Номер провадження 1-кп/243/304/2017
Номер справи 243/1613/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження № 0000300 та № 0000410 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, українця, зі спеціально-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше засудженого:

?15.10.1997 року Слов`янським міським судом за ст. 143 ч. 1 , 14 КК України до позбавлення волі на 1 рік, звільнився 22.09.1998 року з Дзержинської ВК Донецької області № 2 на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року;

?27.01.2000 року Барвенківським районим судом Харківської області за ст. 140 ч. 2, 14 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 01.03.2002 року з Калинінської ВК № 27 Донецької області на підставі Ухвали Калинінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 25.02.2002 року (ст. 52 КК України) умовно-достроково на 7 місяців 9 днів;

?09.04.2003 року Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 4 місяців до позбавлення волі; звільнився 04.10.2005 року з Калинінської ВК № 27 м. Горлівка Донецької області на підставі Ухвали Калинінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 26.09.2005 року (ст. 52 КК України) умовно-достроково на 7 місяців 21 день;

?30.03.2009 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 1 700 грн.;

?23.07.2010 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 70, ч. ч. 1, 3 ст. 72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; згідно ч. 3 ст. 72 КК України штраф у розмірі 1 700 грн. виконувати самостійно. Звільнився 25.02.2014 року з Калинінської ВК № 27 м. Горлівка Донецької області на підставі Ухвали Калинінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 17.02.2014 року (ст. 81 КК України) умовно-достроково звільнений на не відбутий строк 6 місяців 7 днів, який відбув;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України при наступних обставинах:

23.01.2017 року близько 20 години 10 хвилин ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за скоєння корисливих злочинів та маючи не зняту та непогашену у законному порядку судимість, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебував на пероні залізничної зупинки «Билбасівка 1» смт Билбасівка Слов`янського району, Донецької області, а саме біля дверей вагону електропотягу, де розмовляв з потерпілою ОСОБА_7 , яка знаходилась в тамбурі та на поручні дверей якого повісила жіночу сумку. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 , 23.01.2017 року близько 20 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи, що його дії помічені потерпілою, повторно, відкрито заволодів майном, яке належить ОСОБА_7 , а саме зірвав з поручню дверей жіночу сумку вартістю 416 грн. 67 коп., в якій знаходились:

- свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_8 ;

- паспорт громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 ;

- трудова книжка на ім`я ОСОБА_7 ;

- кредитна катка «ПриватБанк»;

- косметичка з ліками і засобами особистої гігієни;

- замок від домофону;

- гребінець;

які матеріальної цінності для потерпілої не мають, а також:

- гаманець чорного кольору з зображенням квітів, зі шкірозамінника, вартістю 55 грн. 56 коп.;

- грошові кошти на загальну суму 30 грн. НБУ;

- мобільний телефон «Nokia 2700 c 2», imei НОМЕР_2 , вартістю 458 грн. 33 коп.;

- сім-карта мобільного оператору «Лайф» № НОМЕР_3 , вартістю 16 грн. 25 коп.;

після чого з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, з викраденим розпорядився на власний розсуд. Умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 976 грн. 81 коп.

Крім того, 09.02.2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин у ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимого за скоєння корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, будучи особою притягнутою до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого корисливого кримінального правопорушення, який проходив біля подвір`я АДРЕСА_3 , виявивши відсутність господарів вказаного домоволодіння за місцем свого мешкання, реалізуючи свій протиправний умисел, 09.02.2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 повторно, умисно, з корисливих мотивів, руками витягнув скло з віконної рами та через отвір, що утворився, незаконно проник в приміщення будинку АДРЕСА_3 , яке на праві власності належить ОСОБА_9 та є житлом для потерпілої ОСОБА_10 , де усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що посягає на чужу власність, на яку він немає жодного права, таємно викрав наступне майно:

- чавунна плита розміром 69х40 см, з двома конфорками розмірами 26 см та 20,5 см кожна, яка була придбана в грудня 2015 року як б/у, вартістю 444,44 грн.;

