Справа № 303/7538/16
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.09.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 12 травня 2017 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець с.Заріччя Овруцького району Житомирської області, мешканець АДРЕСА_1 , неодружений, непрацюючий, раніше судимий:23.12.1994 року Мукачівським міським судом за ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 pоку) до позбавлення волі терміном на 3 роки з конфіскацією майна; 17.01.1997 року Мукачівським міським судом за ст.ст.17, 141 ч.1 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі терміном на 6 місяців, на підставі ст.45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 02.03.1998 року Мукачівським міським судом за ст.ст.17, 81 ч.3, 89 ч.1, 206 ч.2, 229-6 ч.2, 42 ч.2 КК України (в редакції 1960 pоку) до покарання у виді позбавлення волі терміном на 5 років з конфіскацією майна, на підставі ст.43 КК України приєднано частину покарання за вироком суду від 17.01.1997 року та призначено покарання у виді позбавлення волі терміном на 5 років 6 місяців з конфіскацією майна; 16.12.2003 року Мукачівським міським судом за ч.2. ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 3 роки; 26.12.2006 року Мукачівським міськрайонним судом за ч.1 ст.122, ч.2 ст.309, ч.2 ст.317 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 3 роки, на підставі ст.71 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Мукачівського міського суду від 16.12.2003 року та призначено кінцеве покарання терміном на 3 роки 6 місяців; 11.11.2011 року Мукачівським міськрайонним судом за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 4 роки 1 місяць; 04.08.2015 року Мукачівським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 01.09.2016 року Мукачівським міськрайонним судом за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2 КК України із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців,
засуджений за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання частково приєднано покарання, призначене вироком Мукачівського міськрайонного суду від 01 вересня 2016 року і остаточно до відбуття ОСОБА_6 визначено покарання виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
Запобіжний захід ОСОБА_6 - тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту його затримання - 14 год. 30 хв. 19 жовтня 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання період перебування під вартою з 19.10.2016 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 18 жовтня 2016 року приблизно о 23 годині, знаходячись в кухонному приміщенні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у ході суперечки, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою умисного заподіяння смерті ОСОБА_8 наніс останньому 4 (чотири) удари кухонним ножем в область правої ключиці, ребер, грудної клітини та шиї, в результаті чого заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колюче-ріжучих поранень грудної клітки справа та зліва з ушкодженням верхньої долі лівої легені, що супроводжувалось масивною зовнішньою та внутрішньою кровотечею, з розвитком гіповолемічного та травматичного шоку, колото-різаних ран на рівні 3-го та 4-го міжребер`я справа та зліва по середньо-ключичних лініях, які проникають в ліву та праву плевральну порожнини, з наскрізним пошкодженням верхньої долі правої легені та ушкодженням верхньої долі лівої легені, колюче-ріжучих ран в межах підшкірної клітковини в області шиї справа та у середній третині правої ключиці, від яких потерпілий ОСОБА_8 помер. Вищевказані тілесні ушкодження згідно висновку експерта Мукачівського районного відділення СМЕ № 338/2016 від 30.11.2016 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні в момент спричинення і з безпосередньою причиною настання смерті ОСОБА_8 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку та виникли внаслідок дії гострого колючо-ріжучого плоского предмету лезом кухонного ножа.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Мукачівського міськрайонного суду від 12 травня 2017 року скасувати, посилаючись на те, що таке рішення суд першої інстанції прийняв без урахуванням наявності в нього психічного захворювання, що вплинуло на повноту та об`єктивність дослідження доказів у справі та правильність висновку суду.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого - ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, промову прокурора про законність та обгрунтованість вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції були дотримані.

Так, висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведеними у вироку.

В судовому засіданні були ретельно перевірені показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який на початку судового розгляду вину в кримінальному правопорушенні не визнав, посилаючись на те, що не пам`ятає обставин, при яких відбувалась подія , що мала місце 18.10.2016 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 . Однак, в судових дебатах обвинувачений ОСОБА_6 вину свою визнав, у вчиненому розкаявся.

Проте, не дивлячись на такі показання обвинуваченого, із матеріалів кримінальної справи видно, що судом першої інстанції на їх підтвердження чи спростування з дотриманням, передбачених процесуальним законом положень судового розгляду справи, досліджено усі наявні докази у справі та дано їм належну правову оцінку.

Винуватість ОСОБА_6 саме у вчиненні умисного вбивства підтверджено наведеними у вироку показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , висновками судово медичних експертиз, протоколами оглядів: місця події, трупа, відеозаписом з камер спостереження, протоколом проведення слідчого експерименту, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні і підтверджують його вину.

Зокрема, свідок ОСОБА_9 показав суду, що являється власником квартири АДРЕСА_2 і проживає там зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 . В один з днів у жовтні 2016 року він, ОСОБА_6 і ОСОБА_12 цілий день вживали алкогольні напої. ОСОБА_8 вони зустріли у магазині "Ватра" на вул.Петефі і він запросив його йти з ними, на що ОСОБА_8 погодився і вони всі разом прийшли у його квартиру за адресою АДРЕСА_3 ., де продовжили спільно вживати алкогольні напої. Близько 23-ої год. він заснув. За столом залишалися ОСОБА_13 ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .. Прокинувшись біля 02-ої години ночі і зайшовши на кухню, побачив, що ОСОБА_8 лежав на полу на кухні, а ОСОБА_13 два рази ножем вдарив його у шию справа. Він розповів про побачене співмешканці ОСОБА_10 , однак вона йому не повірила. При цьому він бачив, що ОСОБА_12 спав за столом у кухні, потім ОСОБА_13 розбудив і дав йому ніж у руки, а потім вийшов на вулицю. Наступного дня 19 жовтня 2016 року він встав рано, прийшла міліція, у квартирі не було ні крові, ні тіла ОСОБА_16 . ОСОБА_6 у той час був з ознаками затуманення свідомості. Зазначив, що ОСОБА_12 не міг нанести удари ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила тіж обставини, що і ОСОБА_9 . Крім того зазначила, що бачила, як зранку наступного дня Заплава і ОСОБА_18 палили якісь речі у дворі.

Вказані учасники кримінального провадження давали показання в судовому засіданні з дотриманням вимог КПК України і такі є логічно послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами у справі, жодних підстав вважати їх неналежними чи недостовірними немає.
Вина ОСОБА_6 в сукупності з показами цих свідків підтверджується також іншими доказами, що досліджені судом і містяться в матеріалах справи, зокрема, висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якого якої № 338/2016 від 19.10.2016 року, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок проникаючих колюче-ріжучих поранень грудної клітки справа та зліва з ушкодженням верхньої долі лівої легені та наскрізним ушкодженням верхньої долі правої легені, що супроводжувалося масивною зовнішньою і внутрішньою кровотечею, з розвитком гіповолемічного та травматичного шоку, що і явилося безпосередньою причиною смерті його. Даний висновок про причину смерті підтверджується виявленням при дослідженні трупа вказаних вище травматичних ушкоджень, 1000 мл рідкої крові у лівій та 800 мл у правій плевральних порожнинах, малокрів`я внутрішніх органів, «шокових» змін нирок та легень, а також підтверджується даними судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів. При судово-медичному дослідженні виявлені тілесні ушкодження у виді колото-різаних ран на рівні 3-го та 4-го міжреберя зправа та зліва по середньо-ключичних лініях, які проникають в ліву та праву плевральні порожнині, з наскрізним пошкодженням верхньої долі правої легені та ушкодженням верхньої долі лівої легені. Крім того при дослідженні трупа виявлені колюче-ріжучі рани в межах підшкірної клітковини в області шиї зправа та у середній третині правої ключиці. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок многоразової дії колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа, який мав гострий край (лезо) та обушок. По давності виникнення можуть вкладатися в час події, яка мала місце 19.10.16 р. як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкодження і з безпосередньою причиною настання смерті знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку. Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 міг ходити, розмовляти та виконувати інші обдумані дії. Від моменту спричинення тілесних ушкоджень до моменту настання смерті пройшов певний проміжок часу, а саме від кількох хвилин до десятків хвилин. При судово-токсикологічному дослідженні трупної крові виявлено етиловий спирт в концентрації 3,48%о, що стосовно до живих осіб відповідає тяжкому алкогольному сп`янінню.

Протоколом огляду місця події за адресою: м.Мукачево, вул. 16 Липня, від 19.10.2016 року з ілюстративною таблицею, відповідно до якого на відстані близько 8 метрів від металевого паркану території дворогосподарства АДРЕСА_4 виявлено труп людини чоловічої статі з ознаками насильницької смерті. Згідно акту про застосування службового собаки від 19.10.2016 року та схеми роботи службового собаки на місці події, собака з місця виявлення трупа людини привів до воріт будинку № 37 Окружна в м.Мукачево.

Відповідно до протоколу огляду місця події за адресою: м.Мукачево, вул. Окружна, №37/3 від 19.10.2016 року та ілюстративної таблиці до нього, виявлено і вилучено три змиви слідів схожих на кров, відрізок із стільця зі слідом схожим на кров, два ножі, запаховий слід із руків`я ножа, чоловіча куртка, рушник із плямами бурого кольору, пожежне сміття із фрагментами згорілого одягу, 9 недопалків сигарет, металева тачка для перевезення товару, 13 слідів папілярних узорів.

Із протоколу проведення слідчого експерименту за адресою АДРЕСА_3 від 20.10.2016 року вбачається, що під час нього обвинувачений ОСОБА_6 розповів і показав, при яких обставинах він вчинив інкримінований злочин.

За висновком судово-імунологічною експертизи № 755 від 14.11.2016 року, у змивах слідів з подвір`я будинку АДРЕСА_5 , з полотна дверей кухні, з рами дверей кухні, з відрізка штучної шкіри з стільця та у слідах з рушника знайдена кров людини, яка могла походити від ОСОБА_8 .

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 756 від 14.11.2016 року, у змиві з каменя, вилученому з місця події з подвір`я будинку АДРЕСА_5 , знайдена кров людини, яка могла походити від ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 758 від 14.11.2016 року, на змивах на носках об.№№ 1, 3 на носках пари черевиків, вилучених у підозрюваного ОСОБА_6 знайдена кров людини, її групові фактори властиві організму потерпілого ОСОБА_8 , одже кров на парі черевиків могла походити від нього, виключається можливість походження крові у слідах на парі черевиків від свідка ОСОБА_19 . Разом з тим, не виключається можливість домішку у цих слідах крові в тому числі від самого підозрюваного ОСОБА_6 при наявності у нього зовнішньої кровотечі.

З матеріалів кримінального провадження та вироку також видно, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч. Оцінивши їх у відповідності до вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_6 міститься склад злочину, передбачений ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а тому доводи в апеляційній скарзі щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на неврахування, на його думку, судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо нього, наявності психіатричного захворювання, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки із матеріалів кримінального провадження, зокрема Акту № 235 від 17.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_6 момент скоєння інкримінованого йому діяння, а саме близько 23 год. 18.10.2016 року, психічним захворюванням, патологічними змінами в психічній діяльності не страждав і не страждає ним в теперішній час. ОСОБА_6 на момент нанесення ударів потерпілому ОСОБА_8 , а саме близько 23 год. 18.10.2016 року, не перебував в стані патологічного афекту. Інкриміноване йому діяння скоїв у стані простого звичайного алкогольного сп`яніння, коли міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засідання, судом першої інстанції з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини, які могли мати істотне значення для правильного вирішення справи.
Об`єктивних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження доводів, викладених обвинуваченим в апеляційній скарзі надано не було ні ним, ні захисником, і такі не були встановлені судом апеляційної інстанції.
Як видно із вироку, при обранні ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочини проти життя людини, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також в повній мірі враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Судом також враховано особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий.

Із матеріалів провадження та вироку суду вбачається, що покарання засудженому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено в межах санкцій ч.1 ст.115 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 КК України. При його визначенні, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки, які від нього настали, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і призначив покарання в межах санкції інкримінованого злочину, яке за своїм видом та розміром, слід вважати справедливим, що відповідає вимогам ст..65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого у справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

З врахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :