справа №619/614/18
провадження №1-кп/619/250/18
УХВАЛА
23 лютого 2018 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіОСОБА_1
за участюсекретаря судового засіданняОСОБА_2
обвинуваченого захисникаОСОБА_4 ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2 - 305 ч. 2, 307 ч. 2 КК України.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року було призначено підготовче судове засідання.
У судовому засідання прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики передбачені п 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які визначалися при обранні запобіжного заходу обвинуваченому на даний час продовжують існувати.
Захисник ОСОБА_5 на розсуд суду просила вирішити заявлене клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечував та просив обрати йому інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом 2 цього Кодесу.
У ст. 178 КПК України вказані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу і в тому числі однією із обставин є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1 (переховування від органів суду), п. 5 (вчинення іншого кримінального правопорушення) ч. 1 ст. 177 КПК України.
Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 314, 315, 316 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі виконання покарань № 27 до 23 квітня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані до апеляційної скарги на ухвалене судом остаточне рішення у справі.

Суддя ОСОБА_1