Справа №585/4717/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/449/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Піски Лохвицького району Полтавської області, раніше судимому,

відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання згідно ч. 5 ст. 72 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Роменського міськрайоного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання згідно ч. 5 ст. 72 КК України.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що довічне позбавлення волі не є строковим видом покарання, а тому строк попереднього ув`язнення особам, які засуджені до довічного позбавлення волі, зарахуванню не підлягає.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує, що дія Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII поширюється на всіх засуджених, а відмова в зарахуванні строку попереднього ув`язнення впливає на права засудженого щодо помилування. Тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення у відповідності до вказаного закону.

Засуджений ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі вказує, що строк відбування ним покарання впливає на ряд його прав, зокрема щодо режиму утримання під вартою та вказує на відсутність підстав для застосування вказаного вище Закону до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, тому просить скасувати оскаржувану ухвалу, а провадження направити на новий судовий розгляд до Роменського районного суду Сумської області.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 засуджений вироком Апеляційного суду Полтавської області від 29 грудня 2002 року за п.п. 1, 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ст. 304 КК України та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 03 лютого 2004 року ОСОБА_9 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Згідно розпорядження від 09 березня 2004 року вказаний вирок вступив в законну силу і підлягає негайному виконанню.

Статтею 51 КК України передбачено вичерпний перелік видів покарань, де зокрема в частині 2 п.п. 11, 12 здійснено розмежування позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі, відповідно.

Стаття 63 КК України розглядає позбавлення волі на певний строк, як ізоляцію засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України і є строковим покаранням.

Статтею 64 КК України передбачено, що довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, і не має строкового виміру.

Кримінальним кодексом України здійснено чітке розмежування позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі, як різних за свою суворістю покарань.

Згідно ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий, який визначено, позбавлення волі на певний строк.

Положеннями ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 25 грудня 2015 року) передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому необхідною і достатньою умовою застосування вищезазначених положень є призначення покарання у виді позбавлення волі, як строкового покарання, що дає можливість перевести попереднє ув`язнення у строк позбавлення волі.

У даному випадку засудженому ОСОБА_9 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, що не є строковим покаранням, тому судом першої інстанції зроблено правильний висновок про неможливість застосування положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838 VIII відносно засудженого.

Доводи апеляційних скарг про вплив зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання на права засудженого не можуть бути прийняті до уваги, оскільки стосуються можливих наслідків, а не підстав для такого зарахування.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно обставин провадження та неможливістю задоволення клопотання засудженого та його захисника.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг і скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року, якою ОСОБА_9 відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання згідно ч. 5 ст. 72 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5