Справа № 379/1420/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/243/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 15.03.2018

ВИРОК
Іменем України
15 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Таращанського районного суду Київської області від 28 грудня 2017 року яким, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, учасника бойових дій, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 в період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, у вересні 2017 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 , йдучи із центру АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_8 , на дорозі знайшов дві паперові коробки з-під сірників, в яких знаходилися двадцять вісім гвинтівочних патронів калібру 5,6 мм (22LR). В подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою подальшого використання для власних потреб, залишив у себе вказані двадцять вісім гвинтівочних патронів калібру 5,6 мм (22LR), вчинивши таким чином їх незаконне придбання.
Після цього ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471-XII та п.п. 2, 9, 11 положення про дозвільну систему затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, маючи на меті подальше зберігання вказаних патронів для власних потреб, без наміру повідомити про знайдені ним бойові припаси типу гвинтівочні патрони калібру 5,6 мм (22LR), помістив їх до кишені своїх штанів та пішов з ними до свого місця проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вчинивши незаконне носіння бойових припасів.
Після цього обвинувачений ОСОБА_7 знайдені бойові припаси почав зберігати поміж книгами на полиці, що знаходиться у залі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив незаконне зберігання бойових припасів.
Таким чином, ОСОБА_7 умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав, переніс та зберігав знайдені ним 28 бойових припасів, а саме гвинтівочні патрони калібру 5,6 мм (22LR), для власних потреб, без мети збуту.
22.09.2017 року приблизно о 21 год. 30 хв. під час огляду господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , працівники поліції у кімнаті будинку виявили та вилучили 28 гвинтівочних патронів калібру 5,6 мм (22LR), які ОСОБА_7 зберігав для власних потреб, без мети збуту.
Згідно з висновком експерта № 8-5/1528 від 13.10.2017 року, складеним за результатами проведення судової балістичної експертизи, 28 наданих на дослідження патронів належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, що виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби. 28 досліджуваних патронів є спортивно-мисливськими патронами кільцевого спалаху, гвинтівочного типу, калібру 5,6 мм (22LR), що споряджені безоболонковими свинцевими кулями.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_7 в зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком терміном один рік. Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. На думку апелянта, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що суд в порушення вимог закону, призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді обмеження волі строком на два роки, чим вийшов за межі покарання, встановлені санкцією ч.1 ст.263 КК України, оскільки санкцією даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивних обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України ґрунтується на зібраних у справі доказах та учасниками судового провадження не оскаржується.
Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є обґрунтованими.
Згідно ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Так, санкцією ч.1 ст.263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції в порушення вимог закону, призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді двох років обмеження волі, що не передбачено санкцією даної статті, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За змістом п.2 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Згідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та визнання вини, відсутність обтяжуючих покарання обставин.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину, колегія суддів вважає за необхідне призначити йому покарання, в межах санкції ч.1 ст.263 КК України, у виді трьох років позбавлення волі та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1ст.76 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420, 424, 426 КПК України колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Таращанського районного суду Київської області від 28 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити за ч.1ст.263 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном один рік.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Головуючий:
Судді: