Справа № 202/527/16-к
Провадження № 1-кп/202/126/2018
УХВАЛА
07 лютого 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001364 від 11.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0001364 від 11.08.2015 рокуза обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до судового розгляду, а також заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України на теперішній час продовжують існувати, а саме, обвинувачем інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_8 здійснював вплив на свідка, може здійснювати вплив на свідків та представника потерпілого.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду і просила відкласти підготовче судове засідання у зв`язку із відсутністю представника потерпілого.

Захисник ОСОБА_7 посилалася на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року, якою термін тримання під вартою ОСОБА_9 і ОСОБА_8 продовжено не більше ніж до 07 лютого 2018 року, сплив 06 лютого 2018 року о 24.00 годині, заявила клопотання про звільнення обвинувачених з-під варти, оскільки з цього часу вони утримуються під вартою незаконно.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали думку своїх захисників.

Колегія суддів, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшла висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Так, згідно ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Так, відповідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті непослідовно та суперечливо викладені фактичні обставини кримінального правопорушення.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 року, однією з підстав для скасування вироку суду першої інстанції стало некоректне обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, а саме:

- згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадження № 0001364 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 185 КК України, в якості потерпілих залучено ТОВ «Ласунка» та ТОВ «Пейсман», при цьому в обвинувальному акті вказано спричинення злочинними діями обвинувачених, майнову шкоду лише ТОВ «Пейсман», при цьому не зазначено вид та розмір завданої шкоди іншому потерпілому ТОВ «Ласунка».

Також обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, взагалі не містить відомостей щодо потерпілого ТОВ «Ласунка», а зазначені лише відомості іншого потерпілого - ТОВ «Пейсман».

- крім того, судово-товарознавча експертиза № 4677 від 22.09.2015 року, при визначенні вартості викраденого цукру, при наявності на зберіганні викраденого цукру, була проведена на підставі ніким не завірених копій товарно-транспортних та видаткових накладних на цукор, з яких невідомо ні сорту, ні інших характеристик товару, які випливають на його вартість. Розмір спричиненої шкоди впливає на кваліфікацію злочину, а враховуючи, що вартість викрадено цукру в повній мірі встановлена не була, суд вбачає відсутність чіткого формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого суду (рішення у справі «Маттоціа проти Італії», «Камасінскі проти Австрії»).

Відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що істотно порушує право особи на захист, передбачене ст. 20 КПК України.

Діючим кримінально-процесуальним законодавством України передбачено, що прокурор має право змінити правову кваліфікацію та/або обсяг обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа (ч. 1 ст. 338 КПК України). При цьому, суд враховує відсутність правового примусу прокурора змінити обвинувачення в суді та обов`язок суду розглянути кримінальне провадження виключно в межах обвинувачення (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

На даний час у суду відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку. З урахуванням тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з урахуванням захисту суспільних інтересів, залишається достатньо підстав вважати, що останні у разі зміни їм запобіжного заходу, можуть здійснювати вплив представника потерпілого, свідків у кримінальному провадженні.

Що стосується зауваження захисника ОСОБА_7 щодо спливу строку тримання обвинувачених під вартою, який на її думку сплив о 24.00 годині 06 лютого 2018 року, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями, місяцями. Частиною 3 цієї статті визначено, що при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.
З ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року вбачається, що запобіжний захід продовжено не більш ніж до 07 лютого 2018 року, тобто строк тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спливає о 24 годині 00 хвилин 07 лютого 2018 року.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає можливим продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на шістдесят діб, тобто до 06 квітня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 314-316, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0001364 від 11.08.2015 рокуза обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят діб, тобто до 06 квітня 2018 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят діб, тобто до 06 квітня 2018 ро включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_8 , обвинуваченому ОСОБА_9 , прокурору та направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3