Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/101/2018 Справа № 641/3434/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)17.04.2014 року Люботинським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням на 2 роки,
-у вчиненні кримінального правопорушення у виді злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
26 лютого 2015 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 10 по вул. Матросова в м. Харкові, побачив раніше незнайому ОСОБА_4 , яка йшла з сумкою в руках у напрямку першого під`їзду та реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення майна останньої, підійшовши ззаду неї, навмисно наніс один удар кулаком своєї правої руки у тім`яну ділянку її голови, від чого ОСОБА_4 відчула різкий фізичний біль, тим самим застосувавши до неї насилля, яке не є небезпечним для її життя чи здоров`я та шляхом ривку намагався вирвати з її лівої руки сумку. Однак, ОСОБА_4 продовжувала утримувати свою сумку рукою, тим самим чинивши опір злочинним діям ОСОБА_5 ..
Після чого ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_4 , стоячи позаду неї, навмисно наніс ще один удар кулаком правої руки в тім`яну ділянку її голови, від чого потерпіла відчула різкий фізичний біль та впала, опершись обома колінами ніг та обома долонями рук на асфальт, тим самим застосувавши до останньої насилля, яке не є небезпечним для її життя чи здоров`я, в результаті чого ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 602-ая/15 від 11.03.2015 року, були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: травматичні припухлості м`яких тканин з саднами на ногах, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , скориставшись тим, що сумка в результаті падіння потерпілої впала під її ліву руку на асфальт, а сама ОСОБА_4 знаходиться навколішках і не може чинити опір його діям, шляхом ривку відкрито заволодів її сумкою, яка не представляє для неї матеріальної цінності, в який знаходився мобільний телефон ТМ «Nokia 1112», із зарядним пристроєм, вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 875 від 20.03.2015 року складає 110 гривень, зі стартовим пакетом оператору мобільного зв`язку «Київстар», а також футляр блакитного кольору з окулярами, футляр коричнево-бордового кольору з окулярами та аркушем паперу, полімерний пакет з книгою «Аслан и Людмила», автора ОСОБА_7 , косметичка с паперами, які для ОСОБА_4 не представляють матеріальної цінності.
Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним за власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав при цьому показав, що він знаходився за гаражами, де повз нього пробіг невідомий чоловік. Після цього, його затримали четверо невідомих чоловіків та принесли сумку, яку вони ж знайшли неподалік.
Однак, не дивлячись на невизнання ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість повністю підтверджуються дослідженими судом доказами:
Так, потерпіла ОСОБА_4 показала, що 26 лютого 2015 року, близько 19 години вона йшла додому та бачила обвинуваченого на невеликій відстані, який пішов вглиб мікрорайону. Біля будинку № 10 по вул. Матросова в м. Харкові він підійшов до неї ззаду та наніс удар по голові, намагався вирвати з її руки сумку, але вона продовжувала її утримувати. Потім він наніс їй ще один удар в тім`яну ділянку голови, від чого вона впала на коліна, а ОСОБА_5 вирвав з її руки сумку, в якій знаходились мобільний телефон «Nokia» із зарядним пристроєм, два футляри з окулярами та інші її особисті речі. Вона почала кричати та випадкові перехожі побігли за обвинуваченим, і неподалік його затримали. Перехожі принесли їй її сумку, але вона вже була розстебнута, в сумці не було мобільного телефону. Потім працівники міліції знайшли телефон та повернули їй.
Потерпіла ОСОБА_4 під час її допиту у судовому засіданні двічі впевнено зазначила, що злочин щодо неї вчинено саме ОСОБА_5 , якого вона побачила ще до вчинення ним цих подій та коли він виривав в неї сумку. Обвинуваченого вона впізнала по антропометричним даним, очам та рисам обличчя.
(т.1 а.с. 122-124).
Свідок ОСОБА_8 показав, що 26 лютого 2015 року ввечері він йшов з роботи по вул. Матросова в м. Харкові. Почувши жіночий крик, він побіг на нього та побачив жінку похилого віку, яка сказала, що її пограбували. До них підбіг хлопець, який сказав, що бачив куди побіг злочинець та за ним пішов його друг. Вони пішли з ним за будинок та за гаражами побачили ОСОБА_5 і затримали його. На відстані приблизно 2-х метрів від нього, вони знайшли сумку потерпілої. Потім приїхали співробітники міліції. У обвинуваченого знайшли футляр, який потерпіла одразу впізнала. На місці потерпіла розповідала, що саме затриманий ОСОБА_5 , наніс їй два удари по голові. Сам обвинувачений не заперечував проти вчиненого злочину та просив його відпустити, посилаючись на те, що він засуджений умовно і його посадять.
З протоколу огляду місця події від 26 лютого 2015 року, вбачається, що огляд проведено на ділянці місцевості біля будинку10 по вул. Матросова в м. Харкові у потерпілої ОСОБА_4 виявлено та вилучено сумку чорного кольору, в якій знаходились 2 футляри з окулярами, косметичка чорна із серветками, розчіска, гель для вік
(т.1 а.с.88-90)
В ході огляду місця події біля будинку 10 по вул. Матросова в м. Харкові від 26 лютого 2015 року, ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон марки «NOKIA 1112», ІМЕІ НОМЕР_1 , який належить потерпілій та який вона впізнала як свій.
(т. 1 а.с. 91-92)
Доводи сторони захисту про недопустимість даного протоколу огляду місця події як доказу, є неспроможними, оскільки ОСОБА_5 , одразу після скоєння злочину, самостійно, в присутності працівників міліції, видав мобільний телефон, а тому, даний протокол в цілому відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він фіксує огляд місця події, а не обшук особи.
Упаковка мобільного телефону марки «NOKIA 1112», ІМЕІ НОМЕР_1 , упаковка на стартовий пакет оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , гарантійний талон на мобільний телефон «NOKIA 1112», ІМЕІ НОМЕР_1 , сумкою чорного кольору, футляр блакитний пластиковий прозорий з окулярами, футляр коричнево-бордового кольору з окулярами та аркушем паперу, полімерний пакет з книгою автора ОСОБА_9 назва «Аслан и Людмила», полімерний прозорий пакет із зарядним пристроєм до мобільного телефону, косметичка, мобільний телефон марки «NOKIA 1112», ІМЕІ НОМЕР_1 , зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 на досудовому слідстві визнані та приєднані до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів
( т.1 а.с. 82-87, 94-106)
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 602-ая/15 від 11 березня 2015 року, у ОСОБА_4 мали місце: травматичні припухлості м`яких тканин з саднами на ногах, що відносяться до легких тілесних ушкоджень та утворилися від дії тупих твердих предметів, механізмом тертя-ковзання за 1-2 доби до огляду (28.02.2015 року)
(т.1 а.с.119-120)
Висновком судово-медичної експертизи № 789-ая/15 від 25 березня 2015 року, підтверджено висновок № 602-ая/15 від 11.03.2015, а також зазначено, що показання ОСОБА_4 , дані нею при допиті та в ході проведення слідчого експерименту в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених в неї тілесних ушкоджень
(т.1 а.с. 125-126)
Ринкова вартість відкрито викраденого у ОСОБА_4 мобільного телефону ТМ «Nokia 1112», із зарядним пристроєм станом на 26.02.2015, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 875 від 20.03.2015 року, склала 110 гривень.
(т.1 а.с.107-108)
Відповідно до висновку судової трасологічної експертизи № 1477 від 22 червня 2016 року, на поверхні мобільного телефону «NOKIA 1112» слідів папілярних узорів не виявлено.
(т.2 а.с. 70-73)
Згідно з висновком судово-імунологічної експертизи № 1672-И/16 від 25 серпня 2016 року на мобільному телефоні «NOKIA», належним потерпілій ОСОБА_4 виявлено піт, який походить від особи із груповою диференціровкою крові А з ізогемагглютініном анті ОСОБА_10 . Походження цього поту від обвинуваченого ОСОБА_5 виключити не можна.
(т. 2 а.с. 126-128)
Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає, що не вірити показанням потерпілої ОСОБА_4 та свідка у суду підстав не має, їх показання є послідовними, співпадають між собою, доповнюють один другого, відповідають об`єктивним даним та як докази суд визнає їх достовірними.
Підстав оговорювати ОСОБА_5 потерпілою або свідком судом не встановлено.
Згідно ч. 2 ст. 228 КПК України, особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.
Під час судового розгляду було встановлено, що пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 згідно протоколів від 02.03.2016, проведено з порушенням вимог ст. 228 КПК України. Так, з фотоілюстрацій до протоколів видно, що ОСОБА_5 мав відмінності у зовнішності від інших учасників впізнання, а саме мав на голові медичну пов`язку та відрізнявся за зростом від двох інших учасників впізнання.
(т.1 а.с.109-118)
Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази,отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
На підставі викладеного, суд вважає протоколи пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 від 02.03.2016 недопустимими доказами.
До показань обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не скоював даний злочин, а це зробив інший чоловік, який пробіг повз нього, суд відноситься критично, оскільки у напрямку в якому побіг обвинувачений є лише один прохід. При цьому, один із свідків побіг за ОСОБА_5 , а двоє йому напереріз та на місці затримання перестріли ОСОБА_5 з двох боків. На підставі викладеного, суд вважає, що ці доводи обвинуваченого не відповідають фактичним даним матеріалів справи, а тому суд вважає їх способом обвинуваченого уникнути покарання за скоєний злочин.
Заява ОСОБА_5 про те, що працівниками міліції Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області (на цей час Слобідський ВП ГУ НП в Харківській області) до нього застосовувалися недозволені методи проведення досудового розслідування, під час яких нанесли йому тілесні ушкодження, вистрелили йому в голову із пістолета, внесена до ЄРДР та прокуратурою Харківської області проводиться досудове розслідування.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні майна ОСОБА_4 , поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, скоєному повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в 2003 році перебував на лікуванні в психіатричному відділенні в/ч НОМЕР_3 з діагнозом наслідки органічного ураження головного мозку.
Згідно з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 923 від 26 жовтня 2015 року, ОСОБА_5 на цей час ознак психозу, недоумства та інших психічних розладів не виявляє, виявлено симуляцію.
Аналізуючи дії обвинуваченого в момент скоєння злочину та після нього, суд вважає даний висновок психіатра обґрунтованим, а ОСОБА_5 осудним.
( т.1 а.с. 172-174)
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення ним злочину щодо особи похилого віку.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, обставину, що обтяжує покарання.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, суд вважає за необхідне призначити йому покарання із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання за цим вироком покарання не відбуте за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 17.04.2014 року, скасувавши звільнення його від покарання з випробуванням.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 887,82 грн., відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді П`ЯТИ років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднати покарання не відбуте за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 17.04.2014 року та остаточно призначити покарання П`ЯТИ років ТРЬОХ місяців позбавлення волі, скасувавши звільнення його від покарання з випробуванням.
Строк покарання обчислювати з 03 березня 2015 року, зарахувавши в строк відбуте ним покарання з 03 березня 2015 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два позбавлення волі.
Оскільки ОСОБА_5 під час тримання під вартою фактично відбув призначене судом покарання, тому суд вважає за необхідне звільнити його з-під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям ним строку покарання.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань УДПтС України в Харківській області скасувати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язанні із залученням експертів в сумі 887 (вісімсот вісімдесят сім) гривень 82 копійки.
Речові докази:
-упаковку мобільного телефону марки «NOKIA 1112», ІМЕІ НОМЕР_1 ; упаковку на стартовий пакет оператора «Київстар» № НОМЕР_2 ; гарантійний талон на мобільний телефон «NOKIA 1112», ІМЕІ НОМЕР_1 ; сумку чорного кольору; футляр блакитний пластиковий прозорий з окулярами; футляр коричнево-бордового кольору з окулярами та аркушем паперу; полімерний пакет з книгою автора ОСОБА_9 назва «Аслан и Людмила»; полімерний прозорий пакет із зарядним пристроєм до мобільного телефону; косметичку вважати повернутими потерпілій ОСОБА_4 ;
-мобільний телефон марки «NOKIA 1112», ІМЕІ НОМЕР_1 , зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 повернути потерпілій ОСОБА_4 ..
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова.
Суддя - ОСОБА_1