АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
11-кп/796 /415/2017 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
потерпілого ОСОБА_13 ,
представника потерпілого ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покаранням з іспитовим строком на 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Судом визнано доведеним, що в кінці травня 2014 року у мережі інтернет на сайті http://auto.ria.com ОСОБА_13 розмістив оголошення про намір продати фактично належний йому автомобіль Skoda Octavia A5, 2006 року випуску, білого кольору, двигун турбодизельний, об`ємом 1896 куб. см., номер шасі: НОМЕР_1 .

Приблизно у той же час, з оголошенням про продаж ОСОБА_13 транспортного засобу ознайомились ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, які за невстановлених обставин та у невстановлений спосіб з`ясували сумнівність державної реєстрації цього автомобілю, передбаченого «Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 р. №1388, а саме, що такий автомобіль є ідентичним («двійником») зареєстрованому в Макіївському МРЕВ Донецької області автомобілю Skoda Octavia A5 за ОСОБА_16 , з такими ж державними номерними знаками НОМЕР_2 , однак з іншим номером шасі НОМЕР_3 , про що сам ОСОБА_13 не знав та не здогадувався.

Намір ОСОБА_13 здійснити продаж автомобіля Skoda Octavia A5 з сумнівною реєстрацією, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, вирішили використати задля незаконного заволодіння ним з метою подальшого продажу, або, в залежності від обстановки, задля отримання від самого ОСОБА_13 грошових коштів за подальше повернення автомобілю.
При цьому ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, домовились діяти відповідно до єдиного умислу та розподілених ролей, які могли змінюватися в залежності від обстановки та обставин вчинення запланованого злочину, оговоривши, що заволодіння транспортним засобом здійснять під виглядом інсценування його придбання ОСОБА_15 , інсценування встановлення та виявлення ОСОБА_11 як співробітником карного розшуку міліції автомобілю з сумнівною державною реєстрацією, подальшим застосуванням психологічного тиску на ОСОБА_13 та погроз кримінальною відповідальністю.
Отримане внаслідок продажу автомобіля (грошові кошти) співучасники злочину домовились розподілити між собою.
Таким чином, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , заздалегідь, тобто до початку вчинення злочину, домовились про спільне його виконання, зорганізувавшись у групу осіб.
На виконання злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_13 (автомобілем Skoda Octavia A5), відомого обом співучасникам злочину, 09.06.14 приблизно о 11.30 год. ОСОБА_15 зателефонував ОСОБА_13 на номер мобільного терміналу, який було зазначено в оголошенні про продаж авто, відрекомендувався ОСОБА_17 , та під виглядом потенційного покупця поцікавився з приводу можливості оглянути автомобіль Skoda Octavia A5. При цьому ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, зазначив, що він не місцевий, тому оглянути автомобіль бажає за участі, начебто, свого товариша на ім`я ОСОБА_18 , який є жителем міста Києва.
10.06.14 близько 09.00 год., ОСОБА_15 з іншого абонентського номеру знову зателефонував ОСОБА_13 , у розмові з яким відрекомендувався ОСОБА_18 , який, начебто, і є знайомим ОСОБА_17 . У розмові ОСОБА_15 , під виглядом бажання оглянути автомобіль ОСОБА_13 Skoda Octavia A5, а в дійсності з метою його подальшого незаконного безоплатного заволодіння разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_11 , попросив ОСОБА_13 , щоб той доставив авто об 16.00 год. на проспект Перемоги у м. Києві, неподалік автостанції «Дачна». ОСОБА_13 , маючи намір продати автомобіль, погодився прибути на таку зустріч в визначені ОСОБА_15 час та місце.
Того ж дня, діючи на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем Skoda ОСОБА_20 , об 13.20 год. співучасники злочину, через свого знайомого ОСОБА_19 зателефонували старшому оперуповноваженому сектору з розкриття злочинів, пов`язаних з незаконним заволодінням автотранспортом Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_21 , задля використання ОСОБА_21 як знаряддя запланованого злочину, а саме для використання його як співробітника розшуку в інсценуванні розкриття злочину.
Під час розмови з ОСОБА_21 , останнього було повідомлено, що об 16.00 год. у Святошинському районі м. Києва, тобто на території, яка перебуває під юрисдикцією Святошинського РУ, заплановано затримання начебто розшукуваного автомобіля, та попросив ОСОБА_21 , щоб той допоміг здійснити затримання.
Про дійсні свої наміри, спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом співучасники злочину ОСОБА_21 не повідомляв.
На прохання співучасників злочину, старший оперуповноважений сектору з розкриття злочинів, пов`язаних з незаконним заволодінням автотранспорту Святошинського РУ ОСОБА_21 , який про дійсні злочинні наміри ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, незаконно заволодіти транспортним засобом, обізнаний не був, вважаючи, що залучається до розкриття та документування злочину, пов`язаного з незаконним заволодінням автотранспортом, надав згоду та погодився прибути о 16.00 год. разом із начальником свого сектору ОСОБА_22 на місце, де заплановане затримання.
Того ж дня, близько 16.20 год., ОСОБА_13 на автомобілі Skoda Octavia A5, 2006 року випуску, білого кольору, двигун турбодизельний об`ємом 1896 куб.см., номер шасі: НОМЕР_4 , прибув в обумовлене ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, місце, а саме на проспект Перемоги у м. Києві, неподалік автостанції «Дачна», та став очікувати, як він вважав, на потенційних покупців авто.
Приблизно у той же час, поруч до місця зустрічі із ОСОБА_13 прибули ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , а також начальник сектору з розкриття злочинів, пов`язаних з незаконним заволодінням автотранспорту Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_22 та старший оперуповноважений того ж сектору ОСОБА_21 , які в дійсності сприймали перших двох як свої колег та які вважали, що будуть надавати допомогу ОСОБА_15 та ОСОБА_11 у розкритті та документуванні злочину.
Приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, який виконував роль потенційного покупця автомобіля, підійшов до ОСОБА_13 та розпочав огляд автомобіля останнього. ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 продовжили очікувати неподалік, на відстані, яка надавала можливість спостерігати за ОСОБА_15 та ОСОБА_13 .
Під час огляду автомобіля Skoda Octavia A5, належного ОСОБА_13 , ОСОБА_15 попросив власника авто передати свідоцтво про реєстрацію оглядаємого автомобіля, начебто, для звірки номерів агрегатів, а в дійсності для неповернення його ОСОБА_13 , що у подальшому надавало б можливість приховати сліди злочину. ОСОБА_13 , не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_15 , передав на його прохання свідоцтво, що сигналізувало для ОСОБА_11 розпочати активні дії, спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_13 , та що ОСОБА_22 і ОСОБА_21 сприймалось початком відкритого документування виявлення розшукуваного автомобілю.
В зв`язку з цим, ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підійшли до місця стоянки автомобіля Skoda Octavia A5 де знаходились ОСОБА_15 і ОСОБА_13 задля подальшої імітації документування співробітниками карного розшуку міліції виявлення автомобіля з сумнівною державною реєстрацією, яку ОСОБА_21 і ОСОБА_22 сприймали як дійсну.
При цьому, ОСОБА_11 , використовуючи своє дійсне посвідчення ад`юнкта доктонатури Національної академії внутрішніх справ України, задля усунення з боку ОСОБА_13 сумнів роботи групи співробітників карного розшуку, а також задля і подальшого сприйняття ОСОБА_21 та ОСОБА_22 надання ними допомоги в документуванні злочину, пред`явив ОСОБА_13 таке посвідчення, представившись співробітником карного розшуку Шевченківського РУ, у якому колись працював.
В процесі імітування ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, документування виявлення автомобіля з сумнівною державною реєстрацією, що в дійсності вчинялось задля подальшого незаконного заволодіння таким автомобілем, у якому ОСОБА_21 та ОСОБА_22 були використані співучасниками злочину як його знаряддя, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 встановили, що автомобіль ОСОБА_13 . Skoda Octavia A5, шасі номер: НОМЕР_4 , у розшуку не значиться, проте, дійсно є сумніви щодо його державної реєстрації.
