Справа № 185/7390/17
Провадження № 1-кп/185/519/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2017 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 24.11.2016 року за № 0000889 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхньоводяне, Близнюківського району, Харківської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 збройних сил України, сержанта, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , котрий мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
23.11.2016 року приблизно о 16.50 год., водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «АС G 3302 АХХ-1» ЗНГ р/н НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Катеринославхліб» на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , рухався по проїзній частині вулиці Полтавська у місті Павлоград Дніпропетровської області від вулиці Степового Фронту у напрямку вулиці Дніпровській.

Рухаючись по зазначеній проїзній частині автомобіль «АС G 3302 АХХ-1» ЗНГ р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого за перехрестям з вулицею Озерною по ходу його руху, та позначеного дорожнім знаком 5.35.1 і дорожньою розміткою 1.14.1 Правил Дорожнього Руху.

В даний час проїзну частину вулиці Полтавська по зазначеному нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «АС G 3302 АХХ-1» ЗНГ р/н НОМЕР_2 у темпі кроку перетинав пішохід ОСОБА_7 .

Наближаючись по правій смузі руху до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_7 , водій ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість виявити вказаного пішохода, не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я себе і громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_7 , для якого створив небезпеку, та продовжив рух далі.

У ході подальшого руху водій ОСОБА_5 виїхав на пішохідний перехід та в цей же день о 16.50 год. допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля «АС G 3302 АХХ-1» ЗНГ р/н НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_7 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження: А) зовнішні: множинні садна обличчя (8), масивне садно передньої черевної стінки, садна та синці тильної поверхні кистей рук, садна грудної клітини зліва, синця грудної клітини справа, садна нижніх кінцівок та забійно-рвана рана лівої стопи; Б) внутрішні: крововилив у м`які тканини голово у тім`яно-скроневій області справа. Переломи ребер справа з 2-го по 9-те по передньо-підпахвинній лінії, зліва з 1-го по 5-те по білягрудинній та задньо-підпахвинній лінії. Крововиливи у кореня легенів. Перелом правої ключичі. Перелом лобкової та клубової кісток зліва, розрив лонного зчленування. Переломи остистих відростків 3,4-го поперекових хребців. Масивний крововилив з відгалуженням м`яких тканин у поперековій області. Вищеописані тілесні пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, які діяли по ударному механізму, та такими предметами могли бути виступаючі частини автомобіля який рухався, внаслідок наїзду з послідуючим переїздом та контактом об покриття автомобіля. Тілесні ушкодження у вигляді множинних двосторонніх переломів ребер, перелому ключиці, переломи кісток тазу, остистих відростків поперекового відділу хребта, яке супроводжувалось травматичним шоком, оцінюються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в час спричинення, та як такі що призвели до смерті потерпілого. Вищевказані тілесні ушкодження перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок сумісної тупої травми грудної клітини, живота, яка супроводжувалась множинними двосторонніми переломами ребер, кісток тазу, особистих відростків поперекового відділу хребта, яке супроводжувалось травматичним шоком, що і обумовило безпосередню причину смерті.

Зазначеними діями водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, заявив про каяття, приніс вибачення потерпілому та дав показання про те, що 23.11.2016 року приблизно о 16.50 год., він, керуював технічно справним автомобілем «АС G 3302 АХХ-1» ЗНГ р/н НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Катеринославхліб».

Рухаючись по проїзній частині вулиці Полтавська у місті Павлоград Дніпропетровської області від вулиці Степового Фронту у напрямку вулиці Дніпровській, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого з перехрестям з вулицею Озерною він не помітив, як проїзну частину вулиці Полтавська по зазначеному нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, яким він керував, перетинав пішохід ОСОБА_7 . В ході подальшого руху він виїхав на пішохідний перехід, де о 16.50 год. допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Погоджується, що внаслідок ДТП, у потерпілого могли утворитись встановлені висновком експерта № 632 від 10.12.2016 року, тілесні ушкодження, внаслідок яких потерпілий помер.

Вказав, що повністю згоден з висновками експерта, які встановили, що він зазначеними діями грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Зауважив, що під час ДТП за кермом авто він перебував у тверезому стані, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Додав, що щиро розкаюється у вчиненому, просить застосувати до нього п. «в» ст.ст.1, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити від відбування основного та додаткового покарання, оскільки він є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво серія НОМЕР_4 видане 19.10.2007 року, відносно якої він не позбавлений батьківських прав, та раніше амністія до нього не застосовувалася.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив викладені в обвинувальному акті та підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим обставини загибелі свого батька ОСОБА_7 внаслідок скоєної обвинуваченим ДТП , що стали йому відомі від слідчого та з матеріалів кримінального провадження.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх, допитувати представника потерпілої, а також допитувати свідків, які не з`явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора та потерпілого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи показання обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_5 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого та потерпілого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, таких, що підтверджують та не спростовують висунуте обвинувачення, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України - доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні виду і розміру покарання суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, але вчинене з необережності, є учасником АТО, позитивно характеризується за місцем проживання, має сім`ю, постійне місце проживання, перебуває на військовій службі в Збройних Силах України.

Пом`якшувальними обставинами суд визнає повне визнання обвинуваченим своєї провини, його каяття, висловлений жаль з приводу вчиненого, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обтяжуючі обставини у справі відсутні.

Наведене, у своїй сукупності, той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин з необережності, є у минулому законослухняним водієм, перебував за кермом у тверезому стані, але поруч з тим, враховуючи настання непоправних наслідків у виді смерті потерпілого внаслідок ДТП, приводить суд до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 має бути засудженим за ч. 2 ст.286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами, в межах санкції , передбаченої вказаною статтею.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» суд, вивчивши заяву обвинуваченого про застосування амністії, з`ясувавши думку прокурора та потерпілого, які не заперечували проти застосування амністії до обвинуваченого, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування Закону, який не є реабілітуючим, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, які не позбавленні батьківських прав, які на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво серія НОМЕР_4 видане 19.10.2007 року, відносно якої він не позбавлений батьківських прав.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, раніше до ОСОБА_5 амністія не застосовувалася.

Крім того, ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено, що особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна…

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування основного та додаткового покарання.

Правові наслідки застосування амністії обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснені, з ними він погодився.

Крім того, з ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 703 грн. 68 коп.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, Закону України «Про амністію у 2016 році», суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком п`ять років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі п. «в» ст. 1, ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного та додаткового покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ять років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

До набрання вироком чинності запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 703 /сімсот три/ грн. 68 коп.

Речові докази:

- автомобіль «АС G 3302 АХХ-1» ЗНГ р/н НОМЕР_2 переданий на зберігання ОСОБА_8 /а.к.п. 73, 75/ - залишити за належністю ТОВ «Катеринославхліб».

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_9 .