Справа № 504/2291/15-к
Провадження № 1-кп/504/21/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2018смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 2, смт. Доброслав, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002561 від 26.12.2013 року за зміненим обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Твардиця Чадир-Лунгського району, Молдова, курда за національністю, без громадянства, освіта середня-технічна, офіційно не одруженого, офіційно не працюючого, без реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.01.2007 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна (01.04.2009 року звільнений по відбуттю покарання);

- 28.11.2012 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з випробувальним терміном на 1 рік 5 місяців (23.05.2014 року знятий з обліку по закінченню іспитового строку на підставі ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.05.2014 року),

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за скоєння майнового злочину, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, а повторно скоїв кримінальне правопорушення.

25.12.2013 року близько 07:30 години ОСОБА_5 , рухаючись у якості пасажира на транспортному засобі зі своїми товаришами з м. Одеси у напрямку с. Каїри Комінтернівського району Одеської області, та проїжджаючи біля ТОВ «Північтранс», яке розташовано на 21 км автомобільної дороги «Одеса-Мелітополь», що в межах Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, помітив розташований на узбіччі автодороги транспортний засіб ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1993 року випуску, та, з урахуванням відсутності біля вказаного транспортного засобу сторонніх осіб, у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Для реалізації злочинного наміру, ОСОБА_5 попросив зупинити транспортний засіб, мотивуючи тим, що йому потрібно повернутись до м. Одеси, вийшов з салону транспортного засобу та направився у бік розташованого на узбіччі автодороги транспортного засобу ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1993 року випуску, який був припаркований у вказаному місці потерпілим ОСОБА_6 . Знаходячись поряд з транспортним засобом ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного заволодіння транспортним засобом, впевнившись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, дістав з кишені власної дублянки металевий брелок, у склад якого входив металевий ніж невеликого розміру, за допомогою якого, просунувши лезо ножа під ручку лівих задніх пасажирським дверей, відкрив їх, проник до салону транспортного засобу та переліз на переднє водійське сидіння.

Опинившись на водійському сидінні у салоні транспортного засобу ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 в місці знаходження ричага перемикання коробки передач, знайшов металевий ключ від замку запалювання, яким з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, повернувши замок запалювання, запустив двигун транспортного засобу та рушив з місця вчинення злочину, чим незаконно заволодів транспортним засобом та надалі з місця пригоди зник, та розпорядився транспортним засобом на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_6 у розмірі 14 500 грн.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно 25.12.2013 року близько 07:30 години він, рухаючись у якості пасажира на транспортному засобі зі своїми товаришами з м. Одеси у напрямку с. Каїри Комінтернівського району Одеської області, та проїжджаючи біля ТОВ «Північтранс», яке розташовано на 21 км автомобільної дороги «Одеса-Мелітополь», що в межах Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, помітив розташований на узбіччі автодороги транспортний засіб ВАЗ 21063, бежевого кольору, та, з урахуванням відсутності біля вказаного транспортного засобу сторонніх осіб, у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Для реалізації свого наміру, він попросив зупинити транспортний засіб, мотивуючи тим, що йому потрібно повернутись до м. Одеси, вийшов з салону транспортного засобу та направився у бік розташованого на узбіччі автодороги транспортного засобу ВАЗ 21063, бежевого кольору, який був припаркований у вказаному місці потерпілим. Знаходячись поряд з транспортним засобом ВАЗ 21063, він, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного заволодіння транспортним засобом, впевнившись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, дістав з кишені власної дублянки металевий брелок, у склад якого входив металевий ніж невеликого розміру, за допомогою якого, просунувши лезо ножа під ручку лівих задніх пасажирським дверей, відкрив їх, проник до салону транспортного засобу та переліз на переднє водійське сидіння.

Опинившись на водійському сидінні у салоні транспортного засобу ВАЗ 21063, він, в місці знаходження ричага перемикання коробки передач, знайшов металевий ключ від замку запалювання, яким з метою доведення свого наміру до кінця, повернувши замок запалювання, запустив двигун транспортного засобу та рушив з місця вчинення злочину, чим незаконно заволодів транспортним засобом та надалі з місця пригоди зник, та розпорядився транспортним засобом на власний розсуд.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 щодо стягнення з нього майнової шкоди в сумі 14 500 грн. визнає в повному обсязі.
У скоєному ОСОБА_5 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Потерпілий ОСОБА_6 у раніше проведеному судовому засіданні не заперечував проти розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Цивільний позов підтримав у повному обсязі. Одночасно подав до суду заяву про розгляд провадження у його відсутність. Суд визнав за можливе розглядати провадження у відсутність потерпілого ОСОБА_6 .

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині).

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим діяння, те що воно відноситься до тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, скоїв в період умовно-дострокового звільнення умисне кримінальне правопорушення (злочин),посередньо характеризується за місцем проживання, позитивно характеризується за місцем роботи по найму, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, проживає без реєстрації зі співмешканкою ОСОБА_7 в с. Каїри та допомагає в утриманні її дитини-інваліда ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, суд також враховує, що в теперішній час в Суворовському районному суду м. Одеси перебуває на розгляді по суті обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати основне покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства та зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Зокрема, при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення (злочин) в період умовно-дострокового звільнення, проте, вважає за необхідне призначити йому покарання без урахування ст. 71 КК України, оскільки на момент висунення обвинувачення, а саме 26.06.2015 року, обвинувачений ОСОБА_5 вже відбув покарання згідно вироку Комінтернівським районним судом Одеської області від 28.11.2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України та 23.05.2014 року був знятий з обліку по закінченню іспитового строку на підставі ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.05.2014 року.

Кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду на суму 14 500 грн.

Цивільний позов, визнаний обвинуваченим ОСОБА_5 та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати по провадженню відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 128, 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк відбування покарання рахувати з дати проголошення вироку.

Речові докази по провадженню: два автомобільних крісла, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , вважати повернутими власнику; номерний знак НОМЕР_1 та задню панель, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 вважати повернутими власнику; номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_9 вважати повернутим ОСОБА_9 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 14 500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1