У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про накладення арешту намайно, належне ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою МТС, -
ВСТАНОВИВ:
З клопотання та доданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000153 від 19.07.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 18.07.2017 року ОСОБА_5 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, умисно, незаконно, з метою збуту, придбав психотропну речовину - метамфетамін загальною вагою 0,1698 грамів, який був розфасований у фольгований згорток, які умисно, незаконно, з метою збуту зберігав при собі, після чого, 18.07.2017 року близько 21.02 години, знаходячись в м.Ужгород, по вул. Собранецькій умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув вказану кількість психотропної речовини ОСОБА_6 , за що отримав від останньої гроші в сумі 400 гривень. Згідно висновку експерта №6/468 від 17.08.2017 року, надана на експертизу кристалічна речовина, білого кольору, в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, 0,1698 г наданої на експертизу кристалічної речовини, білого кольору містить 43,9733 ваг.%0,0747 г метамфетаміну. Окрім цього 01.10.2017 року ОСОБА_5 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, умисно, продовжуючи свою злочинну діяльність, незаконно, з метою збуту, придбав психотропну речовину - метамфетамін вагою біля 2 грам, який був розфасований у два обрізані медицинські шприци, які умисно, незаконно, з метою збуту зберігав при собі, після чого, 01.10.2017 року близько 16.50 годин, знаходячись в м. Ужгород, по вул. Собранецькій умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув вказану кількість психотропної речовини ОСОБА_7 , за що отримав від останньої гроші в сумі 1 000 гривень.

Як вбачається з клопотання, в ході проведення санкціонованого обшуку в с. Волосянка, 268 В.Березнянського району було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою МТС. У зв`язку із тим, що наведені вище речі та документи вилучені без рішення суду, однак необхідність їх вилучення була зумовлена тим, що дані речі являються засобами та знаряддями вчинення злочину, оскільки на них збереглись відомості, які в подальшому нададуть органу досудового розслідування встановити обставини кримінального провадження. 02 жовтня 2017 року органом досудового розслідування подано клопотання до Ужгородського міськрайонного суду про накладення арешту на майно. 02 жовтня 2017 року Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду клопотання про накладення арешту повернуто для усунення недоліків. Враховуючи викладене та те, що є достатні підстави вважати, що мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою МТС, є знаряддями скоєння кримінального правопорушення, слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив суд задовольнити клопотання з підстав, викладених у ньому.
ОСОБА_8 на розгляд клопотання не з`явився, хоча про час та місце розгляду такого був повідомлений.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ч.3. ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що вилучене майно, відповідає вимогам ст. 98 КПК України, однак у судовому засіданні слідчий не довів причетність вилученого майна до вчиненого кримінального правопорушення, суду не надано жодного документу який би підтверджував вказане.
Таким чином, посилання слідчого у клопотанні на достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні є необгрунтованим, так як не підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до переконання, про відсутність підстав для накладення арешту на майно, вказане в клопотанні, щодо якого відсутні підтвердження причетності до вчинення кримінального правопорушення, отримання вилучених речей в результаті вчинення кримінального правопорушення, а тому вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про накладення арешту намайно, належне ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою МТС відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1