Справа № 214/7357/15-к
1-в/214/25/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі клопотання заступника керівника Криворізької місцевої прокуратури №3 про заміну покарання засудженому ОСОБА_4 , суд, -

В С Т А Н О В И В:

До Саксаганського районного суду надійшло клопотання заступника керівника Криворізької місцевої прокуратури №3, в якому він просить: замінити ОСОБА_4 покарання за вироком Саксаганського районного суду від 6 жовтня 2015 року у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп. на покарання у вигляді 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт

В обґрунтування клопотання вказує наступне. Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 6 жовтня 2015 року ОСОБА_4 було призначено покарання за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.1 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн. До даного час засуджений штраф не сплатив.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що підстав для заміни засудженому покарання у вигляді штрафу іншим покаранням немає, оскільки сплинув дворічний строк з дня набрання вироком законної сили.

Засуджений у судове засідання не з`явився, належним чином викликався до суду.

Вислухавши прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що не мається підстав для заміни покарання. При цьому суд приймає до уваги наступне.

У відповідності до ст. 537 ч.1 п.1 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про відстрочку виконання вироку.

У відповідності до ст. 539 ч.2 п.4 КПК України, питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом, який ухвалив вирок.

У відповідності до ст. 26 ч.1 КВК України, засуджений до основного покарання у виді штрафу зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд, шляхом представлення документа про сплату штрафу.

У відповідності до ст. 26 ч.3 КВК України, у разі несплати засудженим штрафу, призначеного як основне покарання, у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відповідно до закону.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 6 жовтня 2015 року ОСОБА_4 було призначено покарання за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.1 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 грн. Даний вирок набрав законної сили 5 листопада 2015 року. Засуджений до даного часу штраф не сплатив.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Як передбачено ст.80 ч.1 п.1 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, чим обмеження волі.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Редакція частини третьої статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Відповідно до частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З клопотання та матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 із часу набрання вироком законної сили штраф добровільно не сплатив.

Як вбачається з матеріалів справи питання кримінальної відповідальності засудженого за статтею 389 КК України не вирішувалось.

Отже, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком від 6 жовтня 2015 року, а відтак, підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК.

В матеріалах справи також відсутні відомості про те, що після засудження 6 жовтня 2015 року ОСОБА_4 вчинив новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Оскільки у судовому засіданні встановлено, що засуджений підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного йому вироком суду від 6 жовтня 2015 року, то відсутні підстави розглядати питання про заміну йому покарання у вигляді штрафу іншим покаранням або для розстрочