Справа № 461/6580/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/797/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої розглядається подання, ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 на ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2017 року, якою відмовлено в задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_7 ,

встановила:

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до ОСОБА_7 .
Обрано ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.
Покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися за межі м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до органів державної міграційної служби, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснено ОСОБА_7 , що на підставі ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Визначено строк дії ухвали два місяці, тобто до 24.11.2017 року.
Виконання ухвали покладено на Шевченківський відділ поліції ГУНП у Львівській області, здійснення контролю - на керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 .
На дану ухвалу керівник Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити його клопотання про застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про його видачу та фактичної передачі до Російської Федерації (екстрадиційний арешт).

Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є необгрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_7 ухилився від органів попереднього слідства, а тому до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді екстрадиційного арешту з метою гарантування запобігання втечі особи та забезпечення в подальшому його видачу компетентним органам РФ на виконання положення Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, якими врегульовано питання про екстрадицію.

Апелянт вказує, що обґрунтування викладені слідчим суддею в мотивувальній частині ухвали не відповідають дійсності, оскільки в клопотанні чітко зазначено, що ОСОБА_7 перебуває в міжнародному розшуку, про що до клопотання долучені відповідні документи. Зокрема клопотання мотивує тим, що на адресу Львівської місцевої прокуратури № 1 22.09.2017 року надійшла належним чином засвідчена копія запиту компетентних органів Російської Федерації про видачу громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 208 КК РФ. Відповідно до наданих Російською Федерацією документів встановлено, що слідчим відділом Управління ФСБ Росії по Кабардино-Балкарській Республіці винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого та пред`явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 208 КК Російської Федерації, який є тяжким злочином та передбачає покарання у виді від 3 до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна чи без такої. У зв`язку з ухиленням від слідства 14.12.2015 року обвинуваченого оголошено в міжнародний розшук на території держав-членів Інтерполу. Нальчикським міським судом Кабардино-Балкарської Республіки 25.12.2015 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Апелянт наголошує, що ОСОБА_7 при поступленні пройшов медичний огляд у ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» і лікарі медичної частини встановили діагноз : практично здоровий, тобто слідувати етапом по стану здоров`я може, що слідчим суддею враховано не було. Щодо міцних соціальних зв`язків, то ОСОБА_7 неодружений, його сім`я перебуває та проживає за межами України, наявність нареченої ніяким чином не доводить про міцні соціальні зв`язки, а тому висновок суду не грунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин справи.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги, пояснення особи, стосовно якої розглядається подання, ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на заперечення доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Ухвалючи рішення про відмову в задоволенні клопотання керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до ОСОБА_7 та обираючи йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, слідчий суддя виходив з того, що одного лише зазначення в клопотанні прокурора про застосування екстрадиційного арешту про те, що особа може здійснити дії, щодо ухилення від правоохоронних органів, без достатнього обґрунтування є недостатнім. Як такого, виняткового випадку щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 екстрадиційного арешту, з урахуванням конкретних обставин справи та даних, щодо особи останнього в їх сукупності, слідчий суддя не вбачає. За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, в контексті зазначеного провадження немає, а тому в задоволенні клопотання прокурора відмовлено та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, який в повній мірі забезпечить запобіганню ризику ухилення останнього від правоохоронних органів.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

З наданих матеріалів вбачається, що у провадженні компетентних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 208 КК Російської Федерації.

На адресу Львівської місцевої прокуратури № 1 22.09.2017 року надійшла належним чином засвідчена копія запиту компетентних органів РФ про видачу громадянина РФ ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 208 КК РФ.

Відповідно до наданих РФ документів встановлено, що слідчим відділом Управління ФСБ Росії по Кабардино-Балкарській Республіці винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого та пред`явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 208 КК РФ. У зв`язку з ухиленням від слідства 14.12.2015 року обвинуваченого оголошено в міжнародний розшук на території держав-членів Інтерполу.

Нальчикським міським судом Кабардино-Балкарської Республіки 25.12.2015 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

18.08.2017 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України та ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 19.08.2017 року в порядку ст. 583 КПК України стосовно нього застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб, починаючи з моменту затримання до 26.09.2017 року.

Робочим апаратом Укрбюро Інтерполу підтверджено факт перебування ОСОБА_7 в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до РФ для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 208 КК РФ.

Інкримінований ОСОБА_7 злочин за законодавством України кваліфікується за ч.2 ст. 260 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає позбавлення волі на строк не менше 1 року, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказане діяння не закінчились, вказаний злочин не належить до військових і не носить політичного характеру та відповідно до положень ст. 477 КПК України не порушується за заявою потерпілого.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, розглядаючи клопотання та приймаючи рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя врахував наявність ризику - ухилення останнього від правоохоронних органів та, відповідно до статті 585 КПК України, врахував тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики, вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується, відсутність фактів порушення умов утримання, міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність родини та утриманців, зокрема наявність у ОСОБА_7 нареченої, наявність орендованого житла у АДРЕСА_1 , гарантії ФОП ОСОБА_12 про працевлаштування ОСОБА_7 , гарантійні листи про виконання процесуальних обов`язків від громадських організацій «Всеукраїнська європейська фундація «Ліга Права», «Конгресу Азербайджанців України». Слідчий суддя також враховує факт звернення ОСОБА_7 до органів ДМС України із заявою для визнання його біженцем.

Суду апеляційної інстанції була надана ксерокопія розписки про те, що ОСОБА_7 здав на зберігання в ГУ ДМС у Львівській області паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , а також надано лист з Шевченківського відділу поліції від 11.10.2017 року про те, що в період з 26.09.2017 року по 10.10.2017 року ОСОБА_7 не порушував встановлений судом запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, засіб електронного контролю не застосовувався.

Також під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 1 листопада 2017 року ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_13 , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 1.11.2017 року, що свідчить про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 в місці його проживання.

Отже, виходячи з обставин справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що вищезазначені висновки суду першої інстанції відповідають об`єктивним обставинам справи, а тому є законними і обґрунтованими.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, слід зазначити, що клопотання прокурора розглянуто судом першої інстанції у відповідності з вимогами чинного КПК України та колегією суддів при перевірці справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, про що порушується питання в апеляційній скарзі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422, 584, 585 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2017 року про відмову в задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, залишити без змін, а апеляційну скаргу керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий : ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4