В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2017 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/687/17 (справа № 308/5365/17), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000701 від 27.05.2017 року, про обвинувачення, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця с. Велика Добронь, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, з базовою середньою освітою, не одруженого, такого що має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
04 травня 2017 року близько 15 години 00 хвилин, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у гостях у гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок викраденого, викрав з кишені штанів громадянина ОСОБА_6 , який в цей час спав на ліжку у кухонній кімнаті внаслідок сп`яніння, мобільний телефон марки «Соні-Еріксон», вартістю 337 гривень 50 копійок. Заволодівши викраденим, покинув місце вчинення злочину.
Такими діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, а також положень ст. 63 Конституції України і ст. 18 КПК України, в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, проте відмовився від давання показань, тому приймаючи до уваги те, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, переконавшись у добровільності їх позицій, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши докази надані прокурором з метою перевірки обґрунтованості визнання вини обвинуваченим, а саме: висновок експерта (звіт про оцінку) від 30.05.2017 року № 510-05-17 за яким ринкова вартість телефону марки (моделі) «Sony Ericsson U20i Xperia X10 mini Pro», чорно-білого кольору, країни виготовлення - Китай, бувшого у використанні, згідно Постанови № б/н від 15.05.2017р. про призначення товарознавчої експертизи слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській обл. лейтенанта поліції ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР №0000701, з урахуванням стану, станом на 04.05.2017 року, склала: 337,50 грн. з ПДВ; та докази, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Велика Добронь Ужгородського району, громадянин України, українець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місце проживання характеризується нейтрально, не працює, з базовою середньою освітою, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , які передбачені ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Зважаючи на положення ч. 2 ст. 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, на положення статті 65 КК України, обираючи до обвинуваченого ОСОБА_4 вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; особу обвинуваченого, як характеризуючі дані суд приймає до уваги те, що він за місцем проживання характеризується нейтрально, не працює, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді ста годин громадських робіт.
Судові витрати по кримінальному провадженні на залучення експерта відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового розслідування слідчим суддею, або у подальшому судом не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про звільнення від призначеного покарання на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» свого підзахисного, оскільки він має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав усну згоду на застосування щодо нього амністії, про що було внесено відповідний запис до журналу судового засідання.

Прокурор не заперечував про застосування амністії щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як зазначено у п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно п. «а» ч. 2 ст. 10 застосування цього Закону здійснюється щодо: осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має на утриманні одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та копією паспорту № НОМЕР_2 , визнаний винним у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 185 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості відтак слід на підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування остаточно призначеного йому покарання у вигляді ста годин громадських робіт внаслідок акту амністії.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, п. «в» ч. 1 ст. 1, ст. 3, 10, 11, 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді ста годин громадських робіт.
На підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування остаточно призначеного йому покарання у вигляді ста годин громадських робіт внаслідок акту амністії.

Речові докази:
-мобільний телефон марки «Соні-Еріксон», вартістю 337 гривень 50 копійок, переданий за розпискою від 31.05.2017 року на відповідальне зберігання ОСОБА_6 вважати повернутим його власнику (законному володільцю).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення прокурору, засудженому та його захиснику, а також направити поштою потерпілому.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1