Так, як у ОСОБА_21 та ОСОБА_22 оперативний інтерес до автомобілю ОСОБА_13 відпав, що і було прораховано ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , перші запропонували доставити автомобіль до Святошинського РУ для підтвердження та оформлення факту сумнівності його державної реєстрації. Оскільки дана пропозиція для співучасників злочину була невигідною та не дозволяла виконати усі дії для завершення запланованого злочину, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 на пропозицію ОСОБА_22 та ОСОБА_21 відповіли відмовою та дали зрозуміти останнім, що подальше, начебто, документування здійснять самостійно.
У зв`язку з цим ОСОБА_22 та ОСОБА_21 приблизно о 16.45 год. направились до місця своєї роботи та у подальшому на місці скоєння злочину його співучасники ОСОБА_11 та ОСОБА_15 залишились із ОСОБА_13 у відсутності небажаних свідків.
Продовжуючи діяти згідно злочинного плану, кінцевий результат якого передбачав незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_13 - автомобілем Skoda Octavia A5, шасі номер: НОМЕР_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, розмістились з ОСОБА_13 у такому автомобілі, після чого по черзі пригрозили ОСОБА_13 кримінальною відповідальністю за начебто, намір того продати автомобіль з сумнівною державною реєстрацією та за підробленими документами, позбавленням того волі за вчинення злочину тощо.
Довівши ОСОБА_13 до емоційного стану, сприятливого для керування діями останнього, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, з метою маскування слідів скоєння злочину, змусили того написати розписку про, нібито, добровільний продаж ним автомобіля Skoda Octavia A5, та за невстановлених обставин отримали від ОСОБА_13 ключі від авто.
Приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, наказали ОСОБА_13 вийти із його автомобілю Skoda Octavia A5, шасі номер: НОМЕР_4 , що той і змушений був зробити.
Заволодівши у вищеописаний спосіб, всупереч волі потерпілого його автомобілем Skoda Octavia A5, шасі номер: НОМЕР_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, на вказаному авто під керуванням ОСОБА_15 з місця скоєння злочину зникли.
Не погоджуючись із зазначеним вироком адвокат ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду міста Києва від 08.12.2015 року скасувати, а кримінальне провадження - закрити.

Мотивує тим, що вирок суду постановлений без повного з`ясування всіх обставин справи, які мають істотне значення для вирішення справи; в матеріалах справи відсутні докази винності ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України; показання потерпілого у судовому засіданні суттєво відрізняються від показань, які він давав під час досудового розслідування; судом залишені поза увагою суттєві суперечності між показаннямисвідків та показаннями потерпілого; доказам сторони захисту судом не дано оцінки; потерпілий в провадженні не є ні власником, ні законним користувачем вказаного в обвинувальному акті транспортного засобу, а отже відсутній об`єкт, і, відповідно, склад злочину за ст. 289 КК України; всупереч чинному законодавству обвинувальний акт не містить повних анкетних даних потерпілого; в обвинувальному акті зазначено інші номерні знаки а/м, яким нібито заволоділи; заявапро відвід суддею районного суду розглянута без участі захисника, прокурора та інших учасників; суд безпідставно стягнув з ОСОБА_11 вартість проведення трасологічної експертизи якав даному проваджені не проводилась.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, потерпілого та його представника, які заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просили її залишити без задоволення, а вирок суду - без змін; повторно дослідивши докази, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_11 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.
З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_11 засуджено за злочин, який він не вчиняв, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки винність ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які були безпосередньо дослідженні судом під час судового розгляду і яким суд дав оцінку у сукупності.
Докази, на які послався суд у вироку, є належними, допустимим та достовірними, узгоджуються між собою, прямо і побічно викривають ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
З метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення у суді апеляційної інстанції повторно допитаний потерпілий ОСОБА_13 , дав показання, аналогічні за змістом показанням, які він давав у суді першої інстанції щодо фактичних обставин незаконного заволодіння його транспортного засобу. Наполягав, що присутні на місці події особи ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , застосовуючи кайданки, психологічний тиск, примусили його написати розписку про нібито добровільний продаж авто; зазначених осіб він сприймав, як спільників, дії яких були спрямовані на заволодіння його транспортним засобом.
Підстав сумніватися в правдивості показань потерпілого у колегії суддів немає, оскільки вони логічні, послідовні, як у суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, знайшли своє підтвердження дослідженими у справі доказами, а тому доводи захисника про те, що вони різняться за змістом щодо фактичних обставин, - судом апеляційної інстанції перевірялись і свого підтвердження не знайшли.
Не ґрунтуються на вимогах Закону і доводи захисника про те, що показання потерпілого, які він давав у суді першої інстанції, відрізняються від тих, які він давав під час досудового розслідування, оскільки відповідно до ст. 95 КК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Допитаний за клопотання сторони захисту обвинувачений ОСОБА_11 у суді апеляційної інстанції дав показання про те, що на місці події він був на прохання ОСОБА_15 , який хотів придбати авто, але в нього виникли деякі сумніви. Разом з ОСОБА_23 вони підійшли до потерпілого та ОСОБА_15 , перевірили документи на автомобіль «Skoda», поспілкувались, після чого він сів до свого автомобіля та поїхав з місця події. Через деякий час при зустрічі на СТО ОСОБА_15 йому передав папку з паперами, яку він у подальшому передав ОСОБА_21 чи ОСОБА_22 (не пам`ятає). До версії обвинуваченого щодо фактичних обставин і його ролі колегія суддів відноситься критично і розцінює їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Суд першої інстанції дав оцінку показанням свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , визнав їх достатніми, допустимими та послідовними; такими, що узгоджуються з показаннями потерпілого та в сукупності з іншими доказами свідчать про вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину.
Так, у суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 дали показання, аналогічні за змістом показанням, які вони давали у суді першої інстанції. Показання ОСОБА_21 , які він давав у суді першої інстанції, апеляційним судом прослухані в судовому засіданні з технічного носія інформації.
Суд апеляційної інстанції критично відноситься до показань свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_23 у тій частині, що кожен із них по-своєму пояснює підстави одночасного їх знаходження на місці події, але суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах пред`явленого обвинувачення та в межах апеляційної скарги, а тому бере до уваги лише той факт, що всі вони тривалий час знайомі між собою та з ОСОБА_11 , мають дружні стосунки (разом навчалися, працювали), одночасно знаходилися на місці події і в цій частині узгоджуються із показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який наполягав, що сприймав їх спільників, дії зазначених осіб були узгодженими, направленими на досягнення одного результату, а тому версія обвинуваченого щодо обставин його знаходження на місці події і його роль, - не знайшли свого підтвердження дослідженими доказами.
Доводи сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_13 не є власником транспортного засобу, а тому відсутній об`єкт злочину, - безпідставні, оскільки ця обставина у матеріалах кримінального провадження свого підтвердження не знайшла, а право власності (володіння, користування, розпорядження) потерпілого на автомобіль не впливає на умисел ОСОБА_11 щодо незаконного заволодіння зазначеним транспортним засобом за обставин, встановлених судом.

Безпідставними є доводи захисника про те, що судстягнувз ОСОБА_11 кошти за проведення трасологічної експертизи, яка не проводилась, оскільки із матеріалів кримінального провадження вбачається, що зазначена експертиза проводилась та витрати на проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 «дактилоскопічне дослідження» від 07.07.2014 року № 157/д за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000606, складають 589, 68 грн. /Т.2 а.с. 105/

Таким чином, колегія суддів вважає доводи адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 про недоведеність винності ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, визнав їх достатніми та допустимими, перевірив надані органом досудового розслідування докази та дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Суд першої інстанції призначив ОСОБА_11 покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали б прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, не встановлено; порушення, на які посилаються у своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , не впливають на доведеність винності ОСОБА_11 , кваліфікацію його дій та призначення йому покарання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_11 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3