печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження - слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
12.09.2017 р. в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, які зареєстровані за підозрюваним ОСОБА_5 а саме:

-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .
У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України 2012 р. слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання у відсутності власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України 2012 р. фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003319 від 11.07.2017, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , розробив план по її заволодінню та реалізуючи задумане представлявся учасникам перемовин вигаданим ім`ям ОСОБА_6 , при цьому під приводом оренди вказаної квартири для свого удаваного сина ОСОБА_7 , з яким власником квартири ОСОБА_8 був укладений договір оренди №1090 від 11.04.2017 року, з метою викликати довіру та безперешкодно реалізовувати свій злочинний умисел, здійснював щомісячні грошові розрахунки за оренду вказаної квартири та фактично шляхом обману оселився та проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Під час проживання в квартирі викликав у власника квартири ОСОБА_8 довіру та впевненість в своїй добропорядності та залучив до реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_9 , фотокартка якого була вклеєна до раніше втраченого власником паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , при цьому діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 подали 19.06.2017 для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 підроблене рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №1003/7228/12 від 24.03.2016 згідно якого затверджено мирову угоду та надано право виготовити тех.. Документацію Бюро Технічної Інвентаризації (БТІ) та зареєструвати в відділі Державної реєстрації квартиру площею 47.10 кв.м. АДРЕСА_3 на ОСОБА_10 . на підставі якого приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , будучи введеним в оману, вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , за новим власником ОСОБА_10 . Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_9 шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_4 , хоча насправді вказана квартира на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 28.09.2006 року, укладеному між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з однієї сторони та ОСОБА_8 з іншої, належала останньому.

Своїми діями ОСОБА_5 та ОСОБА_9 заволоділи об`єктом нерухомого майна, вартість якого більше ніж в шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вбачаються ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном та придбанням права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

В рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження 12.07.2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9 повідомлено про підозру за ч.4 ст. 190 КК України.

Слідчий вказує, що санкція ч.4 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, до того ж потерпілий в кримінальному провадженні ОСОБА_8 заявив цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України до підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди на суму 1653843 (один мільйон шістсот п`ятдесят три тисячі вісімсот сорок три тисячі) гривень та на підтвердження суми позову подав висновок про оцінку об`єкту нерухомого майна та довідку про вагітність дружини на підтвердження моральної шкоди.

Під час досудового розслідування встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 92235617 за підозрюваним ОСОБА_5 на праві приватної власності зареєстровані об`єкти нерухомого майна, а саме:

-квартира за адресою: АДРЕСА_1 ;

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, згідно положення ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

При винесенні ухвали, слідчий суддя керується вимогами ст. 173 КПК України, та враховує наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а саме, що майном на яке необхідно накласти арешт в кримінальному провадженні є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою:

АДРЕСА_2 , які на даний час зареєстровані за ОСОБА_5 і арешт вказаного майна необхідний для забезпечення можливої конфіскації майна, а тому слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України 2012 р., слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, які зареєстровані за підозрюваним ОСОБА_5 , а саме:

-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1