№1-кп/243/227/2018
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
30 січня 2018 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов`янська кримінальне провадження № 0002555 від 06 жовтня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кахі, Азербайджан, громадянина Азербайджану, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
06.10.2017 року близько 20-10 години, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння проходив біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вищевказаної території домоволодіння, що є сховищем, а саме майна, яке належить потерпілій ОСОБА_7 .

Здійснюючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 06.10.2017 приблизно о 20-20 години, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, вважаючи, що його дії залишаться непоміченими, переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що є сховищем, де корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, намагався таємно викрасти майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 саме: велосипед марки « Салют », червоного кольору б/в, вартістю 600 грн.00 коп., який намагався перекинути через паркан вищевказаного будинку за територію двору з метою отримання можливості ним розпорядитися, але не вчинив усіх дій, які б вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був помічений потерпілою ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 15 ч. З ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у сховище.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті скоїв інкриміноване йому діяння. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_7 не з`явилася, до суду надала письмову заяви про розгляд справи за її відсутності. Претензій до обвинуваченого не має.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчинені зазначеного злочину підтверджується: протоколом огляду місця події від 06 жовтня 2017 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого була оглянута ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_2 (а.с 37-40); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 жовтня 2017 року, відповідно до якого потерпіла впізнала особу яка викрала у неї велосипед (а.с. 51-52); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 жовтня 2017 року, відповідно до якого свідок впізнав особу яка викрала велосипед (а.с. 53-54);висновком товарознавчої експертизи від 13 жовтня 2017 року відповідно до якого залишкова вартість велосипеда марки «Салют» червоного кольору б/в придатний в 2011 році, в хорошому робочому стані, із врахуванням зносу на момент скоєння кримінального правопорушення 06.10.2017 року з технічної точки зору складає 600 грн (а.с. 44-46).

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно із роз`ясненнями викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України є повне визнання своєї вини та його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання прокурора на врахування судом вчинення злочину відносно особи похилого віку, як обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , не грунтується на вимогах кримінального закону, оскільки обвинуваченому на момент вчинення кримінального правопорушення не було відомо, що викрадене ними майно належить саме ОСОБА_7 , яка є особою похилого віку.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі , яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, що, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності, буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, відповідно до положень ст.75 КК України, з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, який по місцю проживання характеризується посередньо, на обліках у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з березня 2009 року і по теперішній час з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по кримінальному провадженню, відповідно до положень статті 100 КПК України, підлягають залишенню у потерпілого.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався, необхідності в його застосуванні при судовому провадженні не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376, 392-393, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі положень статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину, і виконає покладені на неї обов`язки, а саме:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

? повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи,

?не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: велосипед марки «Салют» червоного кольору, переданий під гарантійну розписку потерпілій ОСОБА_7 - залишити потерпілій ОСОБА_7 за належністю.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 176 КПК України не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення всіма учасниками судового розгляду, а засудженим з моменту отримання ним копії вироку.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1