сумської області, українки, громадянки України, заміжньої, з вищою освітою, працюючої лікарем КУ СМКЛ № 5, мешканки: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_8 вчинила необережний злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.
Так, 22 вересня 2012 року близько 17.00 ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «МІТSUBISHI Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі «Суми-Полтава-Олександрія» рухалася в напрямку м. Суми. В районі повороту на село Бездрик Сумського району ОСОБА_8 розпочала маневр обгону автомобіля «АLFА Romeo» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 та невстановленого автомобіля марки ІЖ.
В цей час водій ОСОБА_9 , не переконавшись в безпеці свого маневру, в порушення вимог пунктів 10.1 та 14.3 Правил дорожнього руху України почав виконувати обгін невстановленого автомобіля ІЖ. В цій ситуації ОСОБА_8 , порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не прийняла негайних заходів для зменшення швидкості руху транспортного засобу аж до повної зупинки і продовжила виконання маневру обгону, що призвело до дотичного попутного зіткнення автомобілів «АLFА Romeo» та «МІТSUBISHI Outlender». Не відчувши поштовху від цього зіткнення, ОСОБА_8 продовжила рух. Внаслідок попутного зіткнення автомобіль «АLFА Romeo» виїхав в правий кювет і перекинувся, а водій автомобіля «АLFА Romeo» ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні пошкодження, від яких настала його смерть, а пасажирам вказаного автомобіля ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_6 були заподіяні легкі тілесні ушкодження.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена свою вину не визнала, пояснивши, що дійсно 22 вересня 2012 року близько 17 години, рухаючись своїм автомобілем по автошляху Суми-Полтава в бік міста Суми, недалеко від повороту на село Бездрик Сумського району, вона побачила, що попереду неї на невеликій швидкості рухався автомобіль «АLFА Romeo», а перед ним ще один автомобіль. Так як дорожня обстановка дозволяла їй робити обгін, вона стала виконувати цей маневр, збільшивши швидкість. Проте, саме в цей момент автомобіль «АLFА Romeo» став робити обгін автомобіля, що рухався попереду нього, зміщуючись на смугу зустрічного руху, де вона вже перебувала. Вона вимушена була виїхати на смугу зустрічного руху майже на узбіччя дороги, обігнала автомобіль «АLFА Romeo», повернулася на свою смугу руху і продовжила рух. При цьому вона не відчула, що автомобіль «АLFА Romeo» контактував з її автомобілем, можливо тому, що дорожнє покриття узбіччя дороги було таким, що її автомобіль кидало і трясло на нерівностях проїзної частини. Приїхавши до м. Суми вона виявила на своєму автомобілі механічні пошкодження і повернулася до місця обгону автомобіля «АLFА Romeo», де зрозуміла, що сталася ДТП.
Не дивлячись на зайняту обвинуваченою позицію, її вина підтверджується зібраними і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 22 вересня 2012 року він з іншими потерпілими знаходився в автомобілі «АLFА Romeo» під керування його сина ОСОБА_12 . Перебуваючи на передньому пасажирському сидінні, він спостерігав дорожню обстановку і бачив, як ОСОБА_13 , рухаючись з швидкістю близько 70 км/год, увімкнув сигнал лівого повороту та почав здійснювати обгін автомобіля, що рухався попереду. Коли вони завершили обгін, з лівої сторони їх вдарив, як потім з*ясувалося, автомобіль «МІТSUBISI Outlender», який подавав звуковий сигнал. В той момент їх автомобіль трьома колесами знаходився на своїй смузі руху, а одне заднє колесо було на зустрічній полосі. Після удару автомобіль «АLFА Romeo», де вони перебували, злетів в кювет і перекинувся. Він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, то автомобіля «МІТSUBISI Outlender» не було, водій «Жигулів» надавав їм допомогу.
Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 22 вересня 2012 року близько 17.00 вона знаходилась в автомобілі «АLFА Romeo» і сиділа позаду водійського сидіння. За кермом знаходився її син ОСОБА_14 , який їхав з невеликою швидкістю, бо вони нікуди не поспішали. Пропустивши автомобіль, який їхав в зустрічному напрямку, ОСОБА_13 увімкнув сигнал лівого повороту і почав здійснювати маневр обгону автомобіля, який рухався попереду. Перед цим він повернув голову, впевнився, що позаду машин не було, подивився в дзеркало заднього виду і почав маневр обгону. Здійснивши обгін, вони ще не встигли повернутися на свою смугу руху, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_8 вдарив автомобіль «АLFА Romeo», внаслідок чого автомобіль під керуванням ОСОБА_15 злетів в кювет і перекинувся.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що 22 вересня 2012 року він був на городі, а близько 17 години повертався на своєму автомобілі додому. Він бачив, як автомобіль «АLFА Romeo», що рухався зі швидкістю близько 70 км/год, почав маневр обгону, і коли вже маневр обгону майже закінчився і «АLFА Romeo» повертався на свою смугу руху, його вдарив автомобіль «МІТSUBISI Outlender», який після зіткнення продовжив рух.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що 22 вересня 2012 року вона їхала як пасажир в автомобілі, за кермом якого була ОСОБА_8 . Вона сиділа позаду з 4-х річним ОСОБА_18 . Вони почали обгін червоного автомобіля, інших автомобілів попереду не було, виконанню маневру нічого не перешкоджало. Потім червоний автомобіль, як з*ясувалося згодом, «АLFА Romeo» почав рух в їхню сторону, а їх винесло на узбіччя, машину трясло, зіткнення вона не відчула.
Свідок ОСОБА_19 пояснив, що 22 вересня 2012 року ОСОБА_8 разом з його дочкою їздили в село. Йому зателефонувала його дочка і сказала, що ОСОБА_20 обганяла червоний автомобіль і відбулося зіткнення. Він поїхав їм назустріч в напрямку с. В. Сироватка, оскільки дочка була налякана. Зустрівшись з ОСОБА_8 , він забрав свою дочку та поговорив з ОСОБА_8 . Потім він поїхав на місце ДТП, де побачив 2-х чоловіків та машину в кюветі.
Згідно висновку комплексної додаткової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 43/44 від 19.02.2015 р. в момент дорожньо-транспортної пригоди 22.09.2012 року мало місце попутне, дотичне зіткнення транспортних засобів, як зазначено у висновках транспортно-трасологічної експертизи № 158 від 14.11.2012 р. (ар.с. 70-77 т. 2, провадження № 1-кп/587/3/15).
З висновку комплексної судово-автотехнічної експертизи та експертизи технічного стану транспортного засобу №360/361 від 25.03.2013 року вбачається, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля ОСОБА_8 повинна була діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху і мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «АLFА Romeo» шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «АLFА Romeo» ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1,14.2 Правил дорожнього руху. Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 10.1,14.2 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв*язку з ДТП. Аварійна ситуація була створена діями водія ОСОБА_9 , які полягали в зміні напрямку руху шляхом виїзду на зустрічну смугу руху, по які рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_8 , а ОСОБА_8 повинна була реагувати на ці дії у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України (ар.с. 194-205 т. 1, провадження № 1-кп/587/3/15).
В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_4 послався на положення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.
Оскільки, на думку захисника, аварійна ситуація була створена саме водієм автомобіля «АLFА Romeo», захисник вважав, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Разом з тим, не дивлячись на те, що в діях водія автомобіля «АLFА Romeo» також є порушення вимог Правил дорожнього руху, це не виключає кримінальну відповідальність ОСОБА_8 , вина якої підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а наявність в діях водія автомобіля «АLFА Romeo» ОСОБА_15 порушень Правил дорожнього руху, які також знаходяться в прямому причинному зв*язку з ДТП, може бути врахована як пом*якшуюча відповідальність обвинуваченої обставина.
