АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1516/17 Справа № 204/7028/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійского районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Красногвардійского районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000108 від 26.06.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та накладено арешт на автомобіль марки Daimler-Benz з державним номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_9 , дата реєстрації 13.08.2008р., вилучений під час проведення огляду 01.11.2017р. біля буд.3/5, вул.Павлова, в м.Дніпро.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що під час розгляду клопотання прокурором було доведено наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КК України, а саме те, що у випадку не накладення арешту на майно, існують достатні підстави вважати, що майно вилучене під час проведення огляду 01.11.2017 транспортного засобу який перебуває у користуванні ОСОБА_6 Daimler-Benz з д.н.з. НОМЕР_1 за адресою його мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України, а також ту обставину, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Отже, враховуючи вищевикладене, з метою збереження майна, що є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вищевказані речі, оскільки незастосування цих обмежень може призвести до знищення, перетворення або відчуження майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та зобов`язати орган СВ Чечелівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути вказане майно, а також визнати недопустимими всі докази, отримані при огляді та вилученні транспортного засобу.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги ОСОБА_6 посилається на те, що слідчий суддя не перевірив та не встановив : наявність належних підстав для арешту майна; відсутність достатніх доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні, а також не визначено статусу вилученого майна та мету арешту. Зазначає апелянт і про те, що всі докази, отримані при огляді та вилученні транспортного засобу необхідно визнати недопустимими, оскільки ці слідчі дії було проведено з порушенням чинного законодавства, слідчий суддя розглянув клопотання з порушенням встановлених для цього строків, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Також апелянт вказує на те, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся за відсутності власника майна чи його представника, а копію даного судового рішення він отримав тільки 23.11.2017 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що Чечелівським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108 26.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів, 26.06.2017р. на адресу Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 надійшла заява заступника генерального директора ТОВ «ФРІНЕТ» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що в м. Дніпро діє стійке організоване злочинне угрупування, яке протягом тривалого часу займається крадіжками телекомунікаційного обладнання ТОВ «ФРІНЕТ» та інших операторів та провайдерів телекомунікації, чим завдає значного матеріального збитку товариству.

Проведеними слідчими (розшуковими) діями та оперативно-розшуковими заходами, було встановлено причетність групи у складі осіб, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 . Вказана група осіб причетна до скоєння крадіжок, шляхом злому та проникнення до обладнаних засобами охорони спеціальних сховищ, інтернет-обладнання операторів телекомунікації.

Встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_13 безпосередньо, зі заздалегідь заготовленими інструментами для злому, здійснюють таємне вилучення (крадіжку) інтернет-обладнання операторів телекомунікації, а викрадене майно до його реалізації зберігають за місцем свого мешкання. Для вчинення кримінальних правопорушень останні користуються автомобілем Daimler-Benz, білого кольору, з д.н.з. НОМЕР_3 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_6 .

Під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій було встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_13 , викрадене майно операторів телекомунікації збувають скупникам краденого ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які також зберігають викрадене майно за місцем свого мешкання.

Відповідно до показів ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та безпосередньо самого ОСОБА_6 , останні здійснювали крадіжки інтернет-обладнання використовуючи при цьому автомобіль Daimler-Benz, білого кольору, з д.н.з. НОМЕР_3 .

На підставі викладеного 01.11.2017р. на підставі письмової згоди ОСОБА_6 слідчим СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проведено огляд транспортного засобу Daimler-Benz з д.н.з. НОМЕР_3 , під час проведення якого вилучено транспортний засіб Daimler-Benz з д.н.з. НОМЕР_3 , технічний паспорт НОМЕР_4 на транспортний засіб Daimler-Benz з д.н.з. НОМЕР_3 та ключі від транспортного засобу з брелком.

Колегія суддів, враховуючи, що з наданих матеріалів вбачається наявність достатніх підстав вважати, що дане вищезазначене майно має суттєве значення для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення, а саме, встановлення обставин кримінального правопорушення, встановлення слідів вчинення кримінального правопорушення та з метою збереження речових доказів, недопущення пошкодження або вилучення з вищезазначеного майна слідів кримінального правопорушення, які мають доказове значення по справі, приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вказаний автомобіль, оскільки є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії судді, вони є особистою суб`єктивною оцінкою апелянта та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

Що стосується посилань апелянта на відсутність достатніх доказів вчинення особою чи особами кримінального правопорушення та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали колегія суддів оцінює критично з міркувань, наведених вище щодо обґрунтованості підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення та відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійского районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000108 від 26.06.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3