АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1056/17 Номер провадження 11-сс/786/419/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава провадження за апеляційною скаргою прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року ,-

В С Т А Н О В И Л А :
Оскаржуваним рішенням суду частково задоволено клопотання слідчого СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 про арешт майна.

Накладено арешт на 3 зразки глини з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання, та залишити зберігатися в кімнаті зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою м.Хорол вул. Незалежності, 80, до скасування арешту майна в встановленому КПК України порядку.

Накласти арешт на 15 автомобілів «Вольво»: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , а також 2 екскаватора «Сумитомо» № та №, що перебувають на зберіганні та у законному володінні Представництва "ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ" з позбавленням права відчуження та розпоряджання, але не позбавляючи законного володільця права користуватися цими автомобілями та екскаваторами до скасування арешту майна в встановленому КПК України порядку.

Згідно ухвали слідчого судді слідчий СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 за погодженням начальника Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся в суд з клопотанням про арешт майна.

В клопотанні вказував, що 22.07.2017 року до Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що в с. К.Озеро Хорольського району невідомі особи здійснюють незаконне видобування глини.

В ході огляду місця події від 22.07.2017 року було виявлено та вилучено 15 автомобілів «Вольво», а також 2 екскаватора «Сумитомо» № НОМЕР_16 та № НОМЕР_17 , та 3 зразки глини.

22.07.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 слідчим відділом ГУНП в Полтавській області внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Відповідно до зібраних матеріалів вказані вище 15 автомобілів та 2 екскаватори було віддано на зберігання до вирішення питання по суті ОСОБА_10 , який працює інженером на ділянці автошляху Київ-Харків.

22.07.2017 року за постановою слідчого вказані 15 транспортних засобів - автомобілі «Вольво», 2 екскаватори «Сумитомо» № НОМЕР_16 та № НОМЕР_17 , та 3 зразки глини визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000352 від 22.07.2017 року.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що вищевказані транспортні засоби перебувають у володінні Представництва "ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ", яке на даний час здійснює будівельні та ремонтні роботи на автодорозі М03 Київ-Харків-Довжанський, використовуючи вищевказану техніку.

Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище зазначеного кримінального правопорушення, та для встановлення в подальшому невідомих осіб, які здійснювали незаконний видобуток глини на кар`єрі, арешт вищевказаних автомобілів та екскаваторів є необхідним для забезпечення їх зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, з метою недопущення внесення технічних змін, які можуть перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження, тому слідчий і звернувся до суду з даним клопотанням.

Слідчий суддя дійшов висновку, про те, що накладення арешту на зазначене у клопотанні майно є необхідним тимчасовим заходом, оскільки майно, щодо якого вирішується питання про арешт, постановою слідчого від 22.07.2017 року визнане речовими доказами в кримінальному провадженні, як таке, що зберегло на собі його сліди, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містять ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України з метою заборони відчуження майна, слідчий суддя вважав за можливе частково задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на відповідне майно, застосувавши найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити повністю.

При цьому зазначає про те, що слідчим суддею не враховано, що повернення транспортних засобів та дозвіл користування ними ніяким чином не перешкодить продовженню незаконного видобування глини за допомогою даної техніки і транспортних засобів на території Хорольського району та її вивезення на територію іншої області чи за кордон.

Є всі підстави вважати, що майно, яке має ознаки речових доказів може бути приховано, пошкоджено, знищено, перетворено, відчужено, зникне, або буде втрачено.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, представника володільця майна адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи да доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя застосовує такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ст. 170 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно.

Перевіркою матеріалів провадження встановлені достатні підстави вважати, що 15 автомобілів «Вольво», 2 екскаватора «Сумитомо», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом, за допомогою якого було здійснено добування і перевезення глини в с. К.Озеро Хорольського району, а 3 зразки глини взяті з вищевказаних транспортних засобів. Зазначене майно постановою слідчого визнане речовими доказами в кримінальному провадженні, тому відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України.

Частково задовольнивши клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя наклав арешт щодо автомобілів та екскаваторів, застосувавши найменш обтяжливий спосіб арешту майна а саме, не позбавляв законного володільця права користування вищевказаною технікою, щоб арешт не призвів, зокрема, до зупинення або надмірного обмеження підприємницької діяльності Представництва "ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ", яка полягає у будівництві та ремонті дороги Київ-Харків-Довжанський, або до інших негативних наслідків.

Таке рішення суду ґрунтується на вищенаведених нормах Кримінального процесуального законодавства, відповідає засадам розумність та співрозмірність обмеження права власності по даному кримінальному провадженню.

Водночас, прокурором в апеляційній скарзі не доведено необхідності накладення арешту на 15 автомобілів «Вольво», 2 екскаватора «Сумитомо» з позбавленням права їх використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, не надано доказів продовження незаконного видобування глини за допомогою даної техніки і транспортних засобів . Дані автомобілі та екскаватори використовуються Представництвом в ході будівництва та ремонту дороги державного значення, а заборона їх використання може призвести до негативних наслідків.

Застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна із забороною відчуження та розпорядження майном здатен запобігти ризикам на які вказує прокурор.

За таких обставин, підстави для скасування ухвали слідчого судді, за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.405, 407,422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4