Справа №630/515/17 Провадження №1-кп/630/4/18
В И Р О К

Іменем України

12 квітня 2018 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000571 у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, українця, з неповною середньо-спеціальної освітою, одруженого, має малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , раніше в силу ст. 89 КК України судимого за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 23 лютого 2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_9 18 липня 2017 року приблизно о 12-00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , де останні за усною домовленості із потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає спільно з власником вказаного домоволодіння ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виконували роботи пов`язані із фарбуванням даху будинку, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, діючи повторно під приводом того, що йому для виконання та завершення роботи потрібен компресор попрохав власника вказаного домоволодіння ОСОБА_11 , щоб останній взяв компресор у свого сусіда ОСОБА_12 , на що ОСОБА_11 погодився та після чого разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_13 пішов до домоволодіння ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_9 під приводом необхідності повернутись за цигарками, які ніби то він залишив на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_11 , повернувся назад до вказаного домоволодіння та, увійшовши на подвір`я і переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, та достовірно знаючи, що ОСОБА_10 та ОСОБА_15 знаходяться біля подвір я ОСОБА_16 , таємно, через незачинені на замок двері, проник до будинку без дозволу ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , пройшов до кімнати потерпілої, звідки незаконне, без дозволу власника, взяв, таким чином викравши, жіночу косметичку із тканини, яка для потерпілої ОСОБА_17 не становить матеріальної вартості, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 20000,00 грн. та 75 доларів США, що еквівалентні 1947,36 грн. згідно з курсом Національного Банку України, ланцюжок із сплаву золота 585 проби, вагою 20 грам, вартістю 18000,00 грн., сережки із сплаву золота 585 проби, вагою 6 грамів, вартістю 5400,00 грн., монета із сплаву срібла, 925 проби, вагою 19 грам, вартістю - 221,73 грн., кільце із сплаву срібла 925 проби, вагою 7 грамів із звичайним каменем, вартістю 300,00 грн., кільце із сплаву срібла 925 проби, вагою 6 грамів, вартістю 250,00 грн., деформований підвіс із сплаву срібла 925 проби, вагою 3 грами, вартістю 35,01 грн., пошкоджений ланцюжок із сплаву срібла 925 проби, вагою 3 грами, вартістю 35,01 грн., а всього на суму 46189,11 грн., а також закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_17 та диплом про отримання освіти у педагогічному училищі на її ім`я, про перебування яких у косметичці ОСОБА_5 не знав та відповідно, умислу на викрадення яких не мав.

Після вчинення злочину ОСОБА_5 з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 46189,11 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні своє провини у вчинені злочину не визнав, наголошуючи на відсутності доказів, які прямо вказували на те, що саме він вчинив крадіжку, але підтвердив, що виконував будівельні роботи на подвір`ї у ОСОБА_4 та заходив всередину будинку. В ході допиту ОСОБА_5 пояснив наступне. Наприкінці червня 2017 року до нього звернулася ОСОБА_4 з проханням пофарбувати дах її жилого будинку зі сторони вулиці, на що він погодився. При наступній зустрічі з ОСОБА_4 у неї вдома та в присутності її чоловіка, ОСОБА_11 , він обговорив з ними умови роботи та її оплати. В подальшому, він, ОСОБА_5 , запропонував своєму знайомому ОСОБА_10 прийняти участь в роботі по фарбуванню покрівлі на даху будинку, той погодився. В який точно день вони вдвох прийшли до подвір`я, де проживають ОСОБА_4 з ОСОБА_11 для виконання робіт по фарбуванню покрівлі, він, ОСОБА_5 , не пам`ятає. Але в цей день господарі видали їм гроші на придбання фарби та інших будівельних матеріалів і інструментів, необхідних для виконання роботи. Він з ОСОБА_10 пішли до будівельного магазину і придбали все необхідне. Повернувшись до подвір`я ОСОБА_4 , вони розпочали фарбування, але до закінчення дня не встигли завершити роботу. Наступного робочого дня вони продовжили фарбування, але закінчилась фарба. Через це вони звернулися до ОСОБА_11 з пропозицією видати їм ще грошей на придбання фарби. ОСОБА_11 видав їм гроші та він разом з ОСОБА_10 пішли до будівельного магазину, де придбали фарбу. Але вони вирішили не повертатися до подвір`я ОСОБА_4 , а продовжити роботу вже наступного дня. Але через дощі та травму ноги він, ОСОБА_5 , прийшов до подвір`я замовників лише через тиждень. Продовжуючи фарбування покрівлі даху, до нього і ОСОБА_10 звернувся ОСОБА_11 з проханням пофарбувати дах ще й з тильного боку, а також пофарбувати фасад будинку. Він, ОСОБА_5 , не заперечував проти додаткової роботи, але запропонував зробити це за допомогою компресора, аби наносити фарбу рівномірно та з меншими витратами. ОСОБА_11 на це погодився і повідомив, що зможе позичити компресор у сусіда. Наступного разу, коли він, ОСОБА_5 , і ОСОБА_10 прийшли до подвір`я ОСОБА_4 , вони разом з ОСОБА_11 пішли до сусіда за компресором. Але під час розмови сусід повідомив, що компресор виявився неробочим. В цей момент він, ОСОБА_5 , вирішив повернутися до подвір`я ОСОБА_4 за цигарками, а ОСОБА_11 і ОСОБА_10 продовжили бесіду з сусідом. Він, ОСОБА_5 , дочекавшись ОСОБА_11 і ОСОБА_10 на подвір`ї, висловив ОСОБА_11 припущення, що зможе взяти компресор у когось зі своїх знайомих у м. Харків, для чого потрібно буде з`їздити у місто, аби продовжити роботу. Тому він разом з ОСОБА_10 пішли з подвір`я в напрямку парку поблизу залізничного вокзалу. У нього з собою були гроші, 1600,00 грн., які йому дала ОСОБА_4 18 липня 2017 року в якості оплати за виконану роботу, тому по дорозі він зайшов у магазин, де придбав продукти харчування для своєї бабусі, та які відніс до її будинку. Але розуміючи, що він не зможе швидко знайти компресор, вирішив продовжити роботу у ОСОБА_4 через кілька днів. Дійшовши до парку, він розстався з ОСОБА_10 та пішов відпочивати. На території парку він познайомився з компанією молодих людей, один з яких погодився пофарбувати дах без застосування компресора. З цим хлопцем він, ОСОБА_5 , повернувся до подвір`я ОСОБА_4 , де їх зустрів ОСОБА_11 . Той хлопець, оглянувши дах будинку, сказав, що зможе виконати необхідну роботу, але для цього йому потрібна драбина з гачками і невеликої ваги. ОСОБА_11 одразу зателефонував сусіду, до якого раніше ходили за компресором, аби попросити драбину. Але у сусіда була звичайна і важка драбина, тому він, ОСОБА_5 , з тим хлопцем вирішили піти по домівках. Загалом вони з тим хлопцем перебували на подвір`ї у ОСОБА_11 не більше 10 хвилин, але напевно, що саме цей хлопець може бути причетним до крадіжки майна у ОСОБА_4 , хоча імені того хлопця, він, ОСОБА_5 , не знає.

Обвинувачений ОСОБА_5 також висловив припущення, що потерпіла ОСОБА_4 звинуватила його у крадіжці, маючи намір у такий спосіб помститися за несвоєчасно виконану роботу та зіпсовану фарбу. Через це його незаконно тримали у відділенні поліції майже три доби і, застосовуючи фізичний і психологічний вплив, примусили написати заяву про добровільну видачу речових доказів. Йому працівники поліції навіть пропонувати скористатися послугами безкоштовного адвоката, який перебував в приміщення відділення поліції, але він добровільно відмовився від такої можливості.

Не зважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , його вина у вчиненому злочині підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, в своїх показаннях, наданих суду, свідок обвинувачення ОСОБА_11 , підтвердив наступне. В червні 2017 року він зі своєю дружиною ОСОБА_4 вирішили пофарбувати дах на будинку. Для виконання цієї роботи дружина запросила ОСОБА_5 . На придбання фарби, ґрунтовки та інших будівельних матеріалів та інструментів він особисто ОСОБА_5 видавав гроші. Для фарбування даху ОСОБА_5 прийшов разом зі своїм приятелем на ім`я ОСОБА_19 . Але роботу хлопці виконувати з перервами, зникаючи на кілька днів, і навіть попросили аванс. Він з джуриною видав хлопцям аванс в сумі 1600,00 грн., сподіваючись, що вони все ж таки завершать роботу. В останній раз ОСОБА_5 і ОСОБА_10 прийшли до нього на подвір`я для виконання роботи 18 липня 2017 року о 10-00 год. Він, ОСОБА_11 , звернувся до ОСОБА_5 з претензією щодо неякісного фарбування покрівлі даху. У відповідь ОСОБА_5 сказав, що для усунення недоліків потрібно знову пофарбувати покрівлю за допомогою компресора. Він, ОСОБА_11 , зателефонував до ОСОБА_16 , який проживає за кілька будинків від нього, та поцікавився у нього, чи може той дати компресор. Сусід погодився допомогти, тому вони втрьох, ОСОБА_11 , ОСОБА_5 і ОСОБА_10 , пішли до ОСОБА_16 . Під час бесіди сусід повідомив, що не зможе дати компресора, бо після останнього ремонту він знову не працює. В цей момент ОСОБА_5 раптово повернувся та пішов, начебто за цигарками, але він, ОСОБА_11 , побачив, як ОСОБА_5 зайшов до його подвір`я. Завершивши розмову з ОСОБА_16 , він ОСОБА_11 і ОСОБА_10 пішов до свого двору і побачив, як ОСОБА_5 вийшов з будинку на ганок. Хлопці сказали йому, що потрібна драбина меншої ваги, яку було б зручніше перекладати по покрівлі. Тому він, ОСОБА_20 , знову зателефонував ОСОБА_16 і той сказав, що може жати хлопцям драбину. Приблизно о 12-00 год. ОСОБА_5 і ОСОБА_10 пішли до сусіда по драбину і того дня вже не повертались. Свідок ОСОБА_11 також пояснив суду, що наступного дня, 19 липня 2017 року, зранку його дружині зателефонувала донька і повідомила про знайдену жіночу сумку з документами на ім`я ОСОБА_4 . Після цього дружина повідомила йому, що з дому зникла сумочка, в якій вона зберігала ювелірні прикраси і гроші, які вони вдвох відкладали на непередбачувані події. Оскільки 18 липня 2017 року він перебував вдома протягом усього дня, а до нього до додому приходили лише ОСОБА_5 і ОСОБА_10 , то у зникненні грошей у коштовностей від запідозрив саме ОСОБА_5 , який заходив в будинку за його відсутності.

Свідок обвинувачення ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив, що влітку 2017 року він зустрівся з ОСОБА_5 і той запропонував спільну роботу фарбування покрівлі будинку. Наступного дня вони вдвох прийшли до подвір`я замовників на АДРЕСА_4 , якими виявились ОСОБА_11 і ОСОБА_4 , та яких він впізнав в залі суду. В бесіді з чоловіком вони обговорили умови і обсяг роботи. Отримавши він господаря гроші, вони, ОСОБА_10 і ОСОБА_5 , придбали в будівельному магазині фарбу, розчинник та інше приладдя та повернулись до ОСОБА_11 . Того ж дня вони розпочали фарбування покрівлі на даху житлового будинку, попередньо провівши ґрунтування. Для розведення ґрунтовки водою та миття рук ОСОБА_5 кілька разів заходив всередину житлового будинку. Наступного дня ОСОБА_11 знову видав їм гроші на придбання фарби. Під час другого дня роботи ОСОБА_11 висловив їм своє невдоволення якістю роботи, так як на пофарбованій покрівлі залишились сліди від ніг. Разом з тим, ОСОБА_11 запропонував їм додаткову роботу пофарбувати інших, тильний бік даху та фасад будинку. Але пролунала пропозиція подальше фарбування проводити за допомогою компресора. ОСОБА_11 запевнив, що зможе взяти компресор у сусіда. Наступного разу, коли він, ОСОБА_10 , і ОСОБА_5 зранку прийшли працювати до ОСОБА_11 , останній сказав, що потрібно сходити до сусіда. Вони втрьох вийшли з подвір`я, повернули наліво та пройшли кілька дворів. До них вийшов сусід та повідомив, що компресор, який він нещодавно полагодив, знову зламався. Під час цієї розмови ОСОБА_5 не очікувано побіг у зворотному напрямку. Завершивши розмову з сусідом, він, ОСОБА_10 , і ОСОБА_11 повернулися на подвір`я і побачили, як ОСОБА_5 з цигаркою виходив з двору. По виразу обличчя ОСОБА_5 у нього, ОСОБА_10 , склалось враження, що той чимось дуже задоволений. ОСОБА_5 одразу звернувся до ОСОБА_11 з пропозицією, що він зараз з`їздить до м. Харків та через кілька голин повернеться з компресором, аби завершити роботи. Після цього вони пішли від ОСОБА_11 в напрямку парку, де стояли автомобілі таксі, це було у першій половині дня. Як потім з`ясувалось, це був останній день, коли вони з ОСОБА_5 працювали у ОСОБА_11 , бо по дорозі ОСОБА_5 сказав, що ніякого компресора він шукати не буде і більше вони там не працюватимуть. Дійшовши до парку поблизу залізничного вокзалу вони розійшлись по домівках.

Відповідаючи на запитання учасників процесу і суду свідок ОСОБА_10 додатково пояснив, що аванс за роботу, 1000,00 чи 1200,00 грн., замовники видали ОСОБА_5 ще в перший день роботи, ввечері. Отримані гроші ОСОБА_5 поділив порівну, свою частку грошей він, ОСОБА_10 , використав наступного дня на оплату заборгованості по банківському кредиту. В останній день роботи, тобто коли не вдалося взяти компресор у сусіда, ОСОБА_5 і йому особисто ані ОСОБА_11 , ані ОСОБА_4 грошей не давали, та і ОСОБА_4 він бачив лише один раз, в перший день роботи, коли вона передавала гроші за роботу. Також ОСОБА_10 пояснив, що по дорозі до парку ОСОБА_5 зайшов до продуктового магазину, з якого потім вийшов з пакунком продуктів, сказав, що їх потрібно занести до бабусі.

В показаннях, наданих суду, потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що 19 липня 2017 року рано вранці їй зателефонувала дочка і повідомила, що в мережі Інтернет побачила оголошення про знайдену жіночу сумочку косметичку світло-бежевого кольору з квітками, вишитими з клаптиків шкіри, в якій лежали документи на її, ОСОБА_4 , ім`я. За номером телефону з оголошення вона зателефонувала та дівчина повідомила, що в сумочці були закордонний паспорт, диплом, трудова книжка. В цій сумочці вона зберігала гроші в сумі 20000,00 грн., які заощаджувала разом з чоловіком кілька років, 75 доларів США (купюри 50, 20 і 5 доларів) та золоті і срібні прикраси, перелік та індивідуальні ознаки яких вона повідомляла слідчому. Бирки з назвою прикраси, її вагою і пробою дорогоцінного металу зберігалися в сумочці разом з прикрасами, але після повернення сумочки їх там вже не було. Вона одразу перевірила тумбочку в кімнаті, в якій зберігалась ця сумочка її там на місці не було. В розмові з чоловіком, ОСОБА_11 , що напередодні, 18 липня 2017 року, зранку приходили ОСОБА_5 і ОСОБА_10 , які виконували роботу по фарбуванню покрівлі даху будинку. Зі слів чоловіка, в той час як він з цим хлопцями ходив до сусіда, ОСОБА_16 , ОСОБА_5 повернувся до подвір`я, начебто за цигарками, а коли чоловік повернувся, то ОСОБА_5 вже чекав його на подвір`я. Після цього хлопці одразу пішли. Підозра у причетності ОСОБА_5 до крадіжки у неї, ОСОБА_4 , виникла ще й тому, що сумочку з документами знайшли на вул. Шевченка, неподалік від місця проживання ОСОБА_5 , а продавщиця в магазині бачила ОСОБА_5 18 липня 2017 року в пачкою грошей в руках, коли він розраховувався за продукти. Того ж дня, 19 липня 2017 року вона звернулася до відділення поліції з заявою про крадіжку, в якій вказала імена ймовірних підозрюваних, після чого її допитали в якості потерпілої, а до неї додому приїхали працівники поліції для проведення огляду будинку.

З протоколу від 19 липня 2017 року про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області 19 липня 2017 року звернулась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та повідомила про те, що 18 липня 2017 року в період часу з 10-00 год. до 12-00 год. малознайомі їй хлопці ОСОБА_21 і ОСОБА_19 викрали гроші в сумі 20000,00 грн. і вироби із золота.

Того ж дня, 19 липня 2017 року об 11-24 год. відомості з заяви ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до ЄДРД з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України.

В присутності ОСОБА_4 слідчим СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_22 був проведений огляд домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого був складений протокол огляду місця події, датований 18 липня 2017 року. З протоколу вбачається, що увійти на подвір`я можна через металеву хвіртку коричневого кольору, по периметру подвір`я огороджено парканом з металевого профілю коричневого кольору, від хвіртки відстань до вхідних дверей у житловий будинок складає лише 10 метрів. Слідів зламу вхідних дверей у будинок не виявлено, за дверима одразу починається коридор, з якого можна увійти у кухню. З цього приміщення є лише вихід в наступних коридор, в якому одразу ліворуч розташовані двері у спальню, в якій поруч з ліжком встановлена тумбочка, в якій, як пояснила слідчому ОСОБА_4 , зберігалась сумочка з грошима, ювелірними виробами і документами.

В судовому засіданні також було допитано свідка обвинувачення ОСОБА_16 , який підтвердив суду наступне. 18 липня 2017 року зранку йому зателефонував ОСОБА_11 і просив дати компресор, аби хлопці, які у нього працюють, могли виконати свою роботу. ОСОБА_11 прийшов до нього додому з двома хлопцями, одним з яких був обвинувачений ОСОБА_5 , та між ними виникла розмова. Він, ОСОБА_16 , пояснив, що компресор виявився несправним, тому не зможе допомогти. В цей момент ОСОБА_5 повернувся та пішов у бік будинку ОСОБА_11 . Він, ОСОБА_16 , ще кілька хвилин вів розмову з ОСОБА_11 і той разом з іншим хлопцем пішли. Невдовзі, ОСОБА_11 знову йому зателефонував, але вже питав про драбину. Він приготував драбину, але хлопці він будинку ОСОБА_11 пройшли повз його будинок і за драбиною так і не прийшли. Свідок ОСОБА_16 також пояснив суду, що наступного дня, тобто 19 липня 2017 року, він прийшов на прохання сусідів, ОСОБА_11 і ОСОБА_4 , до їх будинку, де в той час були присутні працівники поліції. На їх прохання він погодився бути понятим. На його запитання ОСОБА_4 розповіла, що з тумбочки в кімнаті викрали гроші 20000,00 грн. та ювелірні прикраси.

Свідку ОСОБА_16 в судовому засіданні була надана можливість оглянути протокол огляду місця події, датований 18 липня 2017 року. Свідок підтвердив суду, що в протоколі стоять саме його підписи, які були виконанні ним особисто 19 липня 2017 року в якості понятого після завершення огляду.

Надаючи оцінку вище викладеному, суд приходить до висновку, що досліджені докази підтверджують, що слідчим саме 19 липня 2017 року була проведена така слідча дія як огляд місця події з дотриманням вимог ст.ст. 104, 106, 214, 237 КПК України. Тому цей доказ отриманий слідчим у передбаченому КПК України процесуальному порядку, а помилка у позначенні дати складання протоколу не може бути підставою для визнання цього доказу недопустимим.

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 17022 від 14 вересня 2017 року вартість ланцюжка із сплаву золота 585 проби, вагою 20 грам, складає 18000,00 грн., а вартість сережок із сплаву золота 585 проби, вагою 6 грамів, 5400,00 грн.; виробі зі срібла оцінені експертом наступним чином: монета із сплаву срібла, 925 проби, вагою 19 грам, - 221,73 грн., кільце із сплаву срібла 925 проби, вагою 7 грамів із звичайним каменем, 300,00 грн., кільце із сплаву срібла 925 проби, вагою 6 грамів, 250,00 грн., деформований підвіс із сплаву срібла 925 проби, вагою 3 грами, 35,01 грн., пошкоджений ланцюжок із сплаву срібла 925 проби, вагою 3 грами, 35,01 грн.

Згідно з постановою слідчого від 20 липня 2017 року, в кримінальному провадженні в якості речових доказів були визнані годинник, на циферблаті якого є надпис «GENEVA», та дві сережки із сплаву золота 585 проби.

Вказані речові докази були досліджені безпосередньо судом під час судового розгляду. Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що ці сережки зберігалися разом з іншими ювелірними виробами і грошима в тій сумочці, яку було вкрадено з її будинку.

Перед винесенням постанови від 20 липня 2017 року слідчим був проведений огляд предметів годинника і сережок, про що складений відповідний протокол від 20 липня 2017 року. В протокол відображений детальний опис оглянутих предметів з доданням до нього відповідної фототаблиці. Проведення такого огляду здійснено слідчим в період часу з 20-35 год. і до 21-00 год. за відсутності понятих, що не суперечить вимогам ст. 223 КПК України.

Зі змісту заяви ОСОБА_5 від 20 липня 2017 року вбачається, що ним були надані слідчому добровільно золоті сережки та годинник, який він придбав на гроші, викрадені з будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ, наданий добровільно, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, отримані слідчим, огладяться, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Судом був проведений допит в якості свідка слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_23 . Останній пояснив суду, що він входив до складу слідчої групи, яка проводила досудове розслідування у кримінальному провадженні, розпочатому за заявою ОСОБА_4 по факту крадіжки. Основні слідчі дії в даному кримінальному провадженні проводила слідчий ОСОБА_24 . Особисто він побачив ОСОБА_5 20 липня 2017 року в коридорі на другому поверсі будівлі відділення поліції, той пояснив, що хоче добровільно видати вкрадені ним золоті сережки і годинник, який він купив за рахунок викрадених грошей. На підтвердження свого волевиявлення ОСОБА_5 у службовому кабінеті написав власноручно заяву про добровільну видачу предметів, після чого пішов з кабінету. Він, ОСОБА_23 , того ж дня оглянув надані йому ОСОБА_5 предмети і склав про це відповідний протокол.

Як вбачається з записів у реєстрі матеріалів досудового розслідування, 20 липня 2017 року о 17-00 год. слідчим ОСОБА_24 за погодженням з із прокурором ОСОБА_25 було повідомлено про підозру в вчиненні злочину. Отже, з цього часу ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного та мав право на отримання правової допомоги захисника, в тому числі за рахунок держави, та участь захисника у проведені процесуальних дій.

В своїх поясненнях обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив суду, що під час перебування 20 липня 2017 року у Люботинському ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області працівники поліції пропонували йому скористатись послугами державного захисника ОСОБА_26 , який на той момент теж був присутнім у відділенні поліції. Але ОСОБА_5 з власної волі відмовився від правової допомоги захисника.

Згідно з записами у книзі обліку відвідувачів та осіб, які доставлені чи затримані, до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 був доставлений 20 липня 2017 року о 19-30 год. В той самий день, до 22-20 год., в приміщенні відділення поліції перебував захисник ОСОБА_26 , про що в книзі є відповідний запис.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду заявила про недопустимість такого доказу, як заява обвинуваченого про добровільну видачу предметів, з підстав передбачених п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України. Згідно з цією нормою істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, яке впливає на визнання доказу недопустимим, є отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомдена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Але суд відхиляє доводи захисника, оскільки допит ОСОБА_5 в якості підозрюваного проводився лише 21 липня 2017 року, а безпосередньо 20 липня 2017 року ОСОБА_5 , маючи нагоду отримати правову допомогу захисника, вчинив дію добровільне надання слідчому речових доказів. До того ж, жодних скарг на дії слідчого чи інших працівників поліції під час перебування у відділені поліції або під час проведення слідчих дій ОСОБА_5 ані прокурору, ані слідчому судді не заявляв.

На підставі викладеного, суд розцінює заяву ОСОБА_5 від 20 липня 2017 року про добровільну видачу предметів належним і допустимим доказом, оскільки він зробив це після повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину та забезпечення можливості залучити захисника для захисту від підозри.

Обвинувачений ОСОБА_5 наполягав на тому, що працівники поліції його незаконно затримали 19 липня 2017 року і тримали три доби у відділені поліції, а також застосовували до нього неправомірні методи досудового розслідування. З метою перевірки відомостей, повідомлений обвинуваченим, ухвалою від 07 лютого 2018 року було надано відповідне доручення Слідчому управлінню прокуратури Харківської області. 22 лютого 2018 року до ЄРДР були внесені відомості, викладені в ухвалі суду, та розпочато кримінальне провадження № 0000280 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 365 КК України. На момент завершення судового розгляду досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не завершено. Але відсутність процесуального рішення в цьому провадженні, а також відсутність в матеріалах справи документів, які безпосередньо вказують на істотне порушення прав обвинуваченого, не позбавляє суд можливості надати оцінку дослідженим доказам з точки зору їх допустимості, оскільки

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що 18 липня 2017 року приблизно о 12-00 год. ОСОБА_5 скористався тим, що ОСОБА_20 залишив незамкненими вхідні двері до житлового будинку і хвіртку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , та, перебуваючи поза межами подвір`я, не повернеться до будинку, доки не завершить розмову з сусідом ОСОБА_16 , під незначним приводом повернувся до подвір`я і проник в будинок, звідки вкрав жіночу сумочку з грошима, ювелірним виробами і документами, скориставшись ними на свій розсуд.

За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю, і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно. При цьому суд уточнює обставини обвинувачення та вважає встановленим, що крадіжка була вчинена під час візиту ОСОБА_11 до сусіда ОСОБА_16 з метою взяти компресор. Крім того, суд виключає з обвинувачення ту обставину, що ОСОБА_5 в момент вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки жодного доказу на підтвердження цього прокурором не представлено.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 судом з`ясовано, що він має непогашену судимість за вчинення корисливого злочину, на даний час є обвинувачений в іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 185 КК України, розгляд якого по суті здійснює Дзрединський районний суд м. Харкова, за місцем проживання характеризується лише як людина, відносно якої скарг від мешканців не надходило. Крім того, ОСОБА_5 одружений, має малолітню доньку, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Обставиною, яка обтяжує покарання для обвинуваченої ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, яка обтяжує покарання, а також відомості про особу обвинуваченого, з дотриманням вимог ст. 65 КК України призначає для ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, яке буде відповідати вчиненому, а також з огляду на принципи законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання для подальшого виправлення обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив новий злочини до повного відбуття покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 23 лютого 2017 року, суд призначає остаточне покарання з урахуванням вимог ст. 71 КК України, а саме до покарання, призначеного за даним вироком, суд частково приєднує покарання за попереднім вироком у виді 1 року і 6 місяців позбавлення волі.

Потерпілою ОСОБА_4 в ході проведення підготовчого засідання заявлений цивільний позов, в якому вона просить стягнути з ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 46189,00 грн. і моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4 вказувала, що під час виконання робіт з фарбування даху житлового будинку, в якому вона проживає разом з чоловіком, ОСОБА_5 викрав у неї грошові кошти в сумі 20000,00 грн. і 75,00 доларів США, а також ювелірні вироби вартістю приблизно 26000,00 грн. Грошові кошти вона разом з чоловіком накопичували протягом семи років спільного життя, маючи для цього відповідний рівень доходів. Але після вчинення крадіжки вона з чоловіком залишились без засобів для існування. Від розуміння цього вона, ОСОБА_4 , протягом трьох тижнів почувала себе дуже погано сильно боліла голова і серце, непокоїло безсоння. Але звернутися за медичною допомогою вона не мала можливості, бо в такому разі втратила б роботу, тому лікувалась самостійно.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 заявлені у цивільному позові вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В доповнення до обставин, викладених у позові, ОСОБА_4 пояснила суду, що грошові кошти накопичувала разом з чоловіком з його пенсії та власних доходів, в тому числі, тих які зберігала на банківському рахунку, з якого поступово знімала гроші. Вона перераховувала гроші, які зберігалися в косметичці, кожного разу, коли додавала до них нову суму. Незадовго до викрадення вона складала гроші в сумі 20000,00 грн. в одну пачку. Також в косметичці вона зберігала 75 доларів США у виді купюр 50, 20 і 5 доларів, які придбала дуже давно. З ювелірних прикрас частина були придбані нею особисто, частину подарував син, а дещо вона зберігала ще змолоду. Душевних страждань вона зазнала через те, що крадіжку вчинила людина, які вона довірилась та якій платила гроші.

Обвинувачений ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав, оскільки немає доказів вчинення ним крадіжки. В той же час він згоден з тим, що можливо з його вини потерпіла зазнала деяких збитків через зіпсовану ним фарбу чи неякісно проведену роботу.

За ініціативою потерпілої ОСОБА_27 в судовому засідання для з`ясування обставин, викладених у цивільному позові, були допитані свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_28 .

Так, свідок ОСОБА_11 підтвердив суду, що перебуває з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі понад сім років. Майже одразу вони почали спільно відкладати гроші на непередбачувані потреби. Для цього була можливість наявність у нього пенсійного рахунку та досить великої пенсії, близько 4500,00 грн. Разом з дружиною вони планували витрати на місяць, тому вдавалось відкладати з його пенсії кожного місяця в середньому по 1500,00 грн. Гроші з пенсії він віддавав дружині та ніколи не цікавився, де саме і як вона їх зберігає, бо повністю довіряє їй. Також свідок ОСОБА_11 підтвердив суду, що у дружини були золоті і срібні прикраси, які вона вдягала на сімейні свята, але їх вкрали. Після виявлення крадіжки дружина була дуже засмучена, бо не могла збагнути, як далі жити без заощаджень, якщо станеться щось не сподіване. Він всіляко намагався втішити дружину, але це не допомагало, вона постійно скаржилась на болі в серці.

Свідок ОСОБА_28 підтвердив суду, що ОСОБА_4 являється його матір`ю, та коли вони переїхали до України з Вірменії, мати привезла з собою невелику сумочку розміром десь 30х18 см, бежевого кольору, з нашитим на ній візерунком. В цій сумочці вона зберігала свої ювелірні прикраси. В 1994 році він, ОСОБА_28 , придбав срібну радянську монету і срібне кільце з червоним рубіном, які подарував матері. Він потім неодноразово звертався до матері з пропозицією віддати йому ту срібну монету, аби виготовити з неї яку-небудь прикрасу. Але мати не погоджувалась. Крім того, як пояснив свідок, у матері ще були й інші прикраси: пошкоджений срібний ланцюжок і золотий ланцюжок, який вона придбала на гроші, подаровані їй на ювілей. Те, що мати відкладає гроші, свідок ОСОБА_28 теж знав, тому звертався до неї, аби позичити грошей. На початку літа 2017 року мати позичила йому 4000,00 грн., які передала купюрами по 500 і 200 грн.

Вислухавши пояснення учасників провадження та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення вимоги потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі, оскільки за наслідками судового розгляду встановлена вина обвинуваченого у викраденні у потерпілої грошових коштів та золотих і срібних виробів на загальну суму 46189,11 грн. Крім того, наявність джерел доходів, з яких потерпіла могла у законний спосіб накопичити таку велику суму грошей готівкою, підтверджується пояснення свідка ОСОБА_11 , який отримує досить велику пенсію, а також випискою з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01 січня 2015 року по 26 вересня 2017 року по картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_4 , згідно з якою нею з рахунку було знято 9800,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зважаючи на характер вчиненого злочину, яким потерпілій завдано значних збитків з огляду на її невеликі прибутки, та внаслідок якого потерпіла зазнала душевних страждань, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює розмір моральної шкоди в сумі 1000,00 грн., які стягує з обвинуваченого. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд відмовляє в задоволенні, оскільки відсутні належні докази, які б підтверджували виникнення негативних наслідків для здоров`я, про які вказує ОСОБА_4 .

В ході досудового розслідування до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який слід залишити без змін до набрання вироком чинності.

Питання щодо подальшого зберігання речових доказів суд вирішує у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України. В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року накладено арешт на майно - годинник, який був визнаний речовим доказом. З огляду на завершення судового розгляду необхідність в подальшому збереженні речового доказу годинника, який підлягає конфіскації, відсутня, тому застосований арешт слід скасувати.

Процесуальні витрати на залучення експерта, які документально підтверджені стороною обвинувачення, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 23 лютого 2017 року у виді 1 (один) року і 6 місяців позбавлення волі і визначити для ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 (шести) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком чинності залишити без змін.

Строк відбування покарання для ОСОБА_5 рахувати з 21 липня 2017 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 46189 (Сорок шість тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп.. та моральну шкоду в сумі 1000 (Одна тисяча) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.

Речовий доказ серги жіночі із сплаву золота 585 проби, які перебувають на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 , вважати повернутими потерпілій.

Речовий доказ годинник металевий жовтого кольору, на циферблаті якого є надпис «GENEVA», який перебуває на зберіганні у камері схову Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області (квитанція № 86) конфіскувати.

Скасувати арешт майна - годинника, накладений на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року в справі № 635/3988/17.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 17022 від 14 вересня 2017 року в сумі 1584,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1