печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.12.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.12.2010 року Печерським районним судом м. Києва за ч.1 ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 2 роки; 20.01.2012 року Баришівським районним судом Київської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки; 06.03.2013 року Таращанським районним судом Київської області за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 15.11.2016 року Ірпінським районним судом Київської області за ст.82 КК України, невідбуту частину покарання 10 місяців 22 дні замінено на більш м`яку, а саме: громадськими роботами строком на 240 годин,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України

В С Т А Н О В И В:
04.06.2017 ОСОБА_5 перебуваючи неподалік від станції метрополітену «Арсенальна», що в Печерському районі міста Києва, зустрівся з раніше йому знайомою ОСОБА_6 , під час спілкування з якою помітив, що ОСОБА_7 користується мобільним телефоном «LG Е612», після чого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману.
Того ж дня, приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебуваючи неподалік від станції метрополітену «Арсенальна», що за адресою: Арсенальна площа, 1 в м. Києві, маючи на меті заволодіти чужим майном, увійшовши в довіру до ОСОБА_7 , попросив у останньої її мобільний телефон «LG Е612» на короткочасне тимчасове користування, при цьому ввівши в оману, пообіцяв та зобов`язався його повернути, таким чином створив для неї умови, за яких ОСОБА_7 перебуваючи у розгубленому стані, помилково вважаючи, що ОСОБА_5 виконає свою обіцянку, та що діє не на шкоду власних інтересів, добровільно передала йому свій мобільний телефон «LG Е612», вартістю 600 грн.
Після чого, ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , не маючи на меті виконувати свою обіцянку та повертати чуже майно, шляхом обману, заволодів мобільним телефоном «LG Е612» та 08.06.2017 здав мобільний телефон до ломбарду «Найкращий», який розташований по вул. Привокзальна, 3 в м. Києві, а отриманими грошовими коштами в сумі 600 грн. розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

30.06.2017 року між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Так, злочин, за вчинення якого ОСОБА_4 оголошена підозра, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому суд вважає, що підозрюваний цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що підстави, передбаченні ч.7 ст.474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 30.06.2017 року про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 30.06.2017 року між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 про примирення.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1