Справа №639/594 /18
Провадж. №1-в/639/246/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Новобаварського РС ХМВ з питань пробації ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , засудженої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання адвоката ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки , -

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» до ОСОБА_6 . Клопотання обгрунтовано тим, що засуджена ОСОБА_6 на момент вчинення злочину була не повнолітньою.

Представник Новобаварського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації при вирішенні вказаного питання поклалась на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку прокурора, представника органу з питань пробації, пояснення засудженої та її захисника, які просили клопотання задовольнити, вивчивши надані матеріали особової справи засудженої, суд приходить до такого.

07 вересня 2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 році.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_6 , засуджена вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Злочин, у вчиненні якого визнана винним ОСОБА_6 , відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості та був вчинений нею у неповнолітньому віці.

Ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;
б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоровя України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;
ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування";
д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");
е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;
є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Дослідивши матеріали особової справи та клопотання, враховуючи що злочин за який засуджено ОСОБА_6 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2015 року є злочином середньої тяжкості та був вчинений нею у неповнолітньому віці, суд вважає, що ОСОБА_6 підпадає під перелік осіб визначених п. «а» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», таким чином,до засудженої може бути застосований акт амністії, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд, -

у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» до ОСОБА_6 - задовольнити.

На підставі п. «а» ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році, засуджену ОСОБА_6 ,звільнити від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1