Справа № 524/2896/17
Провадження № 1-кп/524/309/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Автозаводського районного суду в м. Кременчуці кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчука, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимого:

-25.12.2000 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст. 222, ч.1,2 70 КК України (1960 року), засуджений до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України (1960 року) від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

-06.02.2002 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 101, ст. 43 КК України до 6 років позбавлення волі;

-01.02.2010 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ст. 395, ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

-03.04.2017 Крюківським районним судом м.Кременчука за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Під час судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин за таких обставин:

16.01.2017 року о 20 год. 00 хв. на чергування в ІТТ №7 ГУНП в Полтавській області, розташованого по вул. Київській, буд.7, м. Кременчука, у форменому одязі заступили: інспектор - черговий чергової частини ІТТ №7 старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , поліцейський ІТТ №7 сержант поліції ОСОБА_9 та поліцейський ІТТ №7 сержант поліції ОСОБА_10 та які відповідно до ч. 1, ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року є працівниками правоохоронних органів і виконували свої службові обов`язки.

16.01.2017 року близько 22 год. 00 хв. заарештований ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно плану по камерного розміщення осіб утримуваних в ІТТ №7 ГУНП в Полтавській області перебував у камері № 3 та повідомив працівників ІТТ №7 про своє погане самопочуття. Інспектором - черговим чергової частини ІТТ №7 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 з метою виконання покладених на нього посадових обов`язків та вимог наказу МВС України № 638 від 02.12.2008 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку в ізоляторах тимчасового тримання органів внутрішніх справ України», було прийнято рішення, що до прибуття швидкої медичної допомоги заарештованого ОСОБА_6 необхідно перевести до кімнати надання первинної медичної допомоги.

З цією метою інспектор - чергової чергової частини ІТТ №7 старший лейтенант поліції ОСОБА_8 в присутності поліцейського ІТТ №7 сержанта поліції ОСОБА_9 відчинив двері камери №3 в якій знаходився заарештований ОСОБА_6 і одночасно з цим останній, маючи злочинний умисел усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свої дій та бажаючи їх настання, на заподіяння тілесних ушкоджень працівникам поліції, одразу ж, умисно наніс інспектору - черговому чергової частини ІТТ №7 старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 декілька ударів кулаками правої та лівої руки в область голови та щелепи чим в їх сукупності спричинив тілесні ушкодження які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 149 від 23.02.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції, а саме, поліцейському ІТТ №7 сержанту поліції ОСОБА_9 , наніс декілька ударів кулаками правої та лівої руки в область голови та щелепи з права чим в їх сукупності спричинив тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 163 від 28.02.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились. Надали суду заяви, в яких просять розглядати справу за їх відсутності. Зазначили, що при призначенні покарання покладаються на розсуд суду

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений вчинив інкримінований йому злочин і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності та особу обвинуваченого.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину суд виходить з наступного. Обвинуваченим вчинений злочин, який відповідно до ст. 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений на час вчинення злочину мав не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, за місцем проживання на обвинуваченого ОСОБА_6 скарг та заяв не надходило, що характеризує його посередньо, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире розкаяння у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно з ст. 67 КК України , суд не знаходить.

З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особу обвинуваченого, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

У рішенні від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Росії» та в рішенні від 24 березня 2005 року «Фрізен проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, вказав Європейський суд у рішенні від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії».

Так, вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_6 призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді 3( трьох ) років 2( двох ) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 26.09.2017 року.

Вирок суду набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення..

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1