Справа № 559/275/18
Номер провадження 1-кс/559/74/2018
УХВАЛА
"19" лютого 2018 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

скаржниці ОСОБА_3 ,

представника скаржниці ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000295, -
ВСТАНОВИВ:
19.02.2018 в провадження слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області надійшла у порядку ст. 303 КПК України скарга ОСОБА_3 , в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП Воронка від 27.12.2017 про відмову в задоволенні клопотання від 27.12.2017 про повторний допит свідків.

Скаргу обґрунтовує наступними доводами: вона визнана потерпілою в кримінальному провадження, яке зареєстроване 10.03.2017 в ЄРДР за №0000295 за фактом таємного викрадення ювелірних виробів за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України. 27.12.2017 подала слідчому СВ Дубенського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_5 клопотання про повторний допит наступних свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою уточнення окремих обставин справи з її участю та адвоката ОСОБА_4 .

Всупереч положень ст.220 КПК України відповіді на клопотання в триденний строк вона не отримала. Постанова про відмову в задоволенні клопотання була їй відправлена лише 05.02.2018, яку отримала 10.02.2018., про що свідчить відстеження відправлення Укрпошти.

Оскаржувану постанову слідчого вважає незаконною і необґрунтованою, оскільки вона не відповідає вимогам ч.3 та ч.5 ст. 110 КПК України. Зі змісту постанови вбачається, що підставою для відмови у задоволенні клопотання є те, що з її участю проведено одночасні допити зазначених в клопотанні свідків з метою встановлення обставин справи.

З такими доводами слідчого не погоджується, хоча не заперечує той факт, що з її участю проводилися одночасні допити свідків. Проте, одночасний допит свідків проведений без участі адвоката. Відповідно до положень ч.9 ст.224 КПК України одночасний допит вже допитаних осіб проводиться для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. Проте, після одночасного допиту свідків причини розбіжностей у їхніх показаннях з`ясовані не були, а навпаки, виникли нові обставини, для з`ясування яких необхідно провести повторний допит зазначених у клопотанні свідків.

Також із змісту постанови, зокрема, її резолютивної частини, вбачається що процесуальне рішення прийняв слідчий відносно не заявленого нею 27 грудня 2017 року клопотання, а відносно іншого клопотання від 03 березня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000295 від 03.03.2017.

У суді представник скаржниці підтримала скаргу. Просить скасувати постанову слідчого, оскільки в резулятивній частині вказано, що слідчий відмовляє у клопотанні від 03.03.2017, хоч воно було заявлене 27.12.2017, а також слідчий зазначив, що провадження зареєстроване 03.03.2017, хоч згідно витягягу з ЄРДР воно від 10.03.2017. Вважає, що у такому документі як постанова про відмову у задоволені клопотання потерпілої слідчий не міг допустити технічну помилку. При цьому вказує, що у тексті їхньої скарги до слідчого судді помилково зазначено дату постанови слідчого від 27.02.2018, бо оскаржувана постанова слідчого від 27.12.2017, а відправлена вона була слідчим 05.02.2018.

Скаржниця ж в судовому засіданні просить скасувати постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання, а також зобов`язати його провести повторний допит свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . Вважає, що вона як потерпіла може вимагати неодноразового повторного допиту свідків в її присутності і пристуності її адвоката. Повторно допитати ОСОБА_10 треба, щоб з`ясувати з яких причин вона передала ключі ОСОБА_11 . ОСОБА_12 повторно треба допитати, бо сама потерпіла не була присутня під час допиту свідка. В ОСОБА_6 треба ж з`ясувати чому він спочатку написав заяву, в якій повідомив, що вчинив крадіжку, а потім відмовився від неї. А ОСОБА_9 необхідно повторно допитати, бо він відбирав у ОСОБА_6 ту заяву. Щодо ваги викрадених ювелірних виробів: золотого браслету, пари сережок, ланцюжка і каблучки, то їх вагу визначили «на око», оскільки бірок у неї не збереглось.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні просить у задоволенні скарги відмовити. Пояснив, що в резулятивній частині постанови про відмову в задоволенні клопотання потерпілої допущено описку, адже в мотивувальній частині йде мова саме про клопотання від 27.12.2017, описка буде ним виправлена. Щодо суті клопотання, то свідки були уже допитані, також проведено одночасні допити, повторний допит свідків можливий лише в разі виникнення якихось нових обставин. Але у своєму клопотанні потерпіла не послалась на будь-яку обставину, тому він в клопотанні і відмовив.

Заслухавши скаржницю і її представника, слідчого, дослідивши матеріали клопотання і кримінального провадження №0000295, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

СВ Дубенського ВП ГУНП проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄHДР за №0000295 від 10.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за повідомленням ОСОБА_3 про крадіжку ювелірних виробів.
Під час досудового розслідування оглянуто місце події, допитано потерпілу щодо викрадення в період з 26.12.2016 до 20.01.2017 її ювелірних виробів: пари золотих сережок (біля 2 г), браслету (біля 2 г), ланцюжка (2 г), каблучки (біля 3 г), допитано свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , неповнолітніх свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , отримано інформацію із ломбарду про те, що ОСОБА_13 здавав 27.12.2016 о 22.12.год золоті браслет (вага 1,74 г) та каблучку (вага 1,42 г), які реалізовано 30.12.2016, отримано висновок судової товарознавчої експертизи. Також в матеріалах наявна заява ОСОБА_6 від 10.03.2017 про викрадення ним ювелірних виробів 28.12.2016, слідчий експеримент з ОСОБА_6 , під час якого він відмовився від зізнавальних показів. За клопотанням представника потерпілої слідчим проведено одночасний допит між потерпілою ОСОБА_3 , свідком ОСОБА_6 і неповнолітнім свідком ОСОБА_8 (на момент події - 14 років). Одночасний допит проведено між потерпілою ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_9 .
З досліджуваних матеріалів кримінального провадження також встановлено, що 27.12.2017 ОСОБА_3 звернулася на ім`я слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_5 із клопотання про повторний допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , мотивуваши його наступним чином: «Ознайомившись із матеріалами вищезазначеного кримінального провадження, зокрема, поясненнями свідків, виникла потреба в повторному їх допиті з метою уточнення окремих обставин» (вх.№ Ш-380 від 27.12.2017).

Жодних інших мотивів в клопотанні не викладено, що це за обставини не зазначено.

В судовому засіданні також ні скаржниця, ні її представник не пояснили слідчому судді які ж розбіжності існують в показах допитаних свідків і які саме виникли нові обставини, що стосуються предмету доказування.

27.12.2017 слідчим винесено постанову про відмову в задоволенні вищезазначеного клопотання, при цьому в резулятивній частині зазначено, що розглядалось клопотання від 03.03.2017 в кримінальному провадженні №0000295 від 03.03.2017. Слідчий суддя погоджується зі слідчим, що в даному випадку має місце описка, технічна помилка слідчого. Адже номер кримінального провадження вказано правильно, а станом на 03.03.2017 не могло існувати жодних клопотань, оскільки саме провадження зареєстровано лише 10.03.2017. Крім того, за текстом мотивувальної частини постанови чітко зрозуміло, що розглядалось слідчим "клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 27 грудня 2017 року... вх. № Ш-380 в кримінальному провадженні №0000295 про повторний допит вказаних нею свідків за її участю та участю представника - адвоката ОСОБА_4 ". Слідчий відмовив у задоволенні клопотання з наступних причин: "за участю потерпілої ОСОБА_3 було проведено одночасні допити зазначених в клопотанні свідків з метою встановлення обставин справи. Крім того, в клопотанні потерпілої ОСОБА_3 не вказано, які обставини, на її думку, підлгають уточненню, що унеможливлює встановити чи мають ці обставини значення для кримінального провадження".
Згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, а також нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк. Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України скарга може бути подана протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, а якщо воно оформлюється постановою, то строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

В судовому засіданні слідчий повідомив, що одразу направив оскаржувану постанову потерпілій, а 05.02.2018 вже рекомендованим листом повторно відправив постанову. Натомість, в матеріалах кримінального провадження міститься підтвердження відправлення постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання потерпілій саме 05.02.2018, яка була отримана 10.02.2018. Враховуючи, що потерпіла зі скаргою звернулась 19.02.2018, то строк на оскарження постанови - не пропущений.

Розглянувши скаргу, слідчий суддя прийшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню. Форми, передбаченої ч.3 і ч.5 ст. 110 КПК України слідчим дотримано: це постанова, яка містить вступну, мотивувальну і резулятивну частини.Описка в резулятивній частині постанови не може бути підставою для її скасування, адже по суті постанова слідчого є обгрунтованою. Від описок не застрахований жоден учасник процесу. Наприклад, скаржниця у свої скарзі також неодноразово допустила описку в даті оскаржуваной постанови - замість 27.12.2017 вказавши 27.02.2018, але формальний підхід не може піти на користь жодній справі.

Потерпілою та її представником ні у клопотанні слідчому, ні у судовому засіданні не наведено жодної аргументації, яка б вказувала на необхідність проведення повторного допиту свідків, одна з яких є неповнолітньою і на момент події була у віці 14 років, та вже двічі допитувалась слідчим. З"ясування відносин між потерпілою-невісткою та свідком-свекрухою і свідком-сестрою чоловіка взагалі не стосуються предмету доказування у даному кримінальному провадженні. Аналогічно як і щодо свідка ОСОБА_6 - згідно ст. 63 Конституції України особа має право не свідчити проти себе, а кримінальне провадження не може грунтуватись лише на визнавальних показах. Як і свідок-працівник поліції не може повідомити нічого, що стосується саме предмету доказування у кримінальному провадженні про викрадення ювелірних виробів.

Слідчий суддя не може зобов"язати слідчого проводити повторні допити свідків лише тому, що так хоче потерпіла.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання у яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. При цьому КПК України не містить зобов"язання слідчого проводити необмежену кількість допитів свідків на вимогу потерпілої сторони. А ч.9 ст. 224 КПК України дає слідчому право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з"ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вимоги скарги задоволенню не підлягають через безпідставність. При цьому ні скаржниця, ні її представник не позбавлені можливості повторно звернутись до слідчого із клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій, належно його обгрунтувавши.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000295, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. .
Слідчий суддя: