Справа № 344/3861/18
Провадження № 1-кс/344/1542/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про зміну запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0000175 від 12.01.2018, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернувся з вказаним клопотанням в обгрунтування якого посилалася на те, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 15.02.2018 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Івано- Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській обл. ОСОБА_6 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України, на строк шістдесять днів, терміном до 14.04.2018 року включно.

Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримається в УВП № 12 м.Івано- Франківськ з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 15.02.2018 року.

Таким чином. ОСОБА_4 перебуває під вартою вже протягом 1 місяця 10 днів. За цей час старшим слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_6 за участі ОСОБА_4 та його захисника не було проведено жодної слідчої дії, крім проведення психіатричної експертизи 14.03.2018 p., з висновком якої ні захисник, ні підозрюваний ознайомлені не були.

За час перебування в УВП № 12 м.Івано-Франківськ у ОСОБА_4 відбувалося погіршення здоров`я, йому необхідно пройти дообстеження та лікування в умовах спеціалізованого лікувального закладу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних

обов`язків.

На даний час відпали будь-які ризики зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ОСОБА_4 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, більш того місцем його проживання є АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_4 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь- які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені та на даний час перебувають у слідчого ;

- ОСОБА_4 немає потреби незаконно впливати на будь-кого з учасників даного кримінального провадження, зокрема свідків та експерта так як, під час досудового розслідування вже допитано зазначених осіб та проведені відповідні експертні дослідження, за наслідками яких були складені висновки експерта.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, немає підстав в даний час стверджувати, про існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою. Просить змінити обраний по відношенню до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на інший захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В судовому засіданні захисник підозрюваного клопотання підтримала та просила задоволити в повному обсязі.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, оскільки, на даний час ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, а тому, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що13.02.2018 о 20 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України та 14.02.2018 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.02.2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 14 квітня 2018 року.

27.03.2018 року адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтерресах підозрюваного ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу по відношенню до ОСОБА_4 із тримання під вартою на інший захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч. 2 ст. 200 КПК у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , яке б було достатнім для запобігання наведеним ризикам, оскільки особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого через тяжкість злочину в якому він обвинувачується, яке відноситься до тяжких злочинів; відсутні осіб, які могли би поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язань при застосуванні особистої поруки; у обвинуваченого відсутні грошові кошти для внесення застави, осіб які б бажали внести такі кошти не встановлено.

Підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відсутні, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може запобігти зазначеним ризикам, адже ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та з метою уникнення відповідальності, ним можуть вживатися заходи, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню.

Щодо посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що за час перебування в УВП № 12 м.Івано-Франківськ у ОСОБА_4 відбувалося погіршення здоров`я, йому необхідно пройти дообстеження та лікування в умовах спеціалізованого лікувального закладу, то Наказом від 10.02.2012 року за № 239/5/104 Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, затверджений Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту. Крім того наказом від 05.09.2012 № 692/775/1311/5 Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, затверджений Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я, територіальних органів внутрішніх справ, установ виконання покарань і слідчих ізоляторів у частині забезпечення наступності диспансерного спостереження за ВІЛ-позитивними особами, здійснення клініко-лабораторного моніторингу за перебігом хвороби та проведення антиретровірусної терапії.

За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, свідчать про недосконалість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 193, 194, 201, 205, 309,376 Кримінального процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0000175 від 12.01.2018 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1