Справа № 204/1494/18
Провадження № 1-кс/204/436/18
УХВАЛА
іменем України
07 березня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що 09 січня 2018 року до СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 29 листопада 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , невстановлена особа шахрайським способом заволоділа квартирою за вищезазначеною адресою, яка згідно договору купівлі-продажу, належить заявнику. В провадженні СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000066 від 10 січня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудового розслідування здійснюється групою прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню встановлено, що ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 29 листопада 2017 року та Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є 100% власником об`єкту житлової нерухомості, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Так, 29 листопада 2017 року між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу від 29 листопада 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 6445, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 . За договором купівлі-продажу Продавець передав у власність Покупцю квартиру АДРЕСА_1 . На момент підписання договору сторони підтвердили факт проведення повного розрахунку, крім того за договором ОСОБА_6 стверджував, що відносно нерухомого майна не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування, будь які треті особи не мають прав на нерухоме майно, за адресою майна ніхто не зареєстрований тощо. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності оформлене на ОСОБА_4 . Після проведення всіх правооформлюючих процедур та заселення до квартири, раніше невідома третя особа, яка представилась як ОСОБА_8 , приїхала до квартири, та почала стверджувати, що майно належить їй на праві власності, квартиру вона не продавала раніше, а документи на квартиру були викрадені у травні 2017, про що остання повідомляла в органи поліції. Однак, 05 вересня 2017 року між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі за № 2064, згідно якого квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , переходить у власність ОСОБА_6 . Так, станом на момент підписання договору купівлі-продажу від 29 листопада 2017 року ОСОБА_6 був законним власником квартири, та на законних підставах передав її у власність ОСОБА_4 . На даний час ОСОБА_8 подала до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська заяву про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна. Враховуючи те, що до завершення досудового розслідування необхідно забезпечити збереження нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 , та для недопущення будь-яких протиправних дій, щодо визначеної квартири, так як вона має суттєве значення для кримінального провадження та є предметом кримінального правопорушення, виникає необхідність у накладенні арешту з обов ?язковою забороною розпоряджатися майном.

Судом заслухано прокурора ОСОБА_3 та досліджено додані до клопотання документи.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, зазначених вимог закону прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.

Клопотання містить лише загальні формулювання мети арешту майна згідно положень процесуального закону та не містить належного обґрунтування необхідності арешту зазначеного майна. Крім цього, на порушення вимог цього ж п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України клопотання прокурора не місить належного обґрунтування необхідності арешту майна.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Оскільки клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, воно підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з встановленням строку для такого усунення в сімдесят дві години.
Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , повернути прокурору для приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.

Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: