Ухвала
іменем україни

11 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003623, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Головино Черняхівського району
Житомирської області, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 28 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 04 листопада 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник, не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що висновки суду першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, ґрунтуються на припущеннях та недопустимих доказах, а матеріали провадження не містять достатніх доказів винуватості її підзахисного. Вказує на те, що судове провадження у суді першої інстанції здійснювалось неповноважним судом, оскільки вбачає конфлікт інтересів між суддею та представником одного з потерпілих. Також зазначає про те, що її клопотання суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, судові дебати провів з порушенням вимог ст. 364 КПК України, відсутній звукозапис за 26 жовтня 2016 року. Крім того, суд апеляційної інстанції призначив ОСОБА_5 несправедливе покарання.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 28 березня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 205-1 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки без позбавлення права обіймати керівні посади на підприємствах.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 04 листопада 2016 року вирок місцевого суду змінено в частині призначення покарання, ОСОБА_5 призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 17 000 грн.
У решті вирок залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, у період з 01 липня 2014 року по 08 липня 2014 року ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Житомир та працюючи генеральним директором Житомирського обласного виробничо-торгівельного об`єднання місцевої промисловості «Полісся», тобто, будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, умисно підробив протоколи зборів товариств, які входили до зазначеного об`єднання, та подав їх до Державної реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції.

У подальшому на підставі вищезазначених протоколів державним реєстратором ОСОБА_8 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_5 , було проведено державну реєстрацію відповідних змін в установчих документах Об`єднання, а саме: ПАТ «Овручанка», ВАТ «Авангард», ЗАТ «Фабрика «Восход» в особі правонаступника ТДВ Фабрика «Восход», АТЗТ «Радомишлянка», TOB«Довбиський промисловий комбінат Явір», ЗАТ «Фабрика «Світанок», ЗАТ «Чуднівська меблева фабрика «Зоря», ЗАТ «Лілея» та TOB«Облмісцевпромпостачторг» виключено зі складу учасників ВТО «Полісся», прийнято нових членів Об`єднання - ПП «Лазор 2013» та ПП «Правда+К», та затверджено Статут Об`єднання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та засудженого на підтримання поданої скарги, пояснення прокурора про часткове підтримання скарги та призначення нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.

Той факт, що ОСОБА_5 , будучи службовою особою, з використанням службового становища вніс в документи, які у встановленому законом порядку подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості та подав їх державному реєстратору, підтверджується показаннями представників потерпілих, свідків, даними, що містяться у протоколах загальних зборів, реєстраційних картках та висновках експертиз.

На думку колегії суддів,висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх належність та допустимість.

Крім того, доводи засудженого щодо відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення, аналогічні наведеним у його касаційній скарзі та скарзі захисника, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Разом із тим, колегія суддів частково погоджується з доводами касаційної скарги захисника про неправильне застосування судом апеляційної інстанції кримінального закону при призначенні ОСОБА_5 покарання.

Так, суд апеляційної інстанції, призначаючи засудженому покарання у виді штрафу, виходив із того, що рішення суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі суперечить вимогам ст. 61 КК України, а штраф є більш мяким покаранням.

Проте суд апеляційної інстанції не дотримався вимог ст. 421 КПК України, залишив поза увагою те, що суд першої інстанції звільнив ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та, призначивши реальне покарання штраф, погіршив його становище, не маючи для цього апеляційного приводу.

Санкція ч. 2 ст. 205-1 КК України передбачає лише два види основного покарання обмеження волі та штраф. З підстав погіршення становища засудженого жоден із учасників провадження не звертався ні з апеляційною, ні з касаційною скаргами.

З огляду на викладене ухвала суду апеляційної інстанції в частині призначення ОСОБА_5 покарання підлягає зміні, а засуджений - звільненню від покарання за ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 04 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 змінити.

Скасувати зазначене судове рішення в частині призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання за ч. 2 ст. 205-1 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3