Справа № 646/3612/17
№ провадження 1-кс/646/2712/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.12.2017 року м.Харків
Слідчий судця Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 26 квітня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000458 від 26 червня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернулась до суду із зазначеною скаргою на постанови слідчого про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні потерпілою, мотивуючи скаргу тим, що вважає ці постанови передчасними, так як слідчим досудове розслідування проведено неповно та не об`єктивно. Тому ОСОБА_3 просила скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та постанову про відмову у визнанні потерпілою.

ОСОБА_3 звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд скарги у її відсутність.

Слідчий і прокурор, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали справи за скаргою, приходить до наступного.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області знаходилось кримінальне провадження № 0000458 від 26 червня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.367, ч.2 ст.382 КК України.

В даному кримінальному провадженні слідчим неодноразово приймалися рішення про його закриття, які скасовувалися слідчими суддями Червонозаводського районного суду м.Харкова із зазначенням у судових рішеннях конкретних недоліків досудового розслідування, проте жодних слідчих дій на виконання судових рішень слідчим проведено не було,

Відповідно до пунктів 1-3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Проте під час досудового розслідування слідчим не встановлювалися обставини, викладені заявниками у їх заявах від 16 квітня 2015 року, 25 червня 2015 року, 28 травня 2015 року, за якими суд зобов`язав орган слідства внести відомості до ЄРДР. На те, що слідством не встановлювався факт наявності або відсутності в матеріалах кримінального провадження № 0000199 документів, вказаних у цих заявах, зазначено в ухвалі слідчого судді від 07 грудня 2016 року, якою скасовано попередню постанову від 29 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000458.

Це судове рішення слідчим було проігноровано, оскільки в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження від 26 квітня 2017 року навіть не вказано, про які заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_5 йдеться, про що конкретно викладено у цих заявах, заяви від 16 квітня 2015 та від 25 червня 2015 в оригіналі у кримінальному провадженні взагалі відсутні, в матеріалах наявні лише їх копії, остання практично нечитабельна.

Також у кожній із фабул ЄРДР відсутній короткий опис обставин, викладених в заявах, через що неможливо визначитися із тим, що доказував слідчий під час досудового розслідування.

Замість розгляду доводів заявників, викладених у їх заявах від 16 квітня 2015 року, 25 червня 2015 року, 28 травня 2015 року, в оскаржуваній постанові слідчий виклав загальні фрази із текстами статей кримінального кодексу.

Так, у заяві від 16 квітня 2015 року ставиться питання про те, що замість приєднання до кримінального провадженням № 0000199 заяви від 15 вересня 2014 року про залучення заявників до кримінального провадження як потерпілих, цю заяву незаконно приєднано до наглядового провадження за кримінальним провадженням та взагалі не розглянуто. Зазначені факти підтвердив допитаний у якості свідка працівник прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , вказавши, що саме він приєднав вказану заяву від 15 вересня 2014 року до наглядового провадження, замість приєднати її до матеріалів кримінального провадження, підставою таких своїх дій ОСОБА_6 вказав, що чинним законодавством не заборонено долучення документів до матеріалів наглядових проваджень. Ці свідчення відображено в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Тобто, подання особою заяви про залучення її до провадження як потерпілого має наслідком зміну прав, та, як наслідок, її статусу по кримінальному провадженню і має супроводжуватися певними процесуальними документами, прийнятими слідчим. Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідством не надано належної правової оцінки тому, що неприєднання до матеріалів кримінального провадження № 0000199 заяви заявників від 15 вересня 2014 року про залучення їх як потерпілих до цього кримінального провадження позбавило заявників прав потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки їх фактично не було визнано потерпілими при відсутності постанови про відмову у визнанні заявників потерпілими, та права на оскарження у суді дій щодо невизнання потерпілими.

Але слідчим не надано належної правової оцінки вказаним діям працівника прокуратури Харківської області ОСОБА_6 щодо позбавлення заявників прав потерпілих внаслідок приєднання їх заяви від 15 вересня 2014 року до матеріалів наглядового провадження, в той час як така заява має знаходитись у матеріалах кримінального провадження у зв`язку із процесуальними наслідками.

Також не надано належної правової оцінки доводу ОСОБА_6 про те, що він приєднав заяву до наглядового провадження, бо це не заборонено законом, оскільки такий довід не ґрунтується на законі.

Крім того, слідчим шляхом не перевірялися свідчення ОСОБА_6 про те, що вказана заява заявників від 15 вересня 2014 року знаходиться саме в наглядовому провадженні по кримінальному провадженню № 0000199, а також у разі встановлення місцезнаходження заяви не було вжито заходів щодо відновлення прав заявників на належний розгляд цієї заяви шляхом повернення заяви до матеріалів кримінального провадження, оскільки відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є, зокрема, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Доводи слідчого про наявність у кримінальному провадженню № 0000199 постанов від 25 жовтня 2013 року про відмову заявникам у визнанні їх потерпілими, які не скасовані судами, суперечать ч.2 ст.55 КПК України, оскільки дана норма закону не обмежує заявників у їх зверненнях до слідчого із заявами про визнання їх потерпілими, за наявності обґрунтувань про нанесення шкоди. Саме про таке обґрунтовану заяву від 31 грудня 2014 року про визнання потерпілими вказано заявниками у заяві від 28 травня 2015. Саме з урахуванням прав потерпілих, що виникли у заявників з моменту подання цієї заяви, згідно до ч.2 ст.55 КПК України, Червонозаводський районний суд м.Харкова 14 травня 2015 року, скасовуючи постанову про закриття кримінального провадження, зобов`язав уповноважених осіб розглянути клопотання, викладене у цій заяві.

Таким чином, невиконанням рішення суду від 14 травня 2015 року були порушені права заявників як потерпілих, зокрема, наслідками не розгляду клопотання могла стати суттєва неповнота слідства по кримінальному провадженню № 0000199. Але слідством не надана належна правова оцінка ані умисному невиконанню зазначеного судового рішення, ані наслідкам таких дій.

Відносно обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 25 червня 2015 року щодо зникнення заяви від 15 вересня 2014 року про приєднання копій документів до матеріалів кримінального провадження № 0000199 як доказів по провадженню та додатків до цієї заяви, то ці обставини слідством не розслідувалися, в оскаржуваній постанові навіть не зазначена заява від 25 вересня 2015 року та її предмет, а на допитах працівників прокуратури під час досудового розслідування не ставилися питання щодо місцезнаходження вказаної заяви від 15 вересня 2014 року та додатків до неї, у той час як не приєднання до матеріалів кримінального провадження зазначеної заяви від 15 вересня 2014 року із додатками є прямим порушенням п.2 ч.2 ст.60 КПК України, відповідно до якого заявник має право подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи. Вбачається, що цей предмет слідством умисно випущено із доказування.

Слідством не встановлювалося ані обставини неприєднання (фактично крадіжки) заяви із додатками від 15 вересня 2014 року про приєднання копій документів до матеріалів кримінального провадження № 0000199, ані місцезнаходження вказаної заяви від 15 вересня 2014 року та, як наслідок, не вживалося заходів щодо повернення цієї заяви з додатками у матеріали кримінального провадження № 0000199.

Про конкретні недоліки досудового розслідування було зазначено неодноразово в ухвалах слідчих суддів, але вкотре проігноровано під час досудового розслідування.

Слід зазначити також, що у порушення ч.5 ст. 214 КПК України у фабулах ЄРДР не викладено короткий зміст заяв заявників.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, цим вимогам постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає, недоліки, зазначені у судових рішеннях не усунуті, немає відповіді на всі питання, викладені в заявах про кримінальне правопорушення, не надано належної правової оцінки невиконанню рішень судів, відсутності вказаних заявниками документів у матеріалах кримінального провадження, що призвело до позбавлення заявників прав потерпілого.

Вказані обставини свідчать про суттєву неповноту досудового розслідування.

Суд не бере до уваги посилання слідчого щодо неявки заявниці ОСОБА_3 на допит, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів її належного сповіщення.

Суд також зазначає про неприпустимість викладення у постанові образливих висловлювань щодо заявників, скопійованих із показів свідків, та коментарів судових рішень.

З огляду на наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування та виконання вказівок суду.

Щодо скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою, то слід зазначити, що така у кримінальному провадженні № 0000458 від 26 червня 2015 року не виносилася.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 26 квітня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000458 від 26 червня 2015 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури Харківської області для продовження досудового розслідування, в ході якого необхідно усунути неповноту досудового розслідування та недоліки, викладені у мотивувальній частині даної ухвали та попередніх ухвалах слідчих суддів. Також суд зобов`язує орган слідства повідомити заявницю про відновлення досудового розслідування з наданням їй витягу.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1