ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №712/8525/17
Провадження №1-кп/712/436/17
01 вересня 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000063 внесеного 03.07.2017 в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Бурімка, Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, який брав участь в антитерористичній операції на сході України, має статус учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_6 , являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», призваним на військову службу за контрактом, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 24.07.2016 о 08 год. 00 хв. після закінчення терміну наданої останньому частини щорічної основної відпустки не зявився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та залишився за місцем свого проживання у Черкаській області Чорнобаєвському районі селі Велика Бурімка.

ОСОБА_6 , офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

06.07.2017 року, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

У судовому засіданні ОСОБА_6 , вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі. У скоєному правопорушенні щиросердно розкаявся, зібраних доказів і фактичні обставини кримінального провадження не оспорював, так як в обвинувальному акті все зазначено і описано вірно. Просив пробачення, а також просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При таких обставинах, суд вважає вину підсудного ОСОБА_6 , у скоєнні злочину доведеною та кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду.
Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_6 , позитивно характеризується за місцем попереднього проживання, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, приймав участь в антитерористичній операції на сході України, має статус учасника бойових дій.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання, суд визнає з`явлення ОСОБА_6 , із зізнанням, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.

Суд, на підставі вищевказаного, а також за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи ОСОБА_6 , вважає за можливе на підставі ч.1 ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання - штрафу, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України.

На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_6 ..

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню №0000063, заявлено не було. Процесуальні витрати а також речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.53, 69 КК України, ст.ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, який підлягає стягненню у дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України протягом 30 діб до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_1