Справа № 451/1093/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1085/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:
вищевказаною ухвалою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.310 КК України, на підставі статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIІІ від 22.12.2016 року та кримінальне провадження відносно неї закрито.
Згідно з ухвалою, ОСОБА_7 , навесні 2017 року, на своїй присадибній ділянці, що розташована на території господарства в АДРЕСА_1 , без мети збуту, незаконно висіяла 403 рослини снотворного маку, які належать до виду мак снотворний, містять наркотично активні алкалоїди опію (морфін, кодеїн) та відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби і дані рослини вона вирощувала без мети збуту та обробляла до 27.07.2017 року, тобто до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції.
Не погоджуючись із даною ухвалою, прокурор Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить таку скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції не застосував ст.ст. 85, 86 КК України, які повинен був застосувати у даному випадку, та допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки керуючись п.1 ч.2 ст.284 КПК України ухвалив рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», тоді як відповідно до положень ст.ст.85, 86 КК України, ч.1 ст.369, ст.374 КПК України та вказаного Закону застосування амністії передбачає звільнення від відбування покарання можливе лише у випадку ухвалення обвинувального вироку.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з оскаржуваної ухвалу суду першої інстанції, районним судом встановлено, що ОСОБА_7 , навесні 2017 року, на своїй присадибній ділянці, що розташована на території господарства в АДРЕСА_1 , без мети збуту, незаконно висіяла 403 рослини снотворного маку, які належать до виду мак снотворний, містять наркотично активні алкалоїди опію (морфін, кодеїн) та відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби і дані рослини вона вирощувала без мети збуту та обробляла до 27.07.2017 року, тобто до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.310 КК України, як незаконний посів та вирощування рослин снотворного маку, в кількості від ста до п`ятисот рослин. Така свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, визнала та щиро розкаялася.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_7 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810- VIІІ досягла пенсійного віку, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, є злочином невеликої тяжкості, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що така підпадає під дію вказаного Закону.
Поряд з тим, постановляючи ухвалу про звільнення ОСОБА_7 на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810- VIІІ від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Так, відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
В силу ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, зокрема у зв`язку з дійовим каяттям, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, у зв`язку з передачею особи на поруки, у зв`язку зі зміною обстановки та у зв`язку із закінченням строків давності.
Таким чином, нормами закону про кримінальну відповідальність не передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закону про амністію.
Поряд з тим, згідно зі ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810- VIІІ, рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Положеннями п.ґ) статті першої вказаного Закону передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством про амністію передбачено лише можливість звільнення визначених законом осіб від відбування покарання, а не від кримінальної відповідальності.

В порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема п.1 ч.2 ст.284 КПК України, суд першої інстанції не застосувавши норми ст.ст. 85, 86 КК України, безпідставно постановив ухвалу про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810- VIІІ.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є незастосування або неправильне застосування вимог КПК, що перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження, встановити істину, забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження й ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що судом першої інстанції істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, відтак оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у суді першої інстанції, під час якого суду необхідно здійснити судове провадження згідно з вимогами розділу IV КПК України з урахуванням висновків, наведених в ухвалі апеляційного суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
постановила:
апеляційну скаргу прокурора Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.310 КК України, на підставі статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIІІ від 22.12.2016 року, скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у цьому ж суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4