В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006370 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 03.05.2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, знаходячись у кімнаті АДРЕСА_3 , в очікуванні свого знайомого на ім`я ОСОБА_5 , де помітив на столі, біля вхідних дверей кімнати, мобільний телефон марки «Prestigio» wize L3, який заряджався. В цей час у ОСОБА_4 , виник умисел на таємне викрадення чужим майном. Після чого, він підійшов до столу та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вважаючи, що потерпілий ОСОБА_6 спить, таємно викрав зі столу вказаний мобільний телефон, марки «Prestigio», wize L3, вартістю 1350 гривень, який належав ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1 350 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , 07.05.2017 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, знаходячись у кімнаті АДРЕСА_4 , в очікуванні свого знайомого на ім`я ОСОБА_5 , де помітив на столі в кімнаті два мобільні телефони. В цей час у ОСОБА_4 , виник умисел на повторне таємне викрадення чужим майном. Після чого, він скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно зі столу викрав вказані мобільні телефони, а саме: мобільний телефон, марки «Lenovo А536», вартістю 1 299 гривень, який належав ОСОБА_7 , та мобільний телефон «Nokia1100», вартістю 400 гривень, який належить ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілим ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 1299 гривень, а ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 400 гривень, на загальну суму 1 699 гривень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно 03.05.2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, він був у гуртожитку у кімнаті АДРЕСА_3 , де таємно викрав мобільний телефон марки «Prestigio» wize L3. Після цього викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Крім того, він, 07.05.2017 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, був у гуртожитку у кімнаті АДРЕСА_4 , де повторно таємно викрав мобільні телефони марки «Lenovo А536» та «Nokia1100».

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, а саме:
-за ч.1 ст.185 КК України у таємному викраденні чужого майна /крадіжка/;

-за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - у таємному викраденні чужого майна /крадіжка/, вчиненому повторно.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В судових дебатів, прокурор просив застосувати до ОСОБА_4 . Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію ст. 1 цього Закону, так як має дитину, якій не виповнилося 18 років.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судових дебатах також клопотав про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію ст. 1 цього Закону, так як має неповнолітню дитину, відносно якої він не позбавлений батьківських прав, а кримінальні правопорушення, які ним скоєно, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Зокрема, згідно з п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання особи, які не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України - у виді 1 року позбавлення волі;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді особистого зобов`язання.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя: