АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1878/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 9 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001417 та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001417 було задоволено та застосовано до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.01.2018 року та визначено заставу в розмірі 128 (сто двадцять вісім тисяч) гривень. Слічий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри, існування передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які вважав неможливим запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить звільнити підозрюваного на підставі п. 5 ст. 206 КПК України та скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 9 листопада 2017 року, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання. В апеляційній скарзі захисник зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 було вручено без присутності захисника ОСОБА_7 , хоча слідчий був обізнаний з тим, що угода була укладена саме з адвокатом ОСОБА_7 . Посилається при цьому на рішення Європейського суду з прав людини від 19.12.1989 року «Камазінскі проти Австрії» відповідно до якого просте призначення захисника національними органами не гарантує ефективної правової допомоги. Вважає, що у слідчого не було жодних підстав для заміни раніше обраного захисника на захисника за призначенням, що на думку апелянта є порушенням права особи на захист. Зазначає, що доручення адвокату ОСОБА_9 було надано для безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_8 , тоді як повноважень для участь у повідомленні про підозру ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 не отримував. Неправомірним, на думку захисника, є посилання слідчого судді як на доказ обгрунтованої підозри на протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) від 07.11.2017 року, так як до протоколу не було додано схеми ДТП, фото пошкоджених автомобілів, що завадило слідчому судді бути неупередженим. Водій автомобіля КАМАЗ не був обстежений на вміст наркотичних засобів та не був затриманий. В клопотанні слідчого вказано, що водій ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте, поза увагою слідчого судді залишено те, що відповідно до аналізу крові ОСОБА_8 вміст спирту складав 0,02 промілле. Не взято до уваги свідчення ОСОБА_8 та доводи захисника, що автомобіль АУДІ не здійснював виїзду на зустрічну смугу для обгону. Посилається на необгрунтованість підозри, не доведеність ризиків. Вказує, що на утриманні у підозрюваного перебуває дружина та двоє малолітніх дітей, він офіційно працевлаштований, паспорта для виїзду за кордон не має, з місця ДТП не намагався втекти, на свідків впливати не може, оскільки вони знаходяться в лікарняному закладі. Слідчий суддя не врахував матеріального стану підозрюваного, чим фактично позбавив його можливості внести такий розмір застави. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила підстави для її часткового задоволення. З матеріалів справи вбачається, що в провадженні ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту ДТП СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001417 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 07.11.2017 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_8 та 08.11.2017 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а саме про те, що він 07.11.2017 року, близько 18.20, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «АУДІ», р.н НОМЕР_1 , на якому рухався по автодорозі «Валки-Пархомівка», з боку села Пархомівка в напрямку м. Валки, чим грубо порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, де вказано: п.2.9.а Водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Під час руху, в районі 51км + 100м вказаної автодороги, на території Краснокутського району, Харківської області, ОСОБА_8 , намагаючись виконати обгін, не впевнився в безпеці своїх дій, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, розпочав обгін, створив небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 14.2 в) Правил дорожнього руху України, де вказано:
п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п.14.2.в) «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані»;
та допустив зіткнення з автомобілем «КАМАЗ» р.н. НОМЕР_2 з причепом «МАЗ» р.н. НОМЕР_3 під керування ОСОБА_10 , який після зіткнення з автомобілем «АУДІ» втратив керування свого транспортного засобу та виїхав на смугу руху зустрічного для себе напрямку, де сталося зіткнення автомобіля «КАМАЗ» та автомобіля «МАЗ» р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_11 . Внаслідок дорожньо-транспортної події постраждали:водій автомобіля «МАЗ» - ОСОБА_12 , який загинув на місці пригоди; пасажири автомобіля «КАМАЗ» - ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , які з тілесними ушкодженнями госпіталізовані до Краснокутської центральної районної лікарні. Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, перед початком виконання обгону не впевнився в безпеці своїх дій, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, розпочав обгін, створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху і допустив зіткнення з автомобілем «КАМАЗ», спровокувавши послідуюче зіткнення автомобіля «КАМАЗ» та автомобіля «МАЗ», в наслідок чого загинула одна особа та травмовані дві особи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий в обгрунтування клопотання та наведені в оскаржуваній ухвалі, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яння, відповідно до якого ОСОБА_8 під час огляду, а саме 07.11.2017 року о 20.40 годині, перебував в стані алкогольного сп`яніння, показами свідка ОСОБА_10 , який пояснив обставини дорожньо-транспортної пригоди та вказав, що автомобіль Ауді А6 виїхав на полосу дороги, по якій рухався КАМАЗ з прицепом МАЗ, однак, зіткнення уникнути не вдалося та Ауді А6 в`їхав в переднє ліве колесо автомобіля під керуванням ОСОБА_10 , внаслідок чого транспортний засіб КАМАЗ з прицепом МАЗ виїхав на зустрічну полосу, де зіткнувся з автомобілем МАЗ. Такі ж пояснення надав потерпілий ОСОБА_13 . ОСОБА_8 не спростував цих доказів, відмовившись відповідно до ст. 63 Конституції України давати свідчення. Колегія суддів, враховуючи тяжкість можливого покарання, що загрожує ОСОБА_8 , трагічність наслідків, вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Разом з тим, наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України апеляційний суд вважає недоведеним, оскільки на час розгляду клопотання слідчим суддею та апеляційної скарги колегією суддів стороною обвинувачення не було повідомлено обставин, які б свідчили про здійснення підозрюваним впливу на свідків чи потерпілих у кримінальному провадженні, не вказано на яких саме свідків, та потерпілих, які обставини можуть про це свідчити. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і покладає на прокурора обов`язок доведення, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК. На переконання апеляційного суду, у даному кримінальному провадженні існує незначний ступінь ризику переховування з боку підозрюваного, якому може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини й утриманців, що передбачено п.4 ч.1 ст.178 КПК. Тобто ігноруванням цього обов`язку вважатиметься, наприклад, неврахування позитивних характеристик особи або наявність на її утриманні малолітньої дитини. Колегія суддів приймає до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який є одруженим, відповідно до довідки (а.с. 39) має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2010 та 2015 року народження, працює на ПП «Цукровик-Агро» електромонтером, за місцем роботи характеризується позитивно, має постійне місце проживання, не судимий, підозрюється у вчиненні необережного злочину, та вважає за можливе в даному конкретному випадку застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладення обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Слідчий суддя не надав належної оцінки вище вказаним обставинам, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню. Апеляційний суд також відмічає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому доводи захисника з приводу необгрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри та механізму дорожньо-транспортної події мають бути перевірені в ході подальшого досудового розслідування шляхом проведення слідчих дій, призначення експертиз. Крім того, апеляційний суд вважає посилання апелянта щодо повідомлення про підозру ОСОБА_15 у присутності іншого захисника як на безумовну підставі для скасування ухвали слідчого судді хибною, оскільки приходить до висновку, що при здійсненні цієї процесуальної дії права підозрюваного на захист порушені не були. Відхиляє також апеляційний суд вимоги апелянта щодо необхідності звільнення колегією суддів підозрюваного в порядку ст. 206 КПК України, оскільки перевірку законності тримання особою під вартою за цією процедурою проводить слідчий суддя, а не апеляційна інстанція.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 9 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому протягом з 21 години до 06 години наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 та покласти на нього обов`язки п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.
Виконання ухвали доручити слідчому.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: