cправа № 274/2317/17
провадження № 1-кс/0274/589/17
У Х В А Л А

17.01.18 року м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю адвоката скаржника - ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області про закриття кримінального провадження від 29.09.2017 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з скаргою на дії слідчого, у якій просить скасувати постанову слідчого СВ Бердичівського ВП ГУ НП у Житомирській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 29.09.2017 р. по кримінальному провадженні № 0001363 від 02.09.2017 р. за попередньою квалфікацією ч. 1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги посилається на те, що 09.01.2018 р. представнику заявника адвокату ОСОБА_6 було надано копію постанови про закриття кримінального провадження від 29.09.2017 р. у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_7 складу злочину передбаченого ст. 286 КК України.

Зазначає, що з оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим було допитано у якості свідків водія транспортного засобу, що здійснив наїзд на малолітніх велосипедистів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ОСОБА_7 та його дружину, які повідомили, що водій намагався уникнути зіткнення з малолітніми велосипедистами, які рухались по проїзджій частині.

В свою чергу допитані в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зазначили протилежне., а саме, ОСОБА_4 повідомила, що зі слів ОСОБА_8 , який отримав тілесні ушкодження , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на проїзджу частину не виїжджали.

Скаржник зазначає, що слідчим не було вчинено всіх дій спрямованих на встановлення істини в справі, а саме не було проведення експертиз, які б встановити істину в розбіжностях показів свідків, та вподальшому встановити ступінь вини водія у заподіянні тілесних ушкоджень неповнолітнім, що в свою чергу могло привести до іншої кваліфікації вчиненного ОСОБА_7 діяння.

В судове засідання слідчий не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК не перешкоджає розгляду скарги.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали, вважаю за доцільне відмовити у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Так 29.09.2017 року слідчим СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001363, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України.

Зі змісту постанови вбачається, що 02.09.2017 р. на а/д „Бердичів-Хмільник поблизу с. Райгородок Бердичівського району Житомирської області, водій а/м „Toyota RAV 4 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 рухаючись в напрямку м. Хмільник допустив наїзд на малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які рухались в попутному напрямку.

У постанові зазначено, що відповідно до висновку судово-медичних експертиз №351 та № №354 отримані внаслідок ДТП малолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тілесні ушкодження є легкими тілесними ушкодженнями.

Положеннями ст. 286 КК України передбачено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тяжке тілесне ушкодження, або смерть потерпілого.

Виходячи з того, що малолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були спричинені легкі тілесні ушкодження слідчий дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України.

В той же час представником скаржника в судовому засіданні не зазначено, які саме експертизи, не призначені слідчим, зможуть встановити ступінь вини і яке це має значення для кваліфікації діяння ОСОБА_7 .

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що поняття ступінь вини не закріплене у чинному Кримінальному кодексі України. Натомість зазначений нормативний акт містить поняття форма вини, яка відповідно поділяється на умисел та необережність. Відповідальність за умисне завдання легких тілесних ушкоджень передбачена ст. 125 КК України. Однак ні скаржником ні представником скаржника не зазначено, яка експертиза, не призначена слідчим, може встановити в діях ОСОБА_7 умисел на завдання легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Що ж до розбіжностей в показаннях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , щодо обставин ДТП, слідчий суддя звертає увагу, що показання останньої є показаннями з чужих слів, а саме малолітнього ОСОБА_8 , які, відповідно до ч. 6 ст. 97 КПК не можуть бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті. Окрім показань ОСОБА_7 та ОСОБА_4 іних данних щодо місця наїзду (узбіччя чи проїжджа частина) матеріали кримінального провадження не містять.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 і ч. 3 ст. 284 КПК України кримінальне провадження може бути закрите постановою слідчого в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З оскаржуваної постанови і зазначених положень закону вбачається, що слідчій обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення і у межах повноважень виніс оскаржувану постанову.

Відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області про закриття кримінального провадження від 29.09.2017 року - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1