Проведена за клопотання захисту додаткова комплексна фотоскопічна та автотехнічна експертиза ( т. 4 ар. с. 233-239) також не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вона містить загальні положення щодо визначення моменту небезпеки для водія ОСОБА_8 , а висновки, до яких прийшли експерти, надані з тим чи іншим ступенем вірогідності та припущень і не спростовують інші досліджені в судовому засіданні докази.
Висновок експертів за результатами проведення комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи за №5946/14-35/5947/14-52 від 31.10.2014 року не може свідчити ані про наявність вини ОСОБА_8 , ані про відсутність такої вини, оскільки його зміст містить в собі припущення та ствердження вини кожного учасника ДТП за наявності певних умов, які суд не може встановити у судовому засіданні.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 звинувачується в тому, що після зіткнення автомобіля під її керуванням з автомобілем «АLFА Romeo» залишила без допомоги ОСОБА_9 , який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану.
На думку органів досудового розслідування такі дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч.1 ст.135 КК України, тобто як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли вона поставила потерпілого в небезпечний для життя стан.
Разом з тим, суд вважає, що вина ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 135 КК України в судовому засіданні свого підтвердження не знайшла.
Об`єктивна сторона залишення в небезпеці характеризується двома видами злочинної бездіяльності: 1) бездіяльність-невтручання, що полягає у невиконанні особою обов`язку щодо надання необхідної допомоги потерпілому, який перебуває у небезпечному для життя стані й позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, коли небезпека виникла незалежно від суб`єкта цього злочину; 2) змішана бездіяльність - бездіяльність щодо надання допомоги потерпілому особою, яка сама поставила його в небезпечний для життя стан.
За змістом статті 135 КК України, поставлення в небезпеку виступає як основа для виникнення спеціального обов`язку надати допомогу особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Іншими словами, саме поставлення в небезпеку знаходиться за межами вказаного злочину та за певних умов містить окремий склад злочину.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 135 КК, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).
Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого статтею 135 КК, полягає у небажанні суб`єкта злочину надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними (прагнення уникнути кримінальної відповідальності, небажання обтяжувати себе, байдуже ставлення до долі іншої людини, егоїзм, небажання допомогти через брак часу, неприязнь до потерпілого, легкодухість, ревнощі, помста тощо), але на кваліфікацію вони не впливають.
Поняття «завідомість» означає усвідомлення особою, яка чинить будь-яке діяння, певних фактів чи обставин, які випливають зі змісту кримінально-правової заборони залишення в небезпеці, та є ознакою, яка характеризує інтелектуальний момент умислу. В діях особи наявний склад злочину лише тоді, коли вона достовірно знала про небезпеку, що загрожує потерпілому, і про те, що вказана небезпека загрожує життю останнього. Тільки неусвідомлення особою небезпечного для життя стану безпорадної особи виключає кримінальну відповідальність за залишення в небезпеці.
Отже, відповідно до змісту диспозиції статті 135 КК суб`єкт цього злочину має усвідомлювати: а) небезпечний для життя стан потерпілого; б) безпорадність особи, про яку даний суб`єкт повинен був піклуватися або яку поставив в небезпечний для життя стан; в) загроза життю виникла внаслідок поставлення його в небезпечний для життя стан суб`єктом злочину чи внаслідок подій або явищ, не пов`язаних з поведінкою винного; г) суб`єкт злочину має можливість надати необхідну потерпілому допомогу.
Сама ОСОБА_8 свою вину за ч.1 ст. 135 КК України не визнала і пояснила, що внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля «АLFА Romeo» вона діяла в екстремальній ситуації і, завершивши маневр обгону, рухаючись частково по узбіччю зустрічної смуги руху, не відчула контактування автомобілів один з одним, продовжила рух автомобіля на швидкості близько 90км/год і після обгону не бачила, як автомобіль «АLFА Romeo» з*їхав в кювет. Приїхавши в м. Суми, вона виявила пошкодження правої задньої частини свого автомобіля, після чого одразу сповістила про це органи поліції і повернулася на місце обгону автомобіля «АLFА Romeo».
Пояснення ОСОБА_8 в цій частині є логічними, послідовними, узгоджуються з матеріалами справи і підтверджуються іншими зібраними по справі доказами.
В судовому засіданні потерпілі та представник ОСОБА_7 послалися на те, що в разі своєчасного надання медичної допомоги ОСОБА_15 , можна було врятувати його життя, чого ОСОБА_8 , будучи лікарем, не зробила, умисно залишивши постраждалого у небезпечному для життя становищі.
З висновку комплексної додаткової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 43/44 від 19.02.2015 р. вбачається,ю що в момент дорожньо-транспортної пригоди 22.09.2012 року мало місце попутне, дотичне зіткнення транспортних засобів (ар.с. 70-77 т. 2, провадження № 1-кп/587/3/15). При цьому, відповідаючи на питання чи могла обвинувачена не помітити такого характеру зіткнення експерти відзначили, що відповідь на зазначене запитання можуть мати декілька варіантів, які не відносяться до компетенції експертів-автотехніків, а тому надати відповідь на це запитання не уявляється за можливе.
Отже, досліджені в судовому засіданні докази, а також послідовність дій ОСОБА_8 після ДТП свідчать про те, що ОСОБА_21 , рухаючись по узбіччю дороги, яке за станом покриття не призначено для руху транспортних засобів, могла і не помітити такого характеру контактування автомобілів, як попутне, дотичне зіткнення транспортних засобів; об*єктивних доказів, які б спростовували позицію обвинуваченої суду не надано; будь-яких доказів того, що ОСОБА_8 умисно залишила без допомоги постраждалого не добуто.
За таких обставин суд вважає, що за ч.1 ст.135 КК України ОСОБА_8 необхідно виправдати за відсутністю в її діях складу цього злочину.
Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вона, керуючи транспортним засобом, порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що потягло настання смерті ОСОБА_9 .
Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченої судом не встановлено.
З врахуванням зазначених пом*якшуючих відповідальність обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без її ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити покарання з застосуванням статті 75 КК України і з застосуванням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Також у своєму позові представник просить стягнути з ПАТ ХДІ страхування на користь потерпілих страхову виплату у розмірі 9923,00 грн.
З врахуванням ступеню вини кожного водія, суд вважає, що ступінь вини ОСОБА_9 у завданні шкоди становить 70%, а обвинуваченої ОСОБА_8 - 30%.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Під час судового засідання встановлено, що потерпілими було здійснено витрати щодо виготовлення пам`ятнику для ОСОБА_9 вартістю 7223,00 грн. та огорожі на могилу вартістю 2700 грн. Дані витрати підтверджуються договором підряду №67/2 від 10.06.2014 року та квитанціями про оплату цього договору, а також договір про надання послуг від 01.09.2014 року.
Зазначені витрати повинна відшкодувати страхова компанія ПАТ ХДІ страхування, оскільки під час дії Договору страхування, а саме 22 вересня 2012 року стався страховий випадок, який передбачений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1002239, отже циваільно-правову відповідальність у визначених межах має нести страхова компанія.
В частині відшкодування витрат на надання правової допомоги необхідно відмовити, оскільки представниками потерпілої сторони не надано жодних доказів, про те що потерпілими сплачувались кошти за надання такої допомоги.
Витрати на проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
П Р И Г О В О Р И В :
ОСОБА_8 визнати винною за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2(два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, а додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами виконувати самостійно.
ОСОБА_8 виправдати за ч. 1 ст. 135 КК України в зв`язку з відсутністю в її діях складу цього злочину.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 1312 гривень 14 копійок завданої шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 1312 гривень 14 копійок завданої шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 1312 гривень 14 копійок завданої шкоди.
Стягнути з ПАТ ХДІ страхування на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 9923 гривні витрат, пов*язаних з виготовленням пам`ятника для ОСОБА_9 та огорожі на могилу.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя