Справа № 747/617/17
Провадження № 1-кп/747/93/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2017 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка кримінальне провадження № 0000067 від 11 березня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
10 березня 2017 року близько 19-ї год. ОСОБА_4 , перебуваючи на перехресті вулиць Центральна, Паркова та Перемоги в смт. Талалаївка, розуміючи протиправність своїх дій, в ході сварки із ОСОБА_5 , умисно завдав йому декілька ударів кулаком лівої руки в область голови, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, синця в лобній ділянці та садна в тім`яній ділянці, які згідно висновку судово-медичного експерта № 222 від 07.06.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному не визнав і суду показав, що 10 березня 2017 року він повертався з другом маршруткою з м. Чернігова до Талалаївки. Ще в Чернігові випили пива, тому декілька разів по дорозі до м. Ніжин просили водія зупинитись. Потерпілому це не подобалось, тому він обурювався з цього приводу. Коли приїхали в Талалаївку, то потерпілий вийшов «на кругу», обвинувачений з другом вийшли тут також. Потерпілий віддав своїй дружині сумку, повернувся до них і взяв обвинуваченого за комір і сказав, що я вам зараз поясню, обвинувачений штовхнув потерпілого, і відбіг від нього. Тоді потерпілий підійшов до друга ОСОБА_6 і сказав йому, що він їх знайде в ОСОБА_7 і розбереться з ними. Обвинувачений з другом відбігли від потерпілого. Чи той падав чи ні, обвинувачений не бачив. Про те, що потерпілий попав в лікарню, обвинувачений не знав. Пізніше він відвідував його вдома, просив вибачення, але той погрожував. Це все відбулось дуже швидко, маршрутка ще не від`їхала від «круга» і водій не встиг вийти до них.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-показами потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні показав, що 10 березня 2017 року він повертався маршруткою додому з м. Чернігова, де був на комісії в обласній лікарні після операції. В Чернігові до салону зайшли два молодих хлопці з трьохлітровою пляшкою пива, яке вони пили по дорозі. До Ніжина вони три рази просили водія зупинитись і виходили «по нужді», потерпілий зробив їм з цього приводу зауваження, так як в салоні були люди, які поспішали в Ніжин на електричку. В Ніжині вони ще купили собі пива і почали приставати до людей в салоні, в Прилуках ще купили собі пива, у ОСОБА_8 потерпілий почав з ними суперечки з приводу їхньої поведінки. В Талалаївці «на кругу» потерпілого зустрічала дружина, він вийшов, віддав їй сумку, не бачив, що за ним вийшли хлопці. Один схватив його за шию і почав бити по голові, тут вискочив водій, один хлопець втік в сторону цегельного заводу, інший хлопець вдарив по нозі і побіг слідом за тим. Після цього потерпілий по мобільному телефону викликав працівників поліції, почекали декілька хвилин, але ті не приїхали, прибули вже пізніше до нього додому. Наступного дня потерпілий з`явився в поліцію і звернувся в Талалаївську лікарню, де лікувався декілька днів.

- показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що 10 березня 2017 року він їхав з Чернігова маршруткою до Талалаївки. В салоні їхали два хлопці, які всю дорогу пили пиво та просили водія декілька разів по дорозі зупинитись «по нужді», один пасажир, а це був ОСОБА_5 , зробив їм зауваження, вони начеб-то притихли. Свідок вийшов з маршрутки в Талалаївці «на кругу», там же виходив і потерпілий, за ним вийшли ті два хлопці. Один руками бив по голові, другий ногою по нозі. Коли вийшов водій, то хлопці побігли вдвох по кругу в сторону цегельного заводу.

- показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що 10 березня 2017 року її чоловік повертався з обласної лікарні з Чернігова маршруткою, вона його зустрічала «на кругу». Коли він вийшов, то за ним вийшло два хлопці, один з них взяв чоловіка за шию ззаду і сказав «поговоримо», і штовхнув чоловіка, вдарив декілька разів, другий вдарив по нозі, один з них сказав, що вони ще повернуться і що вони з Грицівки. Коли вийшов водій маршрутки, вони побігли по клумбі в сторону цегельного заводу.

- показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні показала, що 10 березня 2017 року вона поверталась маршруткою з м. Чернігова додому. Хлопці по дорозі пили пиво, голосно розмовляли, якийсь чоловік зробив їм зауваження з цього приводу. Коли в Талалаївці чоловік вийшов на кругу, то хлопці вийшли за ним, біля маршрутки була якась потасовка, виходив водій туди.

- показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду показав, що він працює водієм Талалаївського АТП, 10 березня 2017 року з Чернігова до Талалаївки їхали хлопці, по дорозі пили пиво, якийсь чоловік зробив їм зауваження. В Талалаївці на кругу чоловік вийшов, його зустрічала дружина, за ним вийшли два хлопці. Потім свідок побачив, як хлопці накинулись на чоловіка з кулаками, той упав, свідок вибіг, крикнув, хлопці побігли в сторону цегельного заводу.

- витягом з кримінального провадження № 0000067 від 10.03.2017 року з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України, згідно якого 10.03.2017 року до чергової частини Талалаївського ВП із заявою звернувся ОСОБА_5 , який просить провести перевірку по факту спричинення йому тілесних ушкоджень двома невідомими особами, що мало місце 10.03.2017 року на кільцевій дорозі в смт. Талалаївка (а.с.35). Попередня правова кваліфікація була змінена постановою слідчого Талалаївського ВП від 13 вересня 2017 року на ч.2 ст. 125 КК України (а.с.37).

- рапортом оперативного чергового Талалаївського ВП від 10.03.2017 року, у якому зафіксована телеграма до ГУНП в Чернігівської області № 289, відправлена о 19 год. 46 хв., про те, що 10.03.2017 року о 19 год. 20 хв. на службу 102 звернувся ОСОБА_5 і повідомив, що на кругу невстановлені особи в п`яному вигляді провокують бійку, просить направити наряд поліції (а.с.39).

- заявою мешканця смт. Талалаївка ОСОБА_5 до Талалаївського ВП від 10.03.2017 року, у якій він просить притягнути до відповідальності двох незнайомих осіб на вигляд 25 років, які 10.03.2017 року на кругу заподіяли йому тілесні ушкодження (а.с.40).

- висновком експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово - медичної експертизи» № 222 від 04 травня 2017 року, який провів судово-медичну експертизу по медичним документам, згідно якого у ОСОБА_5 було виявлено закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, синця в лобній ділянці, садна в тім`яній ділянці. Дана травма могла утворитись в результаті не менше ніж від двох дій тупого предмета (предметів) з прикладанням травмуючої сили, достатньої для утворення, в ділянку розташування зовнішніх ушкоджень. Дані медичної документації не суперечать можливості утворення ушкоджень у ОСОБА_5 10.03.2017 року. Виявлена у ОСОБА_5 закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я». Характер та локалізація зовнішніх ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 виключають можливість їх утворення одномоментно в результаті падіння на площину з положення стоячи. (а.с.50-52).

Даний висновок експерта суд кладе в основу вироку, так як він є належним і допустимим доказом, отриманим належним суб`єктом у передбаченому КПК порядку без порушень вимог ст. 87 КПК України.

Покази свідка ОСОБА_13 суд не бере до уваги, поскільки даний свідок є другом обвинуваченого ОСОБА_14 і тому його покази суб`єктивні, дані ним з метою уникнення його другом кримінальної відповідальності за скоєне та не узгоджуються з показами інших свідків.

Об`єктивно аналізуючи з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, які узгоджуються між собою та не мають протиріч, оцінивши їх в сукупності, суд саме вказані докази приймає до уваги та вважає необхідним покласти їх в основу вироку, оскільки досліджені докази суд визнає належними і допустимими для використання в процесі доказування, так як ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дійсно 10 березня 2017 року близько 19-ї год. обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, і це об`єктивно підтверджується як показами потерпілого, свідків, так і висновком судово-медичної експертизи про характер та локалізацію отриманих тілесних ушкоджень, які співпадають з часом їх виникнення.

Аналіз зібраних по справі доказів дає підстави суду прийти до переконливого висновку, що наявні на тілі потерпілого ОСОБА_5 тілесні ушкодження, зафіксовані у висновку СМЕ № 222 від 04.05.2017 року, були умисно спричиненні ОСОБА_4 при встановлених в судовому засіданні обставинах.

Оцінюючи докази, досліджені та перевірені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до висновку, що вищевказаними доказами повністю підтверджується вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, його дії правильно кваліфіковані за вказаною статтею КК України. Тому суд приходить до висновку про достатність досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку для встановлення вини обвинуваченого у вчиненому злочині. Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини суд оцінює критично та розцінює як спосіб його захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_4 умисно заподіяв потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та вважає, що в ході судового розгляду справи вина обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, є доведеною.

Призначаючи покарання суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно ст. 12 КК України злочин, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , в ході судового розгляду не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, поскільки дана обставина була встановлена в ході судового розгляду, так як підтверджена свідками, та усвідомлювалась і самим обвинуваченим, що є основним критерієм для визнання даної обставини такою, що обтяжує покарання.

З урахуванням викладеного, відсутності пом`якшуючих обставин та наявності обтяжуючої обставини, суд приходить до висновку про призначення покарання в межах санкції статті обвинувачення, яке, на думку суду, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом обвинувачений має неповнолітню дитину. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти застосування відносно нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році». Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно обвинуваченого та наполягав на призначені йому покарання за вчинений злочин.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання, як це передбачено ч.2 ст. 86 КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно. Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років. Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього. Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання. Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочини невеликої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», тобто до 07 вересня 2017 року, і на зазначений день є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої не позбавлений батьківських прав, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 від 23.08.2016 року та довідкою Рябухівської сільської ради від 08.11.2017 року.

Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені, амністія раніше до нього не застосовувалась.

Клопотання про застосування положень про амністію ініціював прокурор, під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував на його задоволенні та погоджувався на застосуванні відносно нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році». Враховуючи вимоги, які викладені в ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», то суд зобов`язаний з`ясовувати наявність згоди на застосування цього акту саме у особи, щодо якої вирішується це питання. Надання ж згоди на за застосування положень законодавства про амністію з боку потерпілих не є обов`язковою.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є батьком дитини віком до 18 років, стосовно якої не позбавлений батьківських прав, кримінальне правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання прокурора про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.

Судом роз`яснюється обвинуваченому наслідки застосування амністії, а саме що в подальшому протягом десяти років до нього не може бути застосовано амністію. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся, що відповідно не позбавляє його права заявити цивільний позов у порядку цивільного судочинства. В зв`язку з тим, що обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання, то цивільний позов прокурора в інтересах Талалаївської ЦРЛ необхідно залишити без розгляду.

Долю речового доказу по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1360 (одну тисячу триста шістдесят) грн.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного цим вироком покарання. Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речовий доказ по справі DVD диск залишити при справі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Талалаївський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1