Справа № 128/507/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із амністією засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія №81», -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із амністією засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія №81», мотивуючи тим, що 02.06.2016 року ОСОБА_5 був засуджений Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_5 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Калуського міськрайонного суду від 19.10.2015 року та остаточного призначено покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 02.06.2016 року.

Злочини ОСОБА_5 вчинено до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Крім того, відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_5 вчинив злочини, що не є тяжкими чи особливо тяжкими.

Статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

На день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 мав на утриманні дитину, якій не виповнилося 18 років та є інвалідом ІІ-ї групи, а тому підпадає під дію п. п. «в», «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» в зв`язку із чим підлягає звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.

Станом на вересень 2017 року - час опублікування у вересні 2017 року, ОСОБА_5 є суб`єктом амністії.

В ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» зазначено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника.

В судове засідання адвокат ОСОБА_4 не з`явився по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить клопотання розглянути в його відсутність та задоволити його.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання, так як відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. При цьому, згідно з матеріалами особової справи, ОСОБА_5 має дві непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19.04.2010 року. Також, 11.10.2007 постановою Крюковського районного суду м. Кременчука ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання за ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року, а згідно з п. «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин. Разом з цим, на день набрання чинності 07.09.2017 року Законом України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_5 був особою, до якої протягом останніх десяти років застосовувалась амністія. Закон України «Про амністію у 2016 році» за своїм змістом передбачає наявність підстав для застосування амністії до засудженого саме на момент набрання ним чинності. Більше того, в матеріалах особової справи ОСОБА_5 наявна ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2017 року, якою засудженому відмовлено у застосуванні амністії. Дана ухвала не оскаржена у встановленому законом порядку, а тому суд першої інстанції не може повторно розглядати питання про застосування амністії, якщо воно вже було вирішено. Враховуючи, що ОСОБА_5 має дві непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів (п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні»), на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» він був особою, до якої протягом останніх десяти років було застосовано амністію (п. «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні») і в матеріалах наявна ухвала, якою останньому відмовлено у застосуванні амністії, він не є суб`єктом амністії, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Суд, оглянувши клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , врахувавши позицію адвоката ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_3 , приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що по даній справі ОСОБА_5 засуджений 02.06.2016 року Калуським міськрайонним судом Івано Франківської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 19.10.2015 року, яким ОСОБА_5 засудженого за ст. 185 ч.2, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Івано Франківської області від 04.08.2016 року вирок Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 02.06.2016 року залишено без змін.

В матеріалах особової справи засудженого також наявна ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2017 року, якою ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні його заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» в зв`язку із застосуванням до нього протягом останніх десяти років амністії та вчиненням ним знову умисного злочину.

Згідно п. п. «в», «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії; амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

Враховуючи, що ОСОБА_5 має дві непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» він був особою, до якої протягом останніх десяти років було застосовано амністію, з огляду на викладене, він не є суб`єктом амністії, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст.537,539 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із амністією засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії цієї ухвали.

Суддя: