Справа № 446/431/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1172/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою начальника Кам`янка-Бузького відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
з участю прокурора ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8
адвоката ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, пенсіонера по інвалідності ІІ-ї групи, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
засуджено за ч.1 ст. 296 КК України до трьох років обмеження волі; за ч.2 ст. 146 КК України до чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_7 за обвинуваченням у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України виправдано.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 залишено без змін до вступу вироку в законну силу.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,
засуджено за ч.2 ст. 146 КК України до чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_8 виправдано за ч.2 ст. 296 та ч.2 ст. 186 КК України.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 залишено без змін до вступу вироку в законну силу.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку суду, 01 лютого 2017 року близько 13:00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення хуліганських дій, умисно грубо порушив громадський порядок, що виразилось в тому, що він висловлюючи зневагу до існуючих норм поведінки у суспільстві та моралі, демонструючи зверхність, вседозволеність та явну неповагу до суспільних норм з метою самоутвердження за рахунок інших осіб, протиставляючи себе іншим громадянам, суспільству, діючи привселюдно, на автобусній зупинці в с. Батятичі Кам`янка-Бузького району Львівської області, безпричинно наніс удари руками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в різні ділянки тіла. Внаслідок завданих ударів він спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді одного садна в лівій скроневій ділянці голови, одного синця в ділянці перенісся, одного садна в ділянці кінчика носа, дещо справа, одного садна в ділянці верхньої губи по центрі, одного садна в ділянці бороди справа та одного синця в ділянці лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім цього, 01 лютого 2017 року близько 13:30 год. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи по вул. Івана Франка в с. Батятичі Кам`янка-Бузького району Львівської області на автобусній зупинці, всупереч волі потерпілого ОСОБА_11 , заштовхали його в багажне відділення автомобіля марки «РЕUGEOT», модель «ВОХЕR», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ., маючи умисел на незаконне позбавлення його волі, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи, що таким чином їх дії обмежують законні права ОСОБА_11 щодо свободи пересування, поїхали згаданим автомобілем на поле, що поблизу с. Батятичі Кам`янка-Бузького району Львівської області, де витягнувши потерпілого ОСОБА_11 з багажного відділення автомобіля, продовжували незаконно утримувати його. При цьому, ОСОБА_8 кинув потерпілого ОСОБА_11 в яму, де засипаючи його снігом, наніс удари руками та ногами в різні ділянки тіла потерпілого, в тому числі і металевою частиною лопати по голові. Після вказаних дій вони автомобілем поїхали в сторону м. Кам`янка-Бузька, де на перехресті вулиць Ярослава Мудрого та Львівська потерпілий ОСОБА_11 вийшов з салону автомобіля. Такими умисними діями, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_11 і заподіяли йому фізичних страждань.
В апеляційній скарзі начальник Кам`янка-Бузького відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 покликається на те, що не оспорює законність та обґрунтованість судового рішення в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296 та ч.2 ст. 146 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, та невинуватості у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України та ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 186 КК України відповідно.
Вважає вказаний вирок місцевого суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 296 КК України.
Зазначає, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність полягає у призначенні ОСОБА_7 за ч.1 ст. 296 КК України покарання у виді трьох років обмеження волі, яке згідно положень ст. 61 КК України не могло бути застосоване до вказаної особи, оскільки судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений є інвалідом II групи.
Наголошує що місцевий суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто застосував закон, що не підлягає застосуванню, що згідно з п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Просить вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 146 КК України та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 146 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_7 .
Постановити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 146 КК України та призначити покарання:
- за ч.1 ст. 296 КК України - у виді арешту на строк 5 місяців;
- за ч.2 ст. 146 КК України - у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місяця проживання.
ОСОБА_7 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України - виправдати.
В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просить змінити вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 296 КК України, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , виступ адвоката ОСОБА_10 , які підтримали думку прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 146 КК України.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, які досягай пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої та другої групи.
Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано вищезазначених вимог закону про кримінальну відповідальність та призначено обвинуваченому ОСОБА_7 інваліду ІІ групи, покарання у виді обмеження волі, яке не застосовується до даної категорії осіб.
Виходячи з наведеного, місцевий суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, на думку колегії суддів, є безумовною підставою для зміни вироку суду в даному випадку, згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу начальника Кам`янка-Бузького відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задоволити частково.
Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 296 КК України до п`яти місяців арешту.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4