- цвяходер, який було придбано в 2015 році б/у, вартістю 102,78 грн.;

після чого з місця скоєння злочину втік, викраденим майном розпорядившись на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 547,22 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 провину в скоєному злочині, передбаченому ст. 185 ч.3 КК України визнав в повному обсязі та показав суду, що скоїв злочин в час, місці та обставинах, викладених в описовій частині вироку, а саме 09.02.2017 року приблизно о 15 годині він з будинку АДРЕСА_3 , в який проник через вікно, попередньо витягнув скло руками, заліз до будинку, звідки викрав чавуну плиту з двома конфорками та цвяходер, продавши все знайомому. Плиту повернув.

Провину у скоєні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України визнав частково, зазначивши, що події, викладені в обвинувальному акті мали місце, але він думав, що потерпіла не бачить, як він забирає у неї сумку, а виявилось, що бачила. Так, 23.01.2017 року приблизно о 20 годині, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у електропоїзді. На зупинці с. Билбасівка він став виходити з електрички и вже перебуваючи на пероні побачив жіночу сумку, що висіла на поручні дверей у тамбурі. Жінка стояла рядом з сумкою, вона була напідпитку і кудись дивилася. Коли двері почали закриватися, він зірвав з поручнів сумку та втік. В сумці знаходились документи: паспорт, трудова книжка, косметичка, гаманець з грошима, мобільний телефон з сім-картою. В наступному він сім-карту з телефону вийняв, телефон продав. Карту він вставив до свого телефону та телефонував потерпілій з метою повернути сумку та документи за гроші. Його затримали працівники поліції під час, коли він намагався повернути сумку за гроші, обравши для цієї дії залізничну лікарню.

Додав, що думає, що все ж таки потерпіла бачила, як він викрадав у неї сумку.

В скоєному кається.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини за ст. 186 ч. 2 КК України, його вина у скоєнні дій, зазначених у вироку, підтверджується наступними зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 23.01.2017 року вона їхала в електричці з ОСОБА_4 , якого вона раніше не знала. Між ними виникла розмова. На зупинці «Билбасівка» обвинувачений вийшов з поїзда, а вона залишилась у тамбурі. Її сумка висіла на поручні. Сумка була чорного кольору, зі штучної шкіри, в ній були документи, паспорт, трудова книжка, гаманець з 30 грн., телефон, ключі. Перебуваючи на пероні, обвинувачений пропонував їй зайти до нього у гості, вона відмовилась. Коли двері почали зачинятися, він рукою зірвав сумку з поручнів, двері зачинилися и поїзд поїхав. Вона бачила особисто момент заволодіння речами и обвинувачений також це бачив. Вона перебувала від сумки на відстані 1-1,5 м і нікуди не відверталася. В наступному їй зателефонував обвинувачений і запропонував повернути речі та сумку за гроші. Вона погодилась, але попередньо подзвонила до поліції. Їй назначив зустріч обвинувачений в залізничній лікарні м. Слов`янська, де за допомогою працівників поліції його і вдалося затримати з викраденою сумкою та речами. Все викрадене, крім телефону їй повернули. Однак позов вона не заявляє. Просить обвинуваченого суворо не карати.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він на січень 2017 року працював дільничним інспектором с. Черкаське Слов`янського району у Слов`янському відділенні поліції. До них надійшло повідомлення про відкрите викрадення майном ОСОБА_13 . Він та його напарник виїхали за місцем мешкання потерпілої і їм розповіли вона та її чоловік, що з електрички у потерпілої відкрито викрали майно сумку з документами та телефоном. На мобільний телефон чоловіка потерпілої зателефонував невідомий та запропонував повернути сумку з документами за гроші 250 грн. Вони погодились и попередили працівників поліції. У назначену годину вони приїхали до призначеного невідомим місця хірургічне відділення залізничної лікарні м. Слов`янська, де в туалеті він повинен був залишити сумку. Невідомий неодноразово міняв місце зустрічі, змінював відділення лікарні, при ньому він (свідок) перебував з потерпілою, а його напарник пішов територією, з метою спіймати підозрілого. Через деякий час йому зателефонував напарник та сказав, що біля лікарні зустрів чоловіка з пакетом. На його прохання чоловік відкрив пакет и там знаходилась жіноча сумка чорного кольору, за описом схожа на викрадену у потерпілої. Чоловіку запропонували проїхали до Слов`янського відділення поліції і далі слідчий вже виконував всі слідчі дії. Невідомим з сумкою потерпілої у пакеті виявився обвинувачений.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2017 року вбачається, що свідок ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого як особу, що був затриманий з майном ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що приблизно півроку назад, зимою або весною 2017 року на ринку м. Слов`янськ йому приніс обвинувачений телефон та запропонував придбати. При цьому останній сказав, що телефон його особисто. Точно він не пам`ятає, але йому здається, що телефон був Нокіа, за який він заплатив обвинуваченому 100 грн. В наступному він цей телефон також продав невідомій особі.

Пояснення свідка також підтверджуються протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнав обвинуваченого, як особу, яка 24.01.2017 року продав йому мобільний телефон;

Відповідно до протоколу огляду місця події та фото таблицею до нього від 30.01.2017 року оглянуті речі, що були при ОСОБА_4 , а саме: пакет, в якому знаходилася жіноча сумка, яку потерпіла ОСОБА_7 впізнала як свою, що була у неї викрадена 23.01.2017 року.

Згідно з Постановою від 08.02.2017 року визнано речовими доказами та передані на зберігання: жіноча сумка чорного кольору зі шкірозамінника із вставками замша; гаманець чорного кольору, квадратної форми; Свідоцтво про народження; банківська карта; жіночий гребінець; трудова книжка; ключ від домофону; прозора косметичка з ліками та предметами особистої гігієни; сім-карта «Лайф» № НОМЕР_3 ; паспорт громадянки України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що залишені під зберігальними розписками у потерпілій.

З протоколу огляду місця події, а саме коридору, розташованого на першому поверсі залізничної лікарні по АДРЕСА_4 , за дерев`яними дверима на полу виявлено та вилучено паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 .

З наданої упаковки до телефону вбачається, що телефон потерпілої, яким обвинувачений відкрито заволодів, був Nokia 2700с-2, імей НОМЕР_2 , що пояснили потерпіла, обвинувачений та свідок ОСОБА_15 , якому ОСОБА_4 продавав телефон.

Згідно протоколу пред`явлення потерпілій ОСОБА_7 фотознімків для впізнання, остання у присутності понятих, за наданими чотирма фотознімками, впізнала ОСОБА_11 як особу, яка відкрито заволоділа її майном 23.01.2017 року.

Відповідно товарознавчої експертизи майна від 08.02.2017 року, ринкова вартість майна потерпілій ОСОБА_7 , яким відкрито заволодів обвинувачений: жіноча сумка чорного кольору зі шкірозамінника зі вставками замша, де з передньої сторони є металева вставка з камінням білого кольору у формі «V», гаманець чорного кольору квадратної форми, нитками вишиті квіти, мобільний телефон «Nokia 2700 c 2», imei НОМЕР_2 , сім-карта мобільного оператору «Лайф» № НОМЕР_3 , вартістю 16 грн. 25 коп., на момент злочину складала 946 грн. 81 коп.

З протоколу слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 16.02.2017 року, вбачається, як ОСОБА_4 продемонстрував послідовність дій при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, вказавши де, коли та в який час у нього виник умисел на відкрите заволодіння майном потерпілої.

Пояснення обвинуваченого під час слідчого експерименту та потерпілої в судовому засіданні свідчать саме про те, що ОСОБА_4 діяв відкрито, оскільки сумку вихопив саме в момент коли двері зачинялися, щоб потерпіла не мала можливості перешкодити йому, або зупинити його дії чи його особисто на пероні, тому суд вважає доводи обвинуваченого способом уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого в судовому засіданні, стосовно умислу останнього при заволодінні майном ОСОБА_7 , оскільки його пояснення під час слідчого експерименту повністю узгоджуються с поясненнями потерпілої в судовому засіданні, будь-яких порушень норм кримінально процесуального законодавства України щодо процедури проведення таких слідчих дій слідчого експерименту судом під час судового розгляду не було встановлено.

Суд також приймає до уваги пояснення свідків, які були допитані в судовому засіданні та потерпілої, оскільки їх пояснення є послідовні, логічні, повністю узгоджуються між собою, показами потерпілої та іншими об`єктивними доказами, свідки та потерпіла не були знайомі раніше з обвинуваченим, будь які підстави для обмови у них відсутні, в зв`язку з чим у суду відсутні сумніви і їх правдивості.

Крім того, обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, крім його особистого визнання провини, знайшло своє підтвердження також і наступними доказами:

?Протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 09.02.2017 року, в ході якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки обвинувачений викрав майно;

?Протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 18.02.2017 року, в ході якого було оглянуто металевий лом, цвяходер, який розташований на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_5 ;

?Протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 18.02.2017 року, в ході якого було оглянуто металеву плиту з твердопаливної печі, яка була добровільно надана потерпілою ОСОБА_10 ;

?Витягом з реєстру прав власно на нерухоме майно №12400560 на будинок АДРЕСА_3 ;

?Товарознавчою експертизою майна від 22.02.2017 року, відповідно до якої, ринкова вартість майна: чавунна плита розміром 69х40 см, з двома конфорками розмірами 26 см та 20,5 см (2015 року), цвяходер (2015 року), станом на 09.02.2017 року складала 547 грн. 22 коп.;

?Протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 25.02.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 добровільно пояснив та показав на місці, при яких обставинах він скоїв крадіжку плити з конфорками та цвяходеру.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені:

?ст. 186 ч. 2 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно;

?ст. 185 ч. 3 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

При визначенні міри покарання, суд враховує характер та ступінь загальної небезпеки скоєного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; дані про особу: одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина перебуває у стані вагітності 32 тижня (на 25.09.2017 року), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває; за місцем мешкання характеризується позитивно.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1167 від 16.02.2017 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє емоційно нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип. В період скоєння інкримінованого діяння, за психічним станом, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, відповідний інкримінованому правопорушенні ОСОБА_4 у стані будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився, міг знаходитися у стані простого алкогольного сп`яніння. На теперішній час ОСОБА_4 повністю усвідомлює свої дії та керує ними. За психічним станом у застосуванні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує, може примати участь у судовому засіданні.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Обставиною, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

Одночасно суд вважає необхідним прийняти до уваги наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків: місця мешкання, родини, стан здоров`я дружини, відсутність тяжких наслідків від скоєного злочину, думку потерпілої про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого, повернення майна потерпілим, тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, призначення йому покарання ближче до мінімальної межі позбавлення волі, передбаченого у межах санкцій інкримінованих частин статей Особливої частини Кримінального кодексу України.

Вирішуючи питання стосовно доводів захисту та обвинуваченого про призначення покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 75 КК України, суд виходить з наступного.

Із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст..65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що призначене ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати по справі відсутні.

Питання речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-370, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 місяців;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 місяців.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

Речові докази: жіноча сумка чорного кольору зі шкірозамінника із вставками замша; гаманець чорного кольору, квадратної форми; Свідоцтво про народження; банківська карта; жіночийй гребінець; трудова книжка; ключ від домофону; прозора косметичка з ліками та предметами особистої гігієни; сім-карта «Лайф» № НОМЕР_3 ; паспорт громадянки України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після набрання вироком законної сили залишити потерпілій за належністю.

Запобіжний захід, відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.

Після набрання законної сили вироком Слов`янському відділу поліції ГУНП в Донецькій області затримати ОСОБА_4 та направити його через ІТУ м. Слов`янська в Державну установу «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» м. Бахмут Донецької області, для виконання вироку.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня фактичного його затримання, після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1