Справа № 755/7175/13-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" листопада 2017 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Кіровограда, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого: «Київська міська кваліфікаційна дисциплінарна комісія адвокатури», адвокатом, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.190,ч.1 ст.364?, ч.4 ст.27, ч.2 ст.369 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця: м. Кіровограда, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000001, що надійшов з Прокуратури міста Києва,-
в с т а н о в и л а:
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 КК України, та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до вимог ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду вказані матеріали кримінального провадження визначені для проведення судового провадження суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .
Зазначений обвинувальний акт передано головуючому - судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 31.05.2017 року, про що є відповідний запис в журналі реєстрації вхідної кореспонденції.
Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підсудний Дніпровському районному суду м. Києва, підстави для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту відсутні.
Захисник ОСОБА_12 клопотав про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України у зв`язку з численними порушеннями вимог до його складення, зокрема вказав на відсутність затвердження гербовою печаткою, що свідчить про неофіційність обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав клопотання свого захисника та просив повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з неналежним його засвідченням, затвердженням неналежною особою, порушення інструкції з діловодства під час складання обвинувального акту, а також у зв`язку з відсутністю реєстру матеріалів досудового розслідування.
Захисник ОСОБА_13 заявив в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з порушенням розумних строків його розгляду та скасування арешту майна.
Обвинувачений ОСОБА_11 , захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтримали заявлені захисниками клопотання та заяву обвинуваченого ОСОБА_10 .
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, заслухавши думки прокурора, захисників та обвинувачених, суд вважає необхідним повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.
Вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Згідно вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувачення, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, має здійснюватися судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст.337 КПК України.
Органом досудового розслідування вказані вимоги закону не виконані.
Так, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_10 зазначено, що своїми умисними діями, які виразились к вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах (шахрайство), у вчиненні зловживання повноваженнями, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб, використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди інтересам юридичних осіб; у вчиненні підбурювання до давання хабара, він вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 ( в редакції станом на 04.07.2012 року).
Водночас, пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення не містить чіткого формулювання із зазначенням конкретних дій, у вчиненні яких він обвинувачується, зокрема відсутнє чітке розмежування дій, передбачених статтями 190, 364-1 та 369 КК України, із зазначенням форми вини, мотиву і мети вчинення злочинів.
Так, запропоноване органом досудового розслідування формулювання обвинувачення не містись повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення. Деталі ж вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Зазначене стосується також і пред`явленого обвинувачення ОСОБА_11 , згідно якого вказано, що він своїми діями, які виразились у вчиненні закінченого замаху на пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах (шахрайство), вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, адже в тексті обвинувачення не зазначено чітко та конкретно, у вчиненні яких саме дій обвинувачується ОСОБА_11 .
Відповідно ж до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскін проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.
У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).
Так, запропоноване органом досудового розслідування формулювання обвинувачення не містись повної, детальної інформації щодо пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що порушує їх право на захист, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінального провадження, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваної особи, вона вважається офіційно письмово повідомленою про фактичні та юридичні підстави пред`явленого їй обвинувачення.
Натомість, викладене в обвинувальному акті обвинувачення, його формулювання та приведені фактичні обставини злочину, свідчать про те, що наведені обставини, що характеризують суб`єктивну сторону злочинів, є нечіткими та незрозумілими.
Крім того, згідно п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті, зокрема, має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові та займана посада прокурора, між тим, зазначено лише прізвище з ініціалами прокурора.
Також відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті має бути зазначено розмір витрат на залучення експерта, проте в обвинувальному акті вказані дані не зазначено, а також відсутні дані про проведення експертиз взагалі.
Між тим, суд позбавлений можливості перевірити зазначене згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у зв`язку з його відсутністю.
Так, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є додатком до обвинувального акту, який складається слідчим або прокурором і надсилається до суду з обвинувальним актом, вимоги до нього визначені ст.109 КПК України.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування. Порушення вимог закону щодо повноти змісту реєстру досудового розслідування, є одним з критеріїв невідповідності обвинувального акту ст. 291 КПК України.
Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про наявність порушень Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України 24.02.2016 року № 103, у зв`язку із відсутністю печатки при затвердженні обвинувального акту.
Наведені порушення вимог КПК України перешкоджають суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
В той же час, суд вважає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_13 про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з порушенням розумних строків його розгляду, враховуючи те, що відповідно до ст. 314 КПК України провадження у справі не може бути закрито під час підготовчого судового засідання із зазначених захисником підстав.
Крім того, щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування арешту майна, то арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди /ч.2 ст.170 КПК України/.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, серед яких ч.4 ст.190 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі та конфіскація майна, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 17, 110, 291, 314-316, 331 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.190,ч.1 ст.364?, ч4 ст.27, ч.2 ст.369 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України та додані до нього документи, повернути прокурору Прокуратури міста Києва для виконання вимог зазначених в мотивувальній частині ухвали.
У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження та скасування арешту майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя:
судді:
1.
2.