Справа № 570/356/18
Номер провадження 1-кс/570/66/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2018 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю скаржника ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ Рівненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 від 29 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного 02 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001513 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
в с т а н о в и в:
покликаючись на незаконність винесеної 29 листопада 2017 року постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0001513, копію якої не отримали, а лише була надана ОСОБА_2 на його вимогу 16 січня 2018 року, скаржник у поданій до суду 24 січня 2018 року скарзі просить строк на оскарження постанови поновити та її скасувати.

Скарга мотивована тим, що постанова винесена передчасно, з грубим порушенням чинного законодавства та внесенням до неї невірних відомостей, ґрунтується лише на свідченнях свідків та припущеннях слідчого. Вважає, що жодних підстав та умов для закриття кримінального провадження, які передбачені кримінальним процесуальним законом слідчим не наведено, слідчий безпідставно закрив кримінальне провадження, не провівши належного його розслідування.

Учасників кримінального провадження належним чином повідомлено про розгляд даної скарги. Скаржник ОСОБА_5 до суду не з"явилася, зі слів її батька-іншого скаржника доглядає за дитиною, яка захворіла. Учасники не заперечують слухати справу у її відсутність. Згідно змісту ст.306 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду скарги, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття. Зважаючи на дані обставини, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати її особисті пояснення, беручи до уваги встановлені строки розгляду скарги, прийшла до висновку про можливість розглянути її на підставі наданих доказів за відсутності учасника.

Скаржник ОСОБА_2 просить скаргу задоволити.
По суті стверджує, що автомобіль фактично куплений у ОСОБА_7 за його кошти та кошти доньки і зятя, але юридично не оформлений, бо зять у цьому перешкоджав. Після його подружньої зради він забрав автомобіль і став проживати окремо. На даний час батьки продавця визнають, що їх син продав цей автомобіль, але не бажають давати координати сина, мотивуючи це тим, що вони не спілкуються. Він хоче або забрати автомобіль, або, щоб зять сплатив йому та своїй дружині 2/3 його вартості, на яку вони погодяться.
Заступник начальника СВ ОСОБА_3 вважає, що скарга безпідставна, так як оскаржувана постанова винесена слідчим ОСОБА_8 законно. Власником даного автомобіля є ОСОБА_9 і він не пред"являє до ОСОБА_10 жодних претензій. Не зрозуміло, в чому шахрайські дії ОСОБА_10 по відношенню до скаржників при тому, що цивільна справа з приводу витребування вказаного авто у одного із довірених осіб на користь інших довірених осіб на даний час знаходиться в провадженні суду.
Заслухавши пояснення, дослідивши надані матеріали, приходжу до таких висновків.
Встановлено, що під час перебування в шлюбі подружжя ОСОБА_11 та батько дружини оформили з власником автомобіля ОСОБА_12 генеральну довіреність на автомобіль "Фольксваген поло" зеленого кольру д.н.з. НОМЕР_1 . Після офіційного розірвання шлюбу 09 грудня 2015 року затверджена мирова угода по справі про поділ спільного майна подружжя. 20 жовтня 2016 року з цивільної справи між цими ж сторонами про витребування майна та документів виділені позовні вимоги про витребування та передачу автомобіля та технічного паспорту, де предметом спору є вказаний автомобіль, рішення по справі не прийняте.
02 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно ухвали слідчого суді від 30 серпня 2017 року внесені відомості за № 0001513 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та старшим слідчим СВ Рівненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 здійснювалось досудове розслідування вказаного кримінального провадження.
29 листопада 2017 року прийнято оскаржувану постанову про закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, оскільки органом досудового розслідування не встановлено факту корисливого мотиву, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, тому їх взаємодії мають виключно цивільно-правовий характер.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Таким чином, діяльність слідчого у конкретному кримінальному провадженні повинна бути спрямована на збирання (формування), перевірку й оцінку доказів, а також висуненню ними на підставі необхідної та достатньої сукупності доказів певних правових тез із відповідним обґрунтуванням у процесуальних рішеннях по кримінальному провадженню.
Згідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним порядком. Згідно п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.
Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених п.2 ч.1 цієї статті, а саме коли встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Стаття 84 КПК України встановлює, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Проведення слідчих (розшукових) дій регулюється главою 20 КПК України. Самі по собі слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Щодо поновлення строку на оскарження, то відповідно до положень ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Оскільки копію постанови про закриття кримінального провадження скаржник ОСОБА_2 отримав 16 січня 2018 року, на що звернуто увагу безпосередньо у скарзі, і ніким не спростовано, останнім днем подання скарги слідчому судді є 26 січня 2018 року. Між тим, звернулися вони зі скаргою до суду 24 січня 2018 року, тобто до закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, порушуючи питання про поновлення цього строку.
На підставі аналізу та оцінки показань свідків, документів, слідчий прийшов до переконання про неспроможність показань скаржників та відсутністю у діяннях ОСОБА_10 ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, оскільки оформлення генеральної довіреності свідчить про те, що правовідносини носять цивільно-правовий характер і спори з приводу цих правовідносин вирішуються в судовому порядку відповідно до чинного цивільного та цивільного процесуального закону.

Постанова слідчого містять виклад встановлених обставин, що мають значення для кримінального провадження, посилання на досліджені докази, що підтверджують встановлені обставини та спростовують показання скаржників, висновки відповідають викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження. Слідчим зроблено вірні правові висновки на підставі всебічно встановлених обставин провадження та обєктивній оцінці зібраним доказам, як окремо та і у їх сукупності, визначаючи їх належність, допустимість і достовірність, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчий повно, всебічно і неупереджено дослідив всі обставини за повідомленням ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , внесеними у Єдиний реєстр досудових розслідувань і обґрунтованого прийшов до висновку про відсутність у діяннях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та грунтуються на матеріалах справи, оскільки слідчий надав оцінку показанням всіх допитаних у вказаному кримінальному провадженні осіб та документам, здійснив всі можливі слідчі та процесуальні дії, спрямовані на збирання та дослідження обставин у кримінальному провадженні, і прийшов до обгрунтованого висновку, з всебічним врахуванням усіх доказів та обставин справи, про те, що в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення.
З таким рішенням слідчого погоджується і слідчий суддя і в основу законності прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження покладає те, що слідчим було вмотивовано проаналізовано всі документи на автомобіль, судові рішення, які на даний час набрали законної сили.

Враховуючи те, що жодній особі у даному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру і, з огляду на те, що злочин - це передбачене КК України суспільно-небезпечне винне діяння або бездіяльність, вчинене суб`єктом злочину, а в даному випадку ознаки злочину відсутні, то, на думку слідчого судді, слідчий правомірно закрив дане кримінальне провадження.

Слідчий суддя звертає увагу скаржника, що відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таке право підлягає захисту у разі доведення його порушення відповідними фізичними або юридичними особами. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Такі збитки і порушення її цивільного права певними особами позивач також зобов`язаний довести.
З огляду на викладене, керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
поновити ОСОБА_2 , ОСОБА_5 строк на оскарження постанови старшого слідчого СВ Рівненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 від 29 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного 02 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001513 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ Рівненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 від 29 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного 02 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001513 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом п"яти днів з дня проголошення.
Слідчий суддя : ОСОБА_1