Ухвала

Іменем України

30 січня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-2190ск18
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.
Перевіривши скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором не дотримано положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, відповідно до яких касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись на істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, прокурор у касаційній скарзі не зазначає конкретних доводів його апеляційної скарги які суд, в порушення ст. 419 КПК, належним чином не оцінив, не наводить обґрунтування незаконності ухвали цього суду відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК та не посилається на жодну з безумовних підстав для скасування ухвали апеляційного суду, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.
Також прокурор у касаційній скарзі не зазначає, які клопотання сторони обвинувачення безпідставно не задовольнив апеляційний суд усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК.
Прокурор формально посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та зазначає про невідповідність призначеного ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених внаслідок м`якості, у той же час не наводить правового обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду відповідно до статей 413 і 414 КПК.
Крім того, касаційна скарга містить суттєві суперечності.
Відповідно до пунктів 3, 5 ч. 2 ст. 427 КПК, зазначаючи у касаційній скарзі, що оскаржується ухвала Апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року, яку слід скасувати з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, прокурор у мотивувальній частині наголошує й на незаконності вироку місцевого суду з аналогічних підстав, у той же час не наводить тому відповідного обґрунтування з урахуванням ч. 2 ст. 438 КПК і не порушує питання про необхідність скасування цього судового рішення.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, до касаційної скарги не додано додатків в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, чим порушено вимоги ч. 6 ст. 427 КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її необхідно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (прокурор має підтвердити, що не пропустив такого строку при повторному зверненні до суду).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК,
п о с т а н о в и в:
залишити без руху касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 та встановити йому десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3