Дата документу Справа № 336/1268/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/1268/17-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1404/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Слов`янськ Донецької області, громадянина України, який не має постійного місця реєстрації, та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 червня 2017 року, яким його засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ч.4 ст.70 КК України, до призначеного покарання зараховано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16 лютого 2017 року, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 день.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишений без змін до набрання вироком законної сили. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зі змінами від 18 травня 2017 року, зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 час знаходження його під вартою у період з 04 квітня 2017 року по день набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на незгоду із вироком суду, і зазначає, що при зарахування строку покарання суд невірно вказав його прізвище, безпідставно не врахував, що він перебуває під вартою з 25 січня 2017 року, а також те, що він має на утриманні хвору мати і малолітню дитину.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 21 січня 2015 року приблизно о 13 годині 28 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись в салоні красоти «Магія», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чарівна 46Б, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з сумки, яка знаходилась за адміністративною стійкою, таємно викрав гаманець червоного кольору, в якому перебували грошові кошти у сумі 250 грн., які належать ОСОБА_8 , після чого зник з місця вчинення злочину. Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 250 грн.

Крім того, 15 грудня 2016 року, приблизно о 14 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Іванова», навпроти будинку №64 по вул.Іванова в м.Запоріжжя, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з торгівельного прилавку, який знаходився у зазначеному місці таємно викрав мобільний телефон «LG», в корпусі білого кольору, який належить ОСОБА_9 . Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 збув вказаний мобільний телефон ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 500 грн. Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1430 грн.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу; прокурора, яка погодилась з апеляційною скаргою частково та просила уточнити резолютивну частину вироку і зазначити замість прізвища ОСОБА_11 , як помилково вказано судом, прізвище ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, і на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкціями статі Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинені ним кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі та розкаявся. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду, встановлення істини у кримінальному провадженні. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ч.1, ч.2 ст.185 КК України та вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Обґрунтовано суд призначив остаточне покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, оскільки злочини ним вчинені до ухвалення попереднього вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16 лютого 2017 року відносно нього.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 , вже враховані судом при призначенні покарання та вони правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і підстав для пом`якшення призначеного покарання не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вимоги п.2 ч.4 ст.374 КПК України, де зазначено, що у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається, в тому числі, початок строку відбування покарання.

Так, суд у резолютивній частині вироку не зазначив початок строку відбування покарання ОСОБА_6 - з 04 квітня 2017 року (відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04 квітня 2017 року, якою за наслідками підготовчого судового засідання, окрім іншого, застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою).

Крім того, всупереч положенням ч.4 ст.70 КК України, суд призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів, не зарахував в строк покарання період знаходження ОСОБА_6 під вартою з 25 січня 2017 року по 04 квітня 2017 року.

Також суд помилково зазначив в резолютивній частині (абзац 5) замість прізвища ОСОБА_6 прізвище ОСОБА_11 .

З врахуванням викладеного, відповідно до положень ст.408 КПК України, оскаржуваний вирок суду у вищевказаній частині підлягає зміні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 червня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1, ч.2 ст.185 КК України, змінити.

Зазначити, що строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 04 квітня 2017 року.

Зарахувати у строк покарання період знаходження ОСОБА_6 під вартою з 25 січня 2017 року по 04 квітня 2017 року.

Уточнити резолютивну частину вироку суду (абзац 5), та вважати, що зараховано в строк покарання ОСОБА_6 (замість ОСОБА_11 , як помилково вказано у вироку) час знаходження його під вартою з 04 квітня 2017 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, визначеному у ч.5 ст.72 КК України).
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4