УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах релігійної громади Української православної церкви при храмі на ім`я священомученика ОСОБА_6 про скасування арешту майна, -
ВСТАНОВИВ:
18.12.2017 року представник Релігійної громади Української Православної церкви при храмі на ім`я ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 в інтересах Релігійної громади Української Православної церкви при храмі на ім`я ОСОБА_7 підтримав клопотання.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечували щодо скасування арешту та вказали, що підстави, які слугували для накладення арешту на майно на даний час продовжують існувати, а відтак і актуальність арешту майна залишається в силі.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката в обґрунтування клопотання, прокурора, слідчого, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000081 від 16.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Згідно матеріалів досудового розслідування, відповідно до рішення Запорізької міської ради від 28.11.2012 №96/87, земельна ділянка з кадастровим номером №:06:001:0047 за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,7699 га, передана в постійне користування Релігійної громади Української Православної церкви при храмі на ім`я ОСОБА_7 для розташування православного храму в межах, згідно з планом за рахунок земель Запорізької міської ради.

Проте, всупереч вимогам діючого земельного та архітектурно-будівельного законодавства на вказаній земельній ділянці було збудовано та зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості магазин продовольчих товарів « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Згідно публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером №:06:001:0047 є землями комунальної власності з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2017 у справі №335/10653/17 клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 0000081 від 16.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, задоволено частково, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером №:06:001:0047, заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою, заборонити її відчужувати у будь-який спосіб на користь третіх осіб.
Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016 (далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З тексту ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2017 у справі №335/10653/17 вбачається, що слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на земельну ділянку, з метою забезпечення зберігання речових доказів в кримінальному провадженні.
Будь-яких інших правових підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження в вищевказаній ухвалі не наведено.
Між тим, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя погоджується з доводами клопотання заявника, що земельна ділянка, на яку накладено арешт ухвалою слідчого судді, не підпадає під визначення речових доказів в кримінальному провадженні, оскільки не є матеріальним об`єктом, який можє зберегти сліди злочинів.
Кримінальне провадження №0000081 зареєстроване ще 16.08.2017, повідомлення про підозру будь-кому, в тому числі жодній службовій особі Релігійної громади не вручалося, отже на час розгляду клопотання та накладення арешту на вказане майно у кримінальному провадженні вказані особи в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебували, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для накладення арешту на земельну ділянку, як про це обґрунтовано зазначає в судовому засіданні представник релігійної громади.
Належних, допустимих та достатніх в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказів в противагу вищевказаних доводів заявника стороною обвинувачення слідчому судді не представлено.
Отже, в умовах реалізації сторонами конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у справі обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння юридичної особи майном та обумовлювали арешт її майна, оскільки релігійна громада не є юридичною особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування, представники релігійної громади не є підозрюваними в кримінальному провадженні, що виключає можливість накладення арешту на земельну ділянку, що належить громаді на праві постійного користування, з підстав визначених ч.ч. 4, 5, 6 ст. 170 КПК України, а земельна ділянка у будь-якому випадку не може містити на собі сліди вчинення злочину, передбаченого ст. 364 КК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-175, 309 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах релігійної громади Української православної церкви при храмі на ім`я священомученика ОСОБА_6 про скасування арешту майна - задовольнити.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2017 року на земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0047, скасувати заборону розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :06:001:0047, шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою, заборони її відчужувати у будь-який спосіб на користь третіх осіб.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1