Номер провадження: 11-кп/785/1020/17
Номер справи місцевого суду: 523/9228/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000602 від 06.02.2014 року за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 21.06.2017 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком районного суду обвинуваченого:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дачне Біляївського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, з його слів, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, підприємця, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189 та ч.3 ст.357 КК України і призначено йому покарання: за ч.3 ст.357 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК обвинуваченого звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності; за ч.2 ст.189 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 зараховано в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення, в період з 20 лютого 2014 року до 21 лютого 2014 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі. Вироком суду, до набрання вироком законної сили, до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Згідно з оскаржуваним вироком, обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він, 04 лютого 2014 року, близько 1400 год., діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали стосовно яких виділені в інше кримінальне провадження, перебуваючи в розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , адміністративному приміщенні, де обвинувачений здійснює власну підприємницьку діяльність, шляхом здійснення останніми особами погроз застосування ножа, а також застосуванням насильства у виді нанесення ударів руками в область обличчя потерпілого ОСОБА_10 , поставив вимогу та примусив того написати розписку про нібито існуюче у потерпілого зобов`язання виплатити співмешканці ОСОБА_8 - ОСОБА_11 до 10 лютого цього ж року гроші в сумі 40000 грн., а також про залишення в якості застави автомобіля марки «ГАЗ-3321212», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після вчиненого ОСОБА_8 та невстановлені особи незаконно заволоділи посвідченням водія, серії НОМЕР_2 , та свідоцтвом про реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , виданими на ім`я ОСОБА_10 , для їх подальшого обміну на зазначені в розписці гроші.

В другій половині дня 20 лютого 2014 року ОСОБА_10 прибув до одного із приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , де передав ОСОБА_12 частину з суми, яку той вимагав, в розмірі 10000 грн.

Не погоджуючись з вироком суду захисники: ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги, в яких просять вирок районного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, а саме у Комінтернівському районному суді Одеської області, якому підсудна дана справа.

В доводах апеляційних скарг захисники зазначають, що кримінальне правопорушення відповідно до обвинувального акту було скоєно по АДРЕСА_3 , але суд першої інстанції, не врахувавши положення ст.32 КПК України, в порушення вимог ст. 314 КПК України, призначив обвинувальний акт до розгляду та розглянув його з порушенням підсудності, тобто незаконним складом суду. Крім того, захисники посилаються на те, що всі свідки сторони обвинувачення не були очевидцями скоєного кримінального правопорушення, а тому їх свідчення повинні були бути оціненими судом в порядку ст.97 КПК України. Свідки сторони захисту були очевидцями події та надавали свої покази в порядку ст.95 КПК України, проте суд першої інстанції не взяв їх до уваги, та не мотивувавши свого рішення, надав перевагу поясненням свідків обвинувачення. Захисники посилаються на те, що всі докази, які були вилучені під час проведення обшуку від 20.02.2014 року, не можуть бути визнані належними та допустимими, оскільки неможливо встановити фактичну адресу їх вилучення. Також захисники посилаються на те, що стороні захисту, в порушення вимог ст.290 КПК України, не здійснено відкриття матеріалів досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг адвокатів; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційних скарг; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Як зазначено у п.3 ч.1 ст.409 КПК України, однією з підстав скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції - є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час апеляційного перегляду вироку районного суду були встановлені істотні порушення вимог КПК України, які тягнуть за собою скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка у відповідності до положень ст.1 КПК України є невід`ємною частиною Кримінального процесуального законодавства України, зазначено, що кожен має право на розгляд його справи безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до положень ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Як убачається з обвинувального акта щодо ОСОБА_8 та оскаржуваного вироку, кримінальне правопорушення в якому обвинувачується останній було вчинено на території Комінтернівського району Одеської області.
Однак, незважаючи на це, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 було направлено до Суворовського районного суду м. Одеси, що є порушенням вимог ч.1 ст.32 КПК України, а під час підготовчого судового засідання, всупереч вимогам п.4 ч.4 ст.314 КПК України, районний суд не звернув уваги на невиконання прокурором зазначених вимог закону, прийняв до розгляду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, яке йому не підсудне та ухвалив оскаржуване рішення.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 проведений та судове рішення ухвалене незаконним складом суду.
Відповідно до положень п.п. 2, 6 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо воно ухвалене незаконним складом суду та з порушенням правил підсудності.
Зазначена обставина відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.415 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку суду і призначення нового розгляду в тому ж суді першої інстанції, іншим складом суду.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо необхідності призначення апеляційним судом нового розгляду обвинувального акту в Комінтернівському районному суді Одеської області, оскільки за результатами апеляційного перегляду у разі скасування вироку та призначення нового розгляду справи, у відповідності до вимог ст.415 КПК України, суд позбавлений можливості передати справу до іншого суду, оскільки це питання може бути вирішене у відповідності до положень ст.ст. 34, 314 КПК України.
З огляду на наведене вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням згідно п.1 ч.1 ст.415 КПК України нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Призначаючи новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність врахування положень ст.32 КПК України, дотримання вимог п.4 ч.4 ст.314 КПК України, та необхідність забезпечення розгляду кримінального провадження за обвинувальним актом упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, як те вимагають приписи ст.ст. 28, 318 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знаходить своє застосування в рішеннях Європейського суду з прав людини.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 21.06.2017 року відносно ОСОБА_8 , засудженого за ст.ст. 189 ч.2, 357 ч.3 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000602 від 06.02.2014 рокуза обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з правовою кваліфікацією за ст.ст. 189 ч.2, 357 ч.3 КК України, зі стадії підготовчого судового засідання, в тому ж суді, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4