У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року місто Одеса

Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах КС «Промислово-фінансова спілка» про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах КС «Промислово-фінансова спілка» звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 22.08.2017 р. у справі №522/14170/17 провадження №1-кс/522/16095/17 в частині накладення арешту на нерухоме майно Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» шляхом заборони розпорядження ним та будь-якого відчуження, а саме - на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та постановити нову ухвалу, якою в задоволені клопотання слідчого СП приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0003602 від 29.06.2017 p., про накладення арешту на майно задовольнити частково, а в частині прохання про накладення арешту на майно Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» шляхом заборони розпорядження ним та будь-якого відчуження, а саме - на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру за адресдю: АДРЕСА_1 - відмовити.

Захисник в судовому засіданні показав, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2017 р. у справі № 522/14170/17, провадження № 1-кс/522/16095/17 було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0003602 від 29.06.2017 р., про накладення арешту та накладено арешт на нерухоме майно Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» шляхом заборони розпорядження ним та будь-якого відчуження, а саме - на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала погреба або арешт накладено необгрунтовано.

Вважає, що арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2017 р. у справі №522/14170/17, провадження №1 -кс/522/16095/17 на майно Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» підлягає скасуванню як необгрунтовано накладений та враховуючи наступні обставини.

В ухвалі суду про накладення арешту у якості обґрунтування його застосування зазначено, що в ході досудового слідства було встановлено, що нерухоме майно, власником якого є КС «Промислово-фінансова спілка» є об`єктом кримінально протиправних дій, та підпадає під критерії ст. 98 КПК України.

З зазначеним висновком суду не погоджується, вважає клопотання слідчого таким, що не відповідає вимогам ст. 170-171 КПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів справи та витягу з ЄРДР заявником у кримінальному провадженні №0003602 є ОСОБА_6 , фабула «02.02.2017 р. ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та не встановленими особами на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 », тобто кримінальне провадження стосується фізичних осіб, в той час як статус Кредитної спілки у вказаному провадженні не визначений.

Крім того, оскільки в своєму клопотанні слідчий зазначає, що метою та об`єктом злочинних дій було майно Кредитної спілки, то, з метою захисту інтересів останньої, 08.09.2017 р. до СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області було подано заяву про залучення до кримінального провадження у якості потерпілого.

Згідно ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до розділу 4 Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» визначено, що для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.

Тобто, на даний момент, КС «Промислово-фінансова спілка» є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до фабули кримінального провадження заяву подано ОСОБА_6 , в інтересах громадянина ОСОБА_12 за фактом вчинення у відношенні нього шахрайських дій, пов`язаних з укладанням ним нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Зазначену нерухомість ОСОБА_12 придбав у громадян України ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , яка була у їх власності по ? частині.

КС «Промислово-фінансова спілка» ніколи не мала відношення до квартири АДРЕСА_3 за вказаною адресою: ні була ані власником вказаного майна, ані вчиняла будь-яких юридичних дій щодо вказаної квартири АДРЕСА_3 .

Спілка є власником квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 з 2008 року по теперішній час, за цей період будь-яких відчужень вказаного майна не відбувалось, інших дій щодо нього спілкою не проводилось.

Абзацом 2 ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

А тому не зрозуміло, враховуючи тривалий строк перебування майна у власності спілки, як вказане майно відноситься до речових доказів, слідчим не наведено яким чином воно є знаряддям злочину, які саме сліди містить та яким чином може бути використано як доказ у провадженні с приводу оформлення угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 за вказаною адресою.

Узагальненням судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. зазначено, що 2) Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Таким чином, оскільки посадові особи не мають жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, а КС «Промислово-фінансова спілка» є потерпілим, є добросовісним набувачем майна - квартир АДРЕСА_4 та 2А з 2008 року, то клопотання слідчого є необгрунтованим, а арешт не мав бути застосований.

В провадженні господарського суду Одеської області розглядалась справа №2/41-10- 1813 про банкрутство КС «Промислово-фінансова спілка».

Відповідно до ухвали попереднього засідання від 16.09.2014 р. було визначено реєстр кредиторів КС «Промислово-фінансова спілка» у розмірах вимог до боржника з вказівкою черговості задоволення вимог, загальна чисельність кредиторів склала 841 особа.

Постановою господарського суду Одеської області від 18.11.2014 р. визнано Кредитну спілку «Промислово - фінансова спілка» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідно до вказаного рішення були скасовані усі арешти та обтяження з майна кредитної спілки (ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), а тому твердження суду та слідчого про наявність будь-яких заборон не відповідає дійсності.

13.09.2016 р. господарським судом Одеської області ухвалою було затверджено мирову угоду та припинено провадження у справі №2/41-10-1813. Угоду затверджено між ліквідатором КС «Промислово- фінансова спілка» арбітражним керуючим ОСОБА_13 та комітетом кредиторів.

Відповідно до затвердженої мирової угоди встановлено, що сторони домовилися про відстрочення та списання /прощення/ кредиторами боргів боржника в розмірі, на умовах і порядку, визначених мировою угодою. Пунктом 2.2. визначено, що при укладанні мирової угоди сторони виходять з того, що обов`язковою умовою погашення вимог кредиторів є: продаж всіх, належних боржнику, об`єктів нерухомості у зв`язку з їх повною непотрібністю для діяльності боржника і як основного джерела отримання грошових коштів для розрахунку з конкурсними кредиторами, відстроченням погашення боргів на час до завершення продажу нерухомості.

Строк дії мирової угоди становить 12 місяців з дня набуття чинності ухвали господарського суду Одеської області про її затвердження, тобто до 14.09.2017 р.

Таким чином, продаж майна Спілки, здійснюються в рамках затвердженої господарським судом Одеської області мирової угоди у справі про банкрутство №2/41-10-1813, а грошові кошти, отримані від реалізації цього майна направляються на розрахунки з кредиторами, відповідно до затвердженої черговості.

Усі грошові кошти, отримані від реалізації майна, надходять на розрахункові рахунки Кредитної спілки та звідси перераховуються кредиторам.

Накладення арешту на майно призводить до неможливості його реалізації та виконання поточних зобов`язань за мировою угодою у справі про банкрутство, що в свою чергу призведе до неможливості її виконання та відновлення процедури банкрутства.

Тобто продаж майна Кредитної спілки є прямим обов`язком останньої, покладеним на неї мировою угодою у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з матеріалів справи слідчий клопотання про накладення арешту належним чином не обґрунтував.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); З-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 4 ст. 173 визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В порушення вищенаведених норм слідчим не наведено правову підставу для арешту, наявність обгрунтованої підозри, не з`ясовано розумність та співрозмірність обмеження права власності Спілки та інш.

Статтею 43 Господарського кодексу визначено, що підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. У статті 3 Цивільного кодексу в якості принципів цивільного законодавства вказані свобода договору та свобода підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна Декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної Декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62. від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що арешт було накладено обґрунтовано, з метою недопущення можливості подальших протиправних дій із вказаним нерухомим, а також з метою недопущення знищення, відчуження та інших дій з вказаним майном, враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, яка вказує на те, що арешт майна може також передбачати заборону особі у володінні якої перебуває майно розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його, орган досудового розслідування вважає за необхідне заборонити будь-яке його відчуження, шляхом накладення арешту, оскільки невжиття таких заходів може призвести до його втрати, що у подальшому може перешкодити кримінальному провадженню, а також відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку захисника та прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 29.06.2017 до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вжиття заходів правового характеру до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та невстановлених осіб, які 22.02.2017 року знаходячись за адресою: АДРЕСА_6 , під привидом продажу нерухомого майна загальною площею 583,7 кв.м., шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_12 , в розмірі 250 000 доларів США, однак фактична площа приміщення складає 82 кв.м.

В подальшому було встановлено, що ОСОБА_9 , займаючи посаду голови наглядової ради кредитної спілки"Промислово фінансова спілка" у невстановлений слідством час, при невстановлених слідством обставинах та у невстановленому слідством місці познайомився з ОСОБА_14 , який протягом тривалого часу займав керівні посади в КС "Промислово фінансова спілка", та на теперішній час притягується за скоєння кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

В подальшому в першій половині 2016 року, більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , маючи злочинний умисел спрямований на власне незаконне збагачення шляхом шахрайства, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розробили злочинний план, згідно якого здійснювали ряд дій спрямованих на підготовку та подальше вчинення шахрайства, який складався з чотирьох частин, які ОСОБА_9 , та ОСОБА_14 , здійснювали фактично одночасно.

Кінцевою метою першої частини плану було визначення об`єкту нерухомості, яке на праві приватної власності належить КС "Промислово фінансова спілка", доступ до технічної документації якої має наглядова рада кредитної спілки"Промислово фінансова спілка".

Кінцевою метою другої частини плану було відшукання технічної документації та інших право установчих документів на об`єкти нерухомості, які на праві приватної власності належить КС "Промислово фінансова спілка" та подальша підробка та виготовлення інших підроблених офіційних документів з метою подальшого їх використання у вчиненні шахрайства.

Кінцевою метою третьої частини плану було підшукання та залучення до вчинення запланованого злочину співвиконавця, який мав би можливість виготовити завідомо підроблену технічну документацію та інші право установчі документи на об`єкти нерухомості, які на праві приватної власності належить КС "Промислово фінансова спілка".

Кінцевою метою четвертої частини плану було підшукання та залучення до вчинення запланованого злочину співвиконавців, які виступили в якості формальних покупців нерухомого майна яке суміжне з нерухомим майном КС "Промислово фінансова спілка", шляхом збільшення загальної площі, за рахунок площі нерухомого майна КС "Промислово фінансова спілка".

Кінцевою метою свого злочинного плану було заволодіння грошовими коштам потерпілих внаслідок укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, попередньо збільшивши загальну площу за рахунок нерухомого майна КС "Промислово фінансова спілка" укладеного між співвиконавцями, які видавали би себе добросовісних набувачів та потерпілими.

Досягненням єдиного злочинного результату, як кінцевої мети злочинного плану, було отримання грошових коштів внаслідок шахрайських дій.

Приступивши до реалізації першої частини свого злочинного плану, ОСОБА_9 займаючи посаду голови наглядової ради кредитної спілки "Промислово фінансова спілка" у першій половині 2016 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , маючи умисел на шахрайське заволодіння грошовими коштами потерпілого визначили знаряддям вчинення кримінального правопорушення нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить КС "Промислово фінансова спілка", а саме: кв. АДРЕСА_5 , загальною площею 264,3 кв.м., кв. АДРЕСА_7 , загальною площею 125,6 кв.м., та нежитлові приміщення «зали ігрових автоматів» загальною площею 62, 7 кв.м. та кв. АДРЕСА_2 , загальною площею 82 кв. м., яка є спільною частковою власністю ОСОБА_15 , та ОСОБА_7 .

Приступивши до реалізації другої частини свого злочинного плану ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , при невстановлених слідством обставинах отримали копії право установчих документів та технічну документацію на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить КС "Промислово фінансова спілка", а саме: кв. АДРЕСА_5 , загальною площею 264,3 кв.м., кв. АДРЕСА_7 , загальною площею 125,6 кв.м., та нежитлове приміщення «зали ігрових автоматів» загальною площею 62, 7 кв.м., при цьому достеменно знаючи що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.04.2009 року накладено арешт на нежитлове приміщення «зали ігрових автоматів» загальною площею 62, 7 кв.м., та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.10.2011 р. винесена першим Київським ВДВС Одеського МУЮ., накладено арешт на кв. АДРЕСА_8 .

Приступивши до реалізації третьої частини свого злочинного плану ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами потерпілих та введення потерпілих в оману, у невстановлений слідством час та при невстановлених слідством обставинах залучили до вчинення запланованого злочину посадових осіб Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», посадових осіб Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області та інших осіб, з якими попередньо увійшли у злочинну змову однак не розкриваючи їм кінцевої мети свого злочинного плану, відвівши їм заздалегідь визначені ролі, які на пропозицію ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , погодились.

Приступивши до реалізації четвертої частини свого злочинного плану ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , у невстановлений слідством час із кола своїх родичів за грошову винагороду підшукали та залучили до вчинення запланованого злочину наступних осіб: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та інших невстановлених осіб, з якими попередньо увійшли у злочинну змову та розповіли останнім деталі свого злочинного плану, відвівши їм заздалегідь визначені ролі, які на пропозицію ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , погодились.

Діючи за вказаним планом, вищезазначеним ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , скоїли наступні умисні кримінальні правопорушення:

Так 28.04.2016 р. ОСОБА_7 , будучи формальним власником ? частини кв. АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , попередньо отримавши від ОСОБА_9 , право установчі документи та технічну документацію на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить КС "Промислово фінансова спілка", а саме: кв. АДРЕСА_5 , загальною площею 264,3 кв.м., кв. АДРЕСА_7 , загальною площею 125,6 кв.м., та нежитлові приміщення «зали ігрових автоматів» загальною площею 62, 7 кв.м. а також на кв. АДРЕСА_2 , загальною площею 82 кв. м., - отримала від ОСОБА_14 , завідомо підроблений висновок від 05.04.2016 року виданий начебто від імені ФОП ОСОБА_16 , що до можливості об`єднання приміщень з кв. АДРЕСА_2 , загальною площею 583, 7 кв.м., який в подальшому надала державному реєстратору Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області. На підставі зазначеного завідомо підробленого висновку від 05.04.2016 та інших документів державний реєстратор Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області здійснила реєстрацію нерухомого майна загальною площею 583, 7 кв.м., де зазначила, що ОСОБА_7 , є власником ? частини кв. АДРЕСА_2 , загальною площею 583, 7 кв.м. Таким чином ОСОБА_7 , та ОСОБА_15 , фактично стали власником по ? частині кв. АДРЕСА_2 , загальною площею 583, 7 кв.м.

В подальшому ОСОБА_7 , та ОСОБА_15 , будучи формальними власниками по ? частині кв. АДРЕСА_2 , відповідно, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , та іншими невстановленими особами, з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами потерпілих майбутніх покупців, з метою видачі себе за добросовісних покупців вчиняють наступні нотаріальні дії:

Так відповідно до договору купівлі продажу від 06.07.2016 р. ОСОБА_15 , продала, а ОСОБА_7 , придбала ? частину кв. АДРЕСА_2 , яка в цілому загальної площі 583,7 кв. м., житлової 211,7 кв. м.

Крім того відповідно до договору купівлі продажу від 12.10.2016 р. ОСОБА_7 , продала, а ОСОБА_8 , придбав ? частину кв. АДРЕСА_2 , яка в цілому загальної площі 583,7 кв. м., житлової 211,7 кв. м.

В подальшому ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та іншими невстановленими особами, на початку листопада 2016 року користуючись послугами ріелторів з продажу нерухомого майна подали об`яву з продажу нерухомого майна, а саме кв. АДРЕСА_2 , яка в цілому складається з загальної площі 583,7 кв. м., житлової 211,7 кв. м., при цьому усвідомлюючи той факт, що об`єднання зазначеної квартири було не законним, а площі кв. АДРЕСА_5 , загальною площею 264,3 кв.м., кв. АДРЕСА_7 , загальною площею 125,6 кв.м., та нежитлові приміщення «зали ігрових автоматів» загальною площею 62, 7 кв.м., фактично входять в площу кв. АДРЕСА_2 . При цьому зазначивши вартість всього майна в розмірі 250 000 доларів США.

На пропозицію з продажу нерухомого майна, а саме кв. АДРЕСА_2 погодився ОСОБА_12 , однак вартість майна в подальшому була зменшена до 225 000 США.

Далі ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та іншими невстановленими особами, спільно з братом ОСОБА_12 , - ОСОБА_17 , та ріелтором оглянули приміщення кв. АДРЕСА_2 загальною площею 583,7 кв. м.

02.02.2017 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , прибули до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_18 , що за адресою: АДРЕСА_6 , де надали приватному нотаріусу зазначені договори купівлі продажу та інші необхідні документи на кв. АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , виступали формальними власниками кв. АДРЕСА_2 , так як всі дії з узгодження вартості майна та інші організаційні питання вирішували ОСОБА_9 , та ОСОБА_14 .

Попередньо 02.02.17 близько 15 год. ОСОБА_17 , знаходячись спільно з ОСОБА_14 , в приміщені відділення банку, а саме ПАТ «Прромівестбанк» що за адресою: вул. Пушкінська, 36, передав останньому грошові кошти в розмірі 225 000 доларів США.

В подальшому цього ж дня було укладено договір купівлі продажу між ОСОБА_7 , «продавець», власник ? частки, ОСОБА_8 , «продавець» власник ? частки, та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , «покупець». Відповідно до якого продавці продали, а ОСОБА_12 , придбав кв. АДРЕСА_2 , яка в цілому складає загальної площі 583,7 кв. м., житлової 211,7 кв. м.

Загальна сума матеріальної шкоди становить 5 850 000 грн.

В ході проведення досудового розслідування, а також здійснення слідчо-оперативних заходів працівниками управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України достовірно встановлено, що особою, яка причетна до скоєння зазначених кримінальних правопорушень є громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У свою чергу, показання допитаних у якості потерпілого ОСОБА_12 , свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , вказують на безпосередню причетність ОСОБА_9 до вчинення цих злочинів.

02.08.2017 року було встановлено, що ОСОБА_9 , намагається отримати від ОСОБА_17 , (брат ОСОБА_12 ) грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США в якості передоплати за приміщення що за адресою: АДРЕСА_9 , власниками якого є КС «промислово-фінансова спілка» та нежитлового приміщення площею 62,7 кв.м., власником якого з 17.07.2017 року є ОСОБА_20 - сестра ОСОБА_21 , значно занизивши вартість майна.

При цьому ОСОБА_9 достеменно було відомо, про укладення договору купівлі - продажу кв. АДРЕСА_2 площею нібито 583, 7 кв. м. від продажу вказаної квартири ОСОБА_9 , отримав грошові кошти в розмірі 100 000 доларів США.

Цього ж дня постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , винесено постанову про використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) та несправжніх (імітаційних) засобів, відповідно до якої в подальшому було виготовлено 299 імітаційних купюр номіналом 100 доларів США, які вручено ОСОБА_17

03.08.2017 о 12 год ОСОБА_9 , діючи від імені КС «промислово-фінансова спілка» спільно з головою правління КС «промислово-фінансова спілка» ОСОБА_21 , сестрою останнього ОСОБА_20 , прибули до приватного нотаріуса ОСОБА_18 , за адресою: АДРЕСА_6 , з метою укладення попередніх договорів з продажу нерухомого майна, що за адресою: АДРЕСА_9 власниками якого є КС «промислово-фінансова спілка» та нежитлового приміщення площею 62,7 кв.м., власником якого з 17.07.2017 року є ОСОБА_20 - сестра ОСОБА_21 . При цьому ОСОБА_9 , зазначив ОСОБА_17 , що розрахунок щодо попередньої оплати за вказане нерухоме майно необхідно провести з ним в розмірі 30 000 доларів США. Підписавши попередні договори з продажу вищезазначеного майна ОСОБА_9 , отримав від ОСОБА_17 , грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США, з яких 299 купюр напиналом по 100 доларів США не справжні (імітаційні) та 100 доларів США.

03.08.17 року від потерпілого ОСОБА_12 , надійшов цивільний позов, відповідачем якого зазначено ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 сума позову 6 462 250 грн.

Таким чином, в ході досудового слідства було встановлено, що нерухоме майно, що за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 власниками якого є КС «промислово-фінансова спілка» та нежитлове приміщення площею 62,7 кв.м. власником якого з 17.07.2017 року є ОСОБА_20 - сестра ОСОБА_21 , є об`єктом кримінально протиправних дій, та підпадає під критерії ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого можливості відчужувати певне майно.

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вивчивши клопотання та додатки до нього, судом встановлено, що СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003602 від 29.06.2017 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 22 серпня 2017 року було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0003602 про арешт майна.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може також передбачити заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Приймаючи до уваги те, що вилучене майно має значення речового доказу у провадженні та є предметом злочину, а також може носить у собі інформацію, яка є важливою для досудового розслідування, воно має бути арештованим.

З огляду на викладене слідчий суддя приймає клопотання до розгляду та приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що заявником в клопотанні не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, а також те, що в подальшому у застосуванні заходу, а саме арешту, накладеного на спірне майно, відпала потреба.

Вказане підтверджує законність та обґрунтованість накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0003602 та є предметом та доказом кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах КС «Промислово-фінансова спілка» про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

29.09.2017