ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2013 року суддя Світловодського міськрайонного суду Баранець А.М. розглянувши апеляцію прокурора який брав участь у розгляді справи та апеляцію захисника ОСОБА_1 на вирок Світловодського міськрайонного суду від 18 березня 2013 року-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Світловодського міськрайонного суду від 18 березня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75, 104 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробовуванням на 1(один) рік.

На підставі статті 76 КК України зобовязано ОСОБА_2 зявлятися в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань визначених за вироком та вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.12.2012 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки 2 (два) місяці.

Постановою апеляційного суду Кіровоградської області справу повернуто до суду першої інстанції через невідповідність апеляції прокурора та захисника ОСОБА_1 вимогам ст.350,352 КПК України.

В апеляційної скарзі прокурор просить вирок скасувати стосовно обох засуджених, при цьому просить постановити новий вирок лише щодо одного засудженого. При цьому, апеляція містить мотивацію, щодо незаконності вироку суду лише відносно одного засудженого - ОСОБА_3 За вказаних обставин, суду не зрозуміло, що необхідно зробити з вироком суду відносно ОСОБА_4, після його скасування, як того просить прокурор.

Також прокурор в своїй апеляції просить постановити новий вирок, яким засудженому ОСОБА_3 просить призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць. Разом з цим, з вироку Світловодського міськрайонного суду вбачається, що ОСОБА_3 було призначено покарання за вказаною статтею, у виді позбавлення волі строком на 2 роки. При цьому, в апеляції прокурора зовсім відсутня мотивація того, чому апеляційний суд має призначити засудженому більш суворе покарання.

Також прокурор в апеляції зазначає, що суд першої інстанції, всупереч роз'ясненням п. 23 Постанови пленуму ВСУ України № 7 від 24.10.2003 року Про практику застування судами кримінального покарання, безпідставно склав даний вирок з вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.12.2012 року. Всупереч цьому, прокурор, в резолютивній частині апеляції, просить застосувати до засудженого ОСОБА_3, при призначенні остаточного покарання положення ч. 4 ст. 70 КК України.

Захисник - адвокат в свої апеляції, просить скасувати вирок місцевого суду та постановити новий вирок, яким ОСОБА_3 призначити більш м'яке покарання, не пов'язане з позбавленням волі. При цьому, захисником-адвокатом не враховано вимоги ст. 378 КПК України (1960 p.), згідно якої апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє новий вирок виключно у випадках, коли ставиться питання про погіршення становища засудженого.

Отже ні захисник - адвокат, ні прокурор в своїх апеляціях не посилаються на відповідні аркуші справи, при обґрунтуванні необхідності скасування вироку, як того вимагає ч. 2 ст. 350 КПК України (1960 p.).

Згідно ч. 1 ст. 352 КПК України, у разі невиконання особою, яка подала апеляцію, вимог, передбачених статтею 350 КПК України, головуючий своєю постановою залишає апеляцію без руху та повідомляє про необхідність виконання зазначених вимог закону до 01 липня 2013 року .

Керуючись ст.ст.350, 352 КПК України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху апеляції прокурора та захисника ОСОБА_1 на вироком Світловодського міськрайонного суду від 18 березня 2013 року.

Надати термін для виправлення недоліків до 01 липня 2013 року.

У разі невиконання вимог суду апеляції, подані прокурором та захисником ОСОБА_1 будуть визнані такими що не підлягають розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Світловодського

Міськрайонного суду ОСОБА_5