Дата документу 07.12.2017 Справа № 554/9249/17
Справа № 554/9249/17
Провадження № 1-кс/554/8030/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
21.11.2017р. до Чергової частини Полтавського РВП надійшло повідомлення експерта Полтавського НДЕКЦ ОСОБА_4 про те, що на території регіонального сервісного центру ТСЦ 5341 МВС України (м. Полтава, вул. Європейська, 164) в результаті дослідження ідентифікаційних позначень автомобіля «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 виявлено, що ідентифікаційне номерне позначення двигуна піддавалось зміні.
В ході розслідування кримінального провадження встановлено, що 21.11.2017 р. на території регіонального сервісного центру ТСЦ 5341 МВС України (м. Полтава, вул. Європейська, 164) в результаті дослідження ідентифікаційних позначень та супроводжуючих документів автомобіля «Opel Kadett» д/н НОМЕР_2 , 1985 р. випуску, що належить Полтавському загону воєнізованої охорони Південної залізниці експертом Полтавського НДЕКЦ ОСОБА_5 виявлено, що ідентифікаційне номерне позначення двигуна піддавалось зміні не в умовах заводу-виробника шляхом видалення первинного номера та кустарним нанесенням іншого номера « НОМЕР_3 ».
Під час проведення огляду місця події транспортний засіб вилучено і поміщено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Полтавського РВП ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області за адресою с. Тахтаулове Полтавського району, вул. Перемоги, 9. Ключ від автомобіля також вилучено та долучено до матеріалів кримінального провадження.
Оскільки у даному випадку є всі підстави вважати, що двигун з автомобілю «Opel Kadett» д/н НОМЕР_4 , 1985 р. випуску, номерне позначення кузова " НОМЕР_5 ", що належить Полтавському загону воєнізованої охорони Південної залізниці, є предметом, який зберіг на собі сліди злочину, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на двигун автомобілю «Opel Kadett» д/н НОМЕР_4 , не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Слідчийв в судове засідання не зявився.
Представник володільця майна в судове засідання не з`явився, подавши заяву про те, що не заперечує проти накладення арешту лише на блок з двигуна, так як на ньому містися інформація про номер двигуна.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання слідчого СВ Полтавського РВП ПВП ГУ Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити частково.
Накласти арешт на блок з двигуна з автомобілю «Opel Kadett» д/н НОМЕР_4 , 1985р. випуску, номерне позначення кузова " НОМЕР_5 ", що належить Полтавському загону воєнізованої охорони Південної залізниці, з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких дій.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1