Справа № 545/523/18
Провадження № 1-в/545/155/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.03.2018 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання засудженої:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ображіївка, Шосткинського району, Сумської області, громадянки України, освіта неповна середня, не заміжня, до засудження мешканки АДРЕСА_1 , раніше судимої :

-17.12.2003 року Шосткинським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 3, 69, 75,76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців ;

-02.06.2004 року Шосткинським районним судом Сумської області за ст.ст. 185 ч. 3, 69, 15 ч.3,185 ч.3,69,70 ч.1,71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнена 24.12.2004 року згідно ст. 83 КК України до досягнення дитиною 3-річного віку. 18.04.2005 року ухвалою Шосткинського районного суду Сумської області направлена в місця позбавлення волі на 1 рік 6 місяців ; Звільнена 30.03.2007 року за відбуттям строку покарання.

-21.07.2008 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ст. ст. 162 ч.1, 185 ч. 2, 70 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнена 02.07.2009 року за відбуттям строку покарання.

-13.10.2010 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ст. 395 КК України до 4 місяців арешту. Звільнена 12.03.2011 року за відбуттям строку покарання.

-12.01.2012 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі;

-06.03.2012 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 26.04.2012 року апеляційним судом Сумської області вирок від 06.03.2012 року змінено, вважати засудженою за ст. 185 ч. 3,69, 70 ч. 4 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 31.07.2013 року за відбуттям строку покарання.

-06.03.2014 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч.2,395, 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнена 25.05.2016 року умовно-достроково на 10 місяців 24 дні.

Засуджена вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від

24.01.2017 року за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання 06.03.2017 року, кінець строку покарання 06.05.2018 року,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула 2/3 строку покарання і довела своє виправлення.

Від засудженої та представника колонії до суду надійшли заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що засуджена за час відбування покарання не довела своє виправлення і тому не заслуговує на застосування до неї умовно дострокового звільнення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора , суд приходить до висновку, що клопотання засудженої ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судима за вчинення умисних злочинів , на шлях виправлення не стала та 24.01.2017 року засуджена Середино-Будським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі.

За час відбування покарання, понад рік, засуджена ні стягнень , ні заохочень не мала.

Як вбачається із характеристик на засуджену ОСОБА_4 від 06.11.2017 року та 04.01.2018 року, остання у відношенні до працівників адміністрації установи не завжди тактовна та ввічлива, участь у суспільному житті коллективу засуджених не приймає, не усвідомлює тяжкість скоєного злочину та не визнає себе винною, вирок суду та призначене покарання вважає не справедливим ( а.о.с. 33,45 ).

Як вбачається з характеристики на засуджену від 05.03.2018 року ОСОБА_4 не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду,до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, засуджена не стала на шлях виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення ( а.с.8-9 ).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань комісії Надержиншинської виправної колонії № 28 від 06.11.2017 року , № 1 від 04.01.2018 року та № 5 від 20.02.2018 року, згідно яких вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлення в зв`язку із чим їй було відмовлено у застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, заміні умов тримання, застосуванні умовно-дострокового звільнення. (а. о/с 41,52,60).

Відмовляючи в задоволенні подання, суд враховує особу засудженої, дані про поведінку засудженої і її ставлення до праці за весь період відбування покарання, виходить з того, що єдиною та достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що повинно підтверджуватися її сумлінною поведінкою та ставленням до праці у процесі відбування покарання.

Таким чином, враховуючи особу засудженої, яка вже звільнялась умовно-достроково від відбування покарання та в період умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, за який на даний час відбуває покарання, суд вважає, що вище наведені обставини не можуть свідчити про сумлінну поведінку та чесне ставлення до праці ОСОБА_4 за період відбування покарання і тому приходить до висновку, що необхідні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженої відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1