Справа № 591/206/18
Провадження № 1-кс/591/271/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року слідчий суддя Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва Сумської області ОСОБА_5 від 27.12.2017 року про закриття кримінального провадження, а матеріали - повернути до прокуратури Сумської області для проведення досудового розслідування. Мотивував подану скаргу тим, що вказана постанова, на його переконання, є незаконною, такою, що суперечить фактичним обставинам справи, оскільки слідчий не вжив усіх заходів для встановлення події кримінального правопорушення, дійсних обставин справи та винних осіб. Також вказував на те, що слідчий свої висновки у постанові зробив лише на підставі свідчень працівників УПП, які, будучи зацікавленими особами, не були зацікавлені надавати об`єктивні свідчення. При цьому, оцінки його показам та показам тих свідків, про допит яких він клопотав, слідчий не надав взагалі, а, маючи явні суперечності між показами поліцейських та його і інших свідків показами не провів одночасний допит з метою усунення таких суперечностей. Допит свідка ОСОБА_6 , на якому він наполягав, взагалі не було проведено. Крім того, встановивши у нього наявність тілесних ушкоджень, слідчий навіть не намагався знайти відповіді на питання про походження таких ушкоджень, а саме: не провів слідчого експерименту за його участю і експертизу на відповідність тілесних ушкоджень продемонстрованому механізму. Наполягав на тому, що його дії, описані у постанові слідчого, про те, що - «на зауваження службових осіб не зважав, поводив себе зухвало» - не були підставою для застосування до нього працівниками патрульної поліції фізичної сили, у тому числі спеціальних прийомів боротьби (рукопашного бою), та спеціальних засобів.

Скаржник в судовому засіданні підтримав вимоги поданої скарги.

Адвокат ОСОБА_4 також звертав увагу на однобокість, неповноту проведеного досудового розслідування.

Слідчий у задоволенні поданої скарги просив відмовити, оскільки, на його думку , він провів усі слідчі дії, які вважає достатніми. Будь-які інші докази, на зборі яких наполягає скаржник та його представник, на думку слідчого, не зможуть змінити позиції органів досудового розслідування, оскільки висновок про відсутність в діях працівників патрульної поліції складу кримінального правопорушення є очевидним.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали поданої скарги, матеріали кримінального провадження №00000316, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України, а також ст.92 КПК України на слідчого покладено обов`язок всебічно, повно і неупереджено досліджувати обставини кримінального провадження, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК, а також обов`язок надавати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому, збирання доказів повинно здійснюватись лише у порядку, передбаченому КПК (ч.1 ст.93 КПК), а оцінку доказів слідчий проводить за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення і жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК).

З матеріалів кримінального провадження №0000316 досліджених у судовому засіданні під час розгляду скарги, вбачається, що прокуратурою Сумської області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000316 від 19.07.2017 року, за фактом неправомірних дій працівників патрульної поліції, які 01.06.2017 року затримали ОСОБА_3 , застосовували до нього фізичну силу та кайданки, не складаючи жодних документів. Попередня правова кваліфікація ч.1 ст.365 КК України.

За результатами проведеного досудового розслідування 27.12.2017 року винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з встановленою слідчим відсутністю в діях працівників Управління патрульної поліції у м.Суми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

При цьому, в мотивувальній частині прийнятої постанови, слідчий, формулюючи зміст обставин, які повинні бути підставою для прийняття постанови, фактично поклав в основу події, як вони зазначені у кримінальному провадженні №000246 від 02.06.2017 року, в якому ОСОБА_3 є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, описав детально дії ОСОБА_3 , як вони зазначені в обвинувальному акті щодо його обвинувачення. В той же час, слідчий не зазначив, формулюючи зміст обставин, що наслідком застосування поліцейськими фізичної сили та спеціальних засобів до потерпілого ОСОБА_3 було заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Далі, після формулювання змісту обставин, слідчий лише вказує на здобуті в ході досудового розслідування докази: покази потерпілого ОСОБА_3 , покази свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновок судово-медичної експертизи №1141 від 02.11.2017 року, відеоматеріали та висновок службового розслідування, проведеного Департаментом патрульної поліції, та зазначає короткий зміст цих доказів. В той же час, оцінку цих доказів, як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий не провів.

Так, згідно ст.94 КПК України, слідчий повинен оцінити кожен доказ з точки зору належності і допустимості.

Але, в матеріалах кримінального провадження №00000316 міститься висновок службового розслідування, проведеного Департаментом патрульної поліції, на який слідчий посилається в оскаржуваній постанові (а.с. 28-39 кримінального провадження). Цей документ слідчий здобув шляхом направлення листа-запита, в якому посилався на ст.ст.40,93 КПК.

Зі змісту ст.93 КПК України вбачається, що слідчий має можливість отримувати від підприємств, установ та організацій, а також органів державної влади та місцевого самоврядування документи, але вказана стаття, як і ст.40 КПК України, не надає слідчому права давати підприємствам, установам чи організаціям, а також органам державної влади чи місцевого самоврядування доручення на проведення процесуальних дій з метою створення документів, які потрібні йому, а доручення на проведення слідчих дій він має право надавати, в силу вимог ст.41 КПК України, лише оперативним підрозділам.

Натомість, як вбачається з листа, який слідчий направив до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 24.07.2017 року за вих.№17-1938вих17 (а.с. 13-14 кримінального провадження), слідчий просить начальника вказаного Департаменту: провести службове розслідування, під час якого встановити усі обставини та правові підстави затримання ОСОБА_17 , застосування до нього фізичної сили та кайданків з боку працівників управління патрульної поліції у м.Суми, з`ясувати, хто саме із працівників УПП в м.Суми та вимоги яких саме нормативно-правових актів порушив при затриманні ОСОБА_17 та застосуванні до нього фізичної сили.

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що слідчий, направляючи Департаменту патрульної поліції лист в порядку ст.ст.40,93 КПК, фактично переклав на вказаний орган покладені особисто на нього ст.92 КПК обов`язки щодо доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України. До того ж, слідчий фактично доручив розслідування обставин у кримінальному провадженні Департаменту патрульної поліції - органу, в якому працюють патрульні поліції, які, на переконання потерпілого ОСОБА_17 , вчинили стосовно нього дії, передбачені ст.365 КК України.

Крім того, слід звернути увагу і на те, що слідчий у листі просив Департамент провести службове розслідування у термін до 28.08.2017 року стосовно працівників патрульної поліції, які затримували ОСОБА_3 та застосували до нього кайданки і фізичну силу. Натомість, як вбачається з самого висновку, що був виготовлений на прохання слідчого лише 09.09.2017 року, а направлений слідчому ще через місць 04.10.2017 року (а.с. 28-39 кримінального провадження), Департамент фактично провів службове розслідування за фактом отримання травми поліцейським роти №3 батальйону УПП в м.Суми ОСОБА_7 під час несення служби останнім та намагався встановити причини та обставини застосування цим поліцейським спеціального засобу обмеження рухомості кайданків. В той же час, ті обставини, які просив з`ясувати слідчий, залишились поза увагою Департаменту.

Не дивлячись на таке, здобувши явно недопустимий доказ висновок службового розслідування, слідчий не надаючи йому оцінку, фактично використав його під час прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, що є недопустимим в силу положень ч.2 ст.86 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 00000316 здобув в порядку ст.ст.40,93 КПК України і такі докази:

1)відеоматеріали з нагрудних боді-камер інспекторів УПП в м.Суми (а.с. 40-42 кримінального провадження);

2)копії основних процесуальних документів, на яких ґрунтується державне обвинувачення щодо ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №00000246 від 02.06.2017 року (а.с. 43-74 кримінального провадження). Саме з цих матеріалів слідчий формулював зміст обставин у оскаржуваній постанові;

3)копії медичної документації за зверненням ОСОБА_3 до КУ «Сумська міська клінічна лікарня №1», що становлять лікарську таємницю(а.с.86-91).

На переконання слідчого судді всі вищезазначені докази є недопустимими, оскільки здобуті слідчим не в порядку, передбаченому главою12 КПК України. Проте, це залишилось поза увагою слідчого та не завадило йому всупереч вимогам ст.86 КПК України посилатись на недопустимі докази при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження.

Крім того, не зрозуміло: на яких підставах експерт провів експертизу по копіях медичних документів (ще і не найкращої якості) (а.с.96-98 кримінального провадження). Адже це суперечить вимогам п.п.4.1 п.4 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України N 6 від 17.01.1995 року, в якому встановлено, що проведення судово-медичної експертизи з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень тільки за медичними документами (історією хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості.

Здійснюючи досудове розслідування, слідчий, як зазначалось вище, допитав потерпілого ОСОБА_3 , за клопотанням потерпілого свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також в якості свідків патрульних поліції: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

У постанові про закриття кримінального провадження слідчий посилається на покази усіх вказаних осіб, проте, жодної оцінки кожному з таких показів та сукупності цих доказів не надає.

Крім того, маючи у кримінальному провадженні явні розбіжності у показах потерпілого і допитаних за його клопотанням свідків та допитаних в якості свідків патрульних поліції, слідчий не вжив заходів для усунення таких розбіжностей у порядку, передбаченому ч.8 ст.224 КПК України, як і не провів слідчих дій згідно ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, про які зазначав потерпілий ОСОБА_3 і які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вважаю, що проведення таких слідчих дій є очевидним, якщо метою здійснення кримінального провадження є повнота та всебічність.

Також, на а.с. 159 кримінального провадження міститься клопотання потерпілого ОСОБА_3 про проведення слідчих дій, а саме: про допит свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_6 .

Наявність в матеріалах кримінального провадження повісток, рапорту та протоколу допиту свідка ОСОБА_18 , а також відсутність постанови про відмову у задоволенні клопотання, вказують на те, що клопотання потерпілого ОСОБА_3 було задоволено.

В той же час, свідок ОСОБА_6 лише один раз викликався слідчим, доказів належного сповіщення даного свідка про виклик слідчим для проведення слідчої дії матеріали не містять. Не дивлячись на це, за відсутності відмови потерпілого від клопотання про допит цього свідка і наявності дій слідчого, які свідчать про задоволення клопотання ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_6 так і не був допитаний слідчим.

Таким чином, вищевикладені обставини дають підстави стверджувати про те, що досудове розслідування кримінального провадження №00000316 було проведено з порушенням вимог КПК України, а головне - засади законності кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, вважаю, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою, а тому постанову про закриття вказаного кримінального провадження №00000316 необхідно скасувати і матеріали - повернути для проведення досудового розслідування у відповідності до вимог КПК України.

Керуючись ст. ст.9, 303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_5 від 27.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0000316 - скасувати.
Матеріали кримінального провадження №0000316 повернути до прокуратури Сумської області.
Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1