Справа № 126/798/17
Провадження №11-кп/772/981/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 15.05.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001246 від 08.03.2017 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічно освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
-25.12.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 09.03.2016 року Бершадським районним судом за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн., яке було замінено ухвалою Бершадського районного суду від 08.06.2016 року на покарання у вигляді 70 годин громадських робіт, яке відбув повністю,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч. 3 ст.185 КК України
за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

обвинуваченого : ОСОБА_7

В с т а н о в и в :
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 15.05.2017 року скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання :
- по ч.1 ст. 162 КК України 2- роки обмеження волі;
- по ч.3 ст.185 КК України 4- роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі .
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 року остаточно вважати ОСОБА_7 засудженим до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Провести судове слідство, дослідити судимості ОСОБА_7 та у вступній частині вироку вказати про те, що він засуджений вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 року за ч.3 ст. 15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі .
В решті вирок залишити без мін.
Вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 15.05.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання:
-по ч.1 ст. 162 КК України два роки обмеження волі;
-по ч.3 ст. 185 КК України три роки шість місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 11 години 17 березня 2017 року із застосуванням ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку один день утримання під вартою за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили.
Вирішено долю речових доказів.
Як убачається з вироку, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення наступного.

На початку січня 2017 року шляхом вільного доступу ОСОБА_7 зайшов на територію подвір`я, що належить ОСОБА_9 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , де маючи умисел на проникнення до житлового будинку ОСОБА_9 шляхом зриву металевої скоби навісного замка вхідних дверей за відсутності визначених законом підстав без відповідного рішення суду та всупереч волі власника ОСОБА_9 незаконно проник до будинку, звідки з кімнати таємно викрав один матерчатий мішок з зерном пшениці, вагою 50 кг, на суму 150 грн. В подальшому викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_7 порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право ОСОБА_9 на недоторканість її володіння.
В подальшому 06.03.2017 року близько 15 год. ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння чужим майном таємно прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_10 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де умисно, за допомогою дерев`яної палиці зірвав з дерев`яної лутки дверей металевий скобель навісного замка, на який було зачинене приміщення та проник в середину приміщення, звідки таємно повторно з метою незаконного збагачення викрав бензинову паяльну лампу вартістю 250 грн., газовий балон ємкістю 35 л, вартістю 261 грн., електродвигун потужністю 0,37 кВт, вартістю 450 грн., брухт чорних металів загальною вагою 15 кг, вартістю 60 грн. (4 грн. за 1 кг), винісши дані речі за кілька разів з території домоволодіння, чим заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 1021 грн. Місце вчинення злочину ОСОБА_7 залишив, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 07.03.2017 року близько 12 год. він же шляхом вільного доступу зайшов на територію подвір`я, що належить ОСОБА_9 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , маючи умисел на проникнення до будинку ОСОБА_9 , шляхом зриву металевої скоби навісного замка вхідних дверей за відсутності визначених законом підстав, без відповідного рішення суду та всупереч волі власника ОСОБА_9 незаконно проник до житлового будинку, звідки з кімнати таємно викрав один поліпропіленовий мішок з зерном пшениці, вагою 25 кг на суму 87.5 грн. В подальшому викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_7 порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право ОСОБА_9 на недоторканість її володіння.
11.03.2017 року близько 23 год. він же з метою незаконного заволодіння чужим майном таємно прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_11 , що розташоване по АДРЕСА_2 , де по металевій драбині піднявся вгору на горище житлового будинку і через незамкнені вхідні двері проник в середину горища, звідки таємно умисно повторно з метою незаконного збагачення викрав два алюмінієвих казани, ємкістю 10 л та 20 л, загальною вагою 10 кг, вартістю 26 грн. за 1 кг брухту алюмінію, на суму 260 грн. Після цього викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, сховавши вищевказані казани неподалік.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не застосовано ч.4 ст. 70 КК України, не враховано вимоги ст.65 КК України, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме не враховано той факт, хоча прокурором під час судових дебатів орієнтовано суд щодо врахування покарання, яке призначене ОСОБА_7 вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 року та необхідності застосувати положення ч.4 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання.

Неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність ( ст.ст. 50, 65 КК України) призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч. 3 ст.185 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджено наявними у справі доказами, які за згодою всіх учасників провадження, у тому числі й ОСОБА_7 , досліджувались в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюється.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора, в тій частині , що суд першої інстанції не взяв до уваги виступ прокурора в судових дебатах щодо врахування ОСОБА_7 покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 року та застосування на підставі ч.4 ст.70 КК України при остаточному визначенні ОСОБА_7 покарання .
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування закону, який підлягає застосуванню.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження , вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 року , на який посилається в апеляційній скарзі прокурор відсутній в матеріалах провадження
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.413 КПК України для скасування через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 15.05.2017 року , оскільки на час його винесення суду не було відомо про існування вироку від 26.04.2017 року Бершадського районного суду Вінницької області, який, як встановлено під час апеляційного розгляду набрав законної сили 27.05.2017 року .

На думку апеляційного суду Вінницької області питання визначення порядку застосування покарання ОСОБА_7 за наявності вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 року повинно вирішуватись на стадії виконання вироку в порядку ст. 537 КПК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання», від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання суворо додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд першої інстанції , відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_7 злочинів, які згідно ст.12 КК України є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який характеризується задовільно за місцем проживання, наявність обставин, що відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання, а саме те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, обставину, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання рецидив злочинів.

З таким рішенням погоджується і суд апеляційної інстанції, вважаючи необґрунтованими твердження в апеляційній скарзі прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України для скасування судового рішення та для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора .

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 15.05.2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

Відповідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом:
Суддя: