АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/149/18 Справа № 191/3871/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2017 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2017 року було задоволено клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , та накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на автомобіль марки «SUBARU FORESTER» д.н. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, який було вилучено під час проведення огляду 29.10.2017 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що автомобіль марки «SUBARU FORESTER» д.н. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору може мати значення речового доказу у кримінальному провадженні та бути засобом вчинення кримінального правопорушення, а тому з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також для забезпечення належного зберігання речових доказів стороною кримінального провадження, суд вважає необхідним клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про накладення арешту на вказаний автомобіль та зобов`язати слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 або іншу уповноважену особу повернути автомобіль марки «SUBARU FORESTER», державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору власнику

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що належний на праві власності ОСОБА_6 автомобіль марки «SUBARU FORESTER», державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки не є знаряддям вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 157, 345, 296 КК України, на автомобілі немає слідів злочинів, автомобіль не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі не є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

Крім того, у кримінальному провадженні № 0002114 повідомлення

про підозру ані власнику автомобіля ОСОБА_6 , ані ОСОБА_12 , не пред`являлися, власник автомобіля ОСОБА_6 не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, 29.10.2017 року група невстановлених чоловіків, після вчинення дій спрямованих на пошкодження вікон та дверей приміщення на виборчій дільниці № 120505 в с. Майське по вул. Шевченко, 2-а, Синельниківського району, за допомогою автомобілів направилися в сторону м. Синельникове. На автодорозі Т 04-01, 229 км траси Москва-Сімферополь працівниками Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області було зупинений автомобіль марки «SUBARU FORESTER» д.н. НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_12 .

В ході огляду місця події 29.10.2017 року було оглянуто автомобіль марки «SUBARU FORESTER» д.н. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, сторонніх предметів не виявлено. Автомобіль марки «SUBARU FORESTER» д.н. НОМЕР_1 було вилучено до Синельниківського ВП.

За даним фактом 29.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002114 внесено відомості з попередньою кваліфікацією за ч.3 ст.157, ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України.

30.10.2017 року вилучений автомобіль марки «SUBARU FORESTER» д.н. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0002114 від 29.10.2017 року.

30 жовтня 2017 року слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що є підстави вважати, що автомобіль марки «SUBARU FORESTER» д.н. НОМЕР_1 використовувався для перевезення групи чоловіків в с. Майське, Синельниківського району, де відбувався виборчий процес, з метою вчинення дій для перешкоджання здійснення виборчого права, роботи виборчої комісії, є засобом вчинення злочину та доказом у кримінальному провадженні, та може бути конфіскований для забезпечення цивільного позову щодо відшкодування завданих злочином збитків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку на вищезазначене майно рішенням слідчого судді було цілком обґрунтовано, з дотриманням вимог закону накладено арешт, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.

Разом з тим, аналізуючи викладені в ухвалі слідчого судді обставини, колегія суддів доходить висновку про те, що ані слідчим в своєму клопотання, ані прокурором в судовому засіданні, ані судом першої інстанції під час постановлення свого рішення не наведено достатніх підстав, що обгрунтовують необхідність арешту вищезазначеного автомобіля із забороною власнику користування ним, а очевидна істотна причина для утримання цього автомобіля державою відсутня.

З урахуванням наведеного, а також меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити частково, в частині оскарження заборони користування арештованим автомобілем.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 284, 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2017 року про накладення арешту на майно скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002114 - задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «SUBARU FORESTER» д.н. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, сірого кольору, який було вилучено під час проведення огляду 29.10.2017 року у кримінальному провадженні №0002114 шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3