В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/2257/16-к

Провадження № 1-кп/348/27/18

01 лютого 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження №0000520 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, розлученого, на утриманні нікого немає, пенсіонера, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

20 липня 2016 року, приблизно о 16.00 год. у світлу пору доби, суху погоду, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки ВАЗ Нива 2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, рухався прямою ділянкою автодороги зі сполученням "Івано-Франківськ - Бистриця" Т0906, що в с.Пнів по вул.Січових Стрільціва Надвірнянського району в напрямку с.Бистриця. В цей час в зустрічному напрямку рухався скутер Viper під керуванням ОСОБА_6 , а попереду автомобіля ВАЗ нива 2121 під керуванням ОСОБА_4 в попутному напрямку рухався невстановлений легковий автомобіль. При наближенні до автомобіля, що рухався у попутному напрямку, водій ОСОБА_4 в порушення вимог п.1.2, п.2.3 б), ф), п. 2.9.а), п.2.10 а), п.11.2, п.11.3, п.12.1, п.14.2 в) Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та те, чи смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу руху, щоб здійснити обгін автомобіля, де допустив зіткнення зі скутером Viper під керуванням ОСОБА_6 , після чого з місця події зник. В результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій скутера ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження - відкриту травму лівої гомілки з раною та багатовідламковими переломами велико- та малогомілкової кісток у нижній третині, які відповідно до висновку експерта №354 від 23.11.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Закрита травма в ділянці лівого кульшового суглобу із багатовідламковим переломом ацетобулярної впадини, перелому-вивиху головки лівої стегнової кістки, синцем на шкірі, закриті переломи крила лівої клубової кістки, обох гомілок правої лобкової кістки; закритий внутрішньо-суглобовий перелом верхньої третини правої великогомілкової кістки; рана передньо-бокової поверхні третини лівого стегна, що ускладнились інфікуванням та з приводу якої проводилось оперативне втручання, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров"я, але не були небезпечними для життя в момент спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та дав суду показання про те, що він проживає в смт.Битків Надвірнянського району разом за своєю родиною. Транспортними засобами керує понад 35 років. 20 липня 2016 року в післяобідню пору він власним автомобілем ВАЗ Нива повертався з м.Надвірна додому в смт.Битків. Також зазначив, що він перед цим випив пляшку пива. Приблизно о 16.00 год. він, рухаючись по дорозі із дозволеною швидкістю, побачив попереду своєї смуги руху легковий автомобіль імпортного виробництва, який рухався з невеликою швидкістю. Він вирішив обігнати даний автомобіль і почав здійснювати маневр обгону, не переконавшись, що по зустрічній смузі руху може хтось знаходитися чи рухатися, так як він нікого не бачив. Вже здійснюючи обгін, і практично його завершаючи, в цей час він помітив скутер, який рухався йому назустріч ближче до розмітки дороги. Він намагався вивернути руль свого автомобіля, щоб уникнути зіткнення з ним, однак зачепив потерпілого, від чого той впав на обочину. Він, будучи в шоковому стані із-за вчиненої ДПТ, поїхав додому, де додатково ще випив горілки, щоб заспокоїтись. Невдозі до нього приїхали працівники поліції, яким він відразу ж зізнався у вчиненому. В подальшому він співпрацював зі слідством, потерпілим, оплачував його лікування в стаціонарі. Також зазначив, що добровільно відшкодував всі витрати на лікування потерпілого та частково моральну шкоду, в зв`язку з чим потерпіла сторона до нього претензій матеріального характеру немає. У вчиненому щиро розкаюється, свою поведінку повністю усвідомив, просить вибачення за скоєне та запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.

Потерпілий ОСОБА_6 в останнє судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить закінчувати розгляд кримінального провадження без його участі. В заяві вказав, що будь-яких претензій майнового характеру до ОСОБА_4 не має. Зазначив, що обвинувачений відшкодував повністю йому завдані злочином матеріальні збитки, а тому просить заявлений цивільний позов в цій частині залишити без розгляду, стосовно розміру відшкодування моральної шкоди - покладається на розсуд суду. Просить ОСОБА_4 суворо не карати і не позбавляти волі.

З враховуванням викладеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, кваліфіковані вірно.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також роз`яснення, що містяться п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Тому при призначенні покарання ОСОБА_4 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, є пенсіонером, що на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його відношення до скоєного, поведінку до і після вчинення злочину, а також думку потерпілого, який претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає і не настоює на суворій мірі покарання.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що ОСОБА_4 не судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоду потерпілому та всі судові витрати.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. із послідуючими змінами звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Пунктом 5 судам рекомендовано мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його похилий вік, думку потерпілого щодо несуворого покарання, а також те, що закон на меті ставить саме принцип виправлення особи, а не покарання, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у виді позбавлення волі. Також суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого і додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати автотранспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та порушенням ОСОБА_4 ПДР України.

Крім того, є підстави звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, застосувавши ст.75 КК України і з врахуванням всіх обставин справи та особи винного суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід визначити іспитовий строк 2 роки. Згідно ст.76 КК України на ОСОБА_4 під час іспитового строку слід покласти обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації..

На думку суду, саме таке основне покарання у виді позбавлення волі, але з іспитовим строком, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Враховуючи заяву потерпілого ОСОБА_6 про залишення цивільного позову в частині відшкодування матеріальних збитків без розгляду, цивільний позов в цій частині слід залишити залишити без розгляду.

Стосовно стягнення моральної шкоди, то в даному випадку суд прийшов до наступного висновку.

За ч. 1ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд враховує, що потерпілим ОСОБА_6 перенесено фізичну біль, душевні страждання, переживання за своє здоров`я, вимушені зміни у життєвих планах і стосунках. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості і враховує майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що останнім вже відшкодовано потерпілому 20000 грн. моральної шкоди, а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілим суму моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 20000 грн. моральної шкоди.

Судові витрати відшкодовано.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 2 п. 2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 20000 грн. заподіяної моральної шкоди.

Речовий доказ: автомобіль марки "ВАЗ Нива 2121", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 , повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1