У Х В А Л А
про призначення судового розгляду
"29" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
в с т а н о в и в:
З прокуратури міста Києва до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов для розгляду вищевказаний обвинувальний акт та додані до нього документи, які ухвалою судді призначені до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
У підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши прокурора, який доповів про можливість призначення його до судового розгляду, крім того клопотав про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Обвинувачений та його захисник, не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та просили обрати запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступного.
Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним, відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві, не встановлено.
З урахуванням наведеного є всі достатні підстави для призначення судового розгляду кримінального провадження, яке необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні колегією суддів.
Що стосується клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 неодружений, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання в м. Києві, а тому ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати.
Аналіз наведених обставин та вимог закону з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») дозволяє суду зробити висновок про можливість обрати обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.6 ст.194 КПК України, що на думку суду буде достатнім й необхідним заходом забезпечення його належної процесуальної поведінки під час судового розгляду кримінального провадження та для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню певним ризикам.
Відповідно до положень ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Разом з тим обвинуваченому підлягають роз`ясненню його обов`язки передбачені ч.6 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и в:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у відкритому судовому засіданні на 11 годину 00 хвилин 08 лютого 2018 року в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, за участю сторін кримінального провадження.
У задоволенні клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
-цілодобово не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 під домашнім арештом, строком на 60 днів, тобто до 29 березня 2018 року.
Кримінальне провадження розглядати одноособово.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: