Справа № 379/950/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1147/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 31.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
31 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві,в режимі відеоконференції з Київським СІЗО кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Таращанського районного суду Київської області від 15 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Тараща Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, неодруженого, не працюючого, маючого на утриманні одну дитину, раніше неодноразово судимого,-
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді п`яти місяців арешту.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, 21.06.2017 року приблизно о 05 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , в одній з кімнат будинку виявив гаманець, в якому знаходилися грошові кошти його співмешканки ОСОБА_9 в сумі 500 грн., а також золоті вироби придбані останньою за власні кошти в період відсутності ОСОБА_7 , оскільки останній відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком Таращанського районного суду від 12.06.2013 року та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.08.2013 року. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на крадіжку вказаних вище золотих виробів та грошових коштів в сумі 500 гривень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що на той час ОСОБА_9 відпочивала та будь-які інші особи, які б могли завадити йому вчинити крадіжку були відсутні, підійшов до гаманця та здійснив таємне викрадення належних останній золотих виробів та грошових коштів в сумі 500 гривень. В подальшому вказані золоті вироби ОСОБА_7 реалізував у ломбарді, розпорядившись таким чином викраденим на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта від 04.07.2017 року, складеного за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, вартість викраденого у ОСОБА_9 майна, а саме двох золотих хрестиків та двох золотих сережок, станом на 21.06.2017 року, становить 3513,37 (три тисячі п`ятсот тринадцять гривень 37 коп.).

Отже, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 4013,37 грн.

Не погоджуючись з вироком суду,обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, та призначити йому покарання у вигляді штрафу чи громадських робіт.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним, у зв`язку з суворістю призначеного покарання. Зазначає, що судом не враховано того, що він добровільно відшкодував збитки потерпілій, має на утриманні двох малолітніх дітей.

До початку апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_9 подала клопотання, в якому просила розглядати справу без її участі та призначити покарання ОСОБА_7 у виді штрафу чи громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені і є обґрунтованими. Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі, тому судова колегія визнає ці висновки правильними.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались сторонами провадження і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про незаконність вироку суду у зв`язку з суворістю призначеного покарання, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

З вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості (ч. 1 ст. 185 КК України), дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий,веде антисоціальний спосіб життя, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, часто вживає спиртні напої, підтримує дружні стосунки з особами, які ведуть антисоціальний спосіб життя, не має конструктивних планів на майбутнє, не відповідає соціальним нормам. Судом також враховано обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання у виді п`яти місяців арешту, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Таращанського районного суду Київської області від 15 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: Суддя: Суддя: