12.01.2018 №363/3651/17
В И Р О К
Іменем України
12 січня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 000379 відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Юрківка Уманського району Черкаської області, має середню спеціальну освіту, пенсіонер, одружений, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

встановив:
05.07.2017 близько 10 години 00 хвилин на проїзній частині вулиці Шевченка в селі Литвинівка Вишгородського району Київської області, обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався від центру села в напрямку автодороги «м.Київ-м.Овруч», наближаючись до домогосподарства будинку АДРЕСА_3 . З метою зупинки транспортного засобу та висадки пасажира громадянки ОСОБА_6 , зменшивши швидкість руху до 20 км/год., в порушення вимог пунктів 1.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР), відповідно до якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.», 2.3.6) ПДР, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, проявивши злочинну недбалість до дорожньої обстановки, допустивши неуважність та безтурботність, створив небезпеку для руху, поставивши під загрозу життя та здоров`я учасника дорожнього руху, порушуючи вимоги пунктів ПДР: - 13.1 «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»; - 1.10. термін «узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедистів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней); - 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»; рухався так, що притримувався правим боком транспортного засобу як найближче до правого краю проїзної частини, а саме до бордюру, який відділяє межу проїзної частини та узбіччя, проїжджаючи повз паркан домогосподарства будинку АДРЕСА_3 , де по проїзній частині під бордюром рухався в попутному напрямку пішохід ОСОБА_7 , якого водій мав можливість завчасно виявляти на проїзній частині при наближені до останнього, не дотримавшись безпечного інтервалу між керованим ним транспортним засобом та пішоходом, допустив наїзд передньою правою боковою частиною транспортного засобу у ліву задньобокову частину тіла вказаного пішохода з подальшим виїздом на узбіччя. Після наїзду, ОСОБА_5 , його пасажир громадянка ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_8 надаючи пішоходу ОСОБА_9 допомогу доставили його до будинку АДРЕСА_4 , де він від отриманих тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно повідомлення потерпілої до служби «102» о 11 годині 39 хвилин.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 , порушуючи вимоги пункту 2.10 ПДР України, а саме підпунктів: «- а) залишатися на місці пригоди; - д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; - е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди, залишив місце пригоди на керованому ним автомобілі марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 . відігнавши його до свого домогосподарства будинку АДРЕСА_2 , поставив у гаражне приміщення.

Висновками експерта № 8/Д/№197тр. від 25.08.2017 та № 197тр. від 07.08.2017 встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлені тілесні ушкодження: - садна (в області лобної області праворуч; по задній поверхні правого передпліччя; в нижній третині передньої лівої і по задній поверхні кисті у кількості 14-ти; по передній поверхні правого колінного суглоба; по задній поверхні гомілки в верхній його третині; по задньовнутрішній поверхні гомілки вгорі її третини, між лівою і правою передніми підшкірними лініями у проекції 6- 11-го ребра, множинні переважно горизонтально направлені); - кровоток (по задньовнутрішній поверхні гомілці в середній та нижній третині); - двосторонні переломи ребер, перелом лівої стегнової кістки, відшарування м`яких тканин по задній поверхні лівої гомілки; - забій верхньої долі правої легені; - крововилив в м`які покриви голови з боку внутрішньої поверхні в потиличній області більше справа, перелом кісток зводу та основи черепу, крововилив під оболонки, в шлуночки, осередку розтрощення лівої лобової долі; набряк-набухання головного мозку. Всі вищеописані тілесні ушкодження виникли від дії тупого (-их) предмета (-ів), або при ударі об такі, що могло мати місце в термін та за обставин вище викладених, і, у своїй сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_7 настала від внутрішньочерепної травми з переломом кісток зводу та основи черепа з крововиливами під оболонки, в речовину і в шлуночки головного мозку.

При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа виявлено етиловий спирт у концентрації - 3,78 проміле, що при житті може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_5 , вимог пунктів 1.5, 2.3 б), 13.1, 1.10 термін «узбіччя», 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі.
Відповідно до статті 349 КПК України, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання вини, відсутності заперечень у сторони обвинувачення та захисту, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, про те, що такого виду обставини їх зміст правильно зрозумілі учасниками процесу, про відсутність у них сумнівів та про добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини у апеляційному порядку.
Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого та дослідити обліково-характеризуючі данні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив злочин за вищевикладених обставин. У вчиненому щиро розкаюється та просить застосувати щодо нього Закон України "Про амністію у 2016 році", оскільки на день набрання чинності даного Закону він досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вчинив тажкий злочин але з необережності, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, надала письмові заяви про розгляд справи у її відсутність, претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 вона не має.

Судом зазначається, що своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України, тобто дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 відноситься до тяжких злочинів, який вчинений з необережності, дані про особу обвинуваченого позитивна характеристика за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, пенсіонер, на утриманні має онука 2003 року народження, який хворий на хворобу Дауна.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, передбачене санкцією частини 2 статті 286 КК України

Судом також враховано заяву потерпілої ОСОБА_8 щодо відсутності претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 , щиру позицію обвинуваченого щодо розкаяння у вчиненому злочині, взагалі всі обставини, що пом`якшують покарання у сукупності та взаємозв`язку, позитивну характеристику за місцем проживання, також те, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, є особою, яка досягла пенсійного віку, на утриманні має хворого онука 2003 року народження, вчинений злочин є злочином, вчиненим через необережність, а тому призначаючи покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим можливо звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, зобов`язавши обвинуваченого виконувати обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

З огляду на обставини вчиненого злочину, нехтування обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху, судом окремо зазначається про наявність достатніх підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, передбаченого санкцією частини 2 статті 286 КК України.

Крім того, в ході розгляду справи обвинуваченим було подано заяву про його звільнення від відбування покарання на підставі п.«ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

06.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016р. №1810-VІІІ.

Відповідно до п. "ґ" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив злочин, який є тяжким але не умисним, та є особою, яка досягла пенсійного віку. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 05.07.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнав повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази по справі вирішити на підставі ст..100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в порядку ст.124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, 85, 86 КК України, ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд,-

засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 3 (трьох) років не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі п.«ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування основного та додаткового покарання.

Стягнути із засудженого ОСОБА_5 процесуальні витрати по справі у розмірі 1237 гривень за проведення судової інженерно-технічної експертизи від 17.07.2017 року №12-1/1388 та 1237 гривень за проведення судової інженерно-технічної експертизи від 02.08.2017 року №12-1/1391 на користь держави.

Речовий доказ по справі автомобіль марки «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область смт.Гостомель вул..Садова буд.20 повернути власнику за належністю.

Волосся вилучене за допомогою клейкої стрічки та поміщене до паперового конверту з лобового скла автомобіля марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів СУ ГУ НП в Київській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Головуючий ОСОБА_1