Єдиний унікальний номер справи 185/4127/17
Провадження № 1-кп/185/323/17
У Х В А Л А
23 листопада 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 01 грудня 2017 року.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечив проти зміни запобіжного заходу і заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , спираючись на наявність такого ризику, як ухилення від явки до суду. Прокурором надано два рапорти про неможливість встановлення місця перебування ОСОБА_4 під час досудового слідства.

Обвинувачений та його захисники заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає за необхідне задовольнити клопотання захисників та змінити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Підвищені вимоги до судового розгляду кримінальних справ у порядку КПК України ґрунтуються на існуючій практиці ЄСПЛ та мають враховуватися судами з огляду на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року. Оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

На думку суду, відпали будь-які ризики зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені, не має потреби незаконно впливати на потерпілих, свідків, так як зазначених осіб було допитано, не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється .

Надані прокурором рапорти щодо неможливості встановлення місця знаходження ОСОБА_4 суд не може приймати до уваги, так як дати складання цих рапортів є днем затримання останнього. Не може свідчити факт, вказаний у рапортах щодо відсутності ОСОБА_4 за місцем проживання чи, взагалі, відсутності у останнього постійного місця проживання, так як не зазначена адреса, за якою проводились оперативно-розшукові заходи по встановленню його місця перебування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі.

Суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового розгляду, тому необхідно змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який у вигляді домашнього арешту, з покладенням на обвинуваченого відповідних зобов`язань.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 21 січня 2018 року.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 21 січня 2018 року.
- цілодобово не покидати приміщення квартири АДРЕСА_1 , в якій він проживає;

- прибувати по першому виклику до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на визначений час.

Контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_4 домашнього арешту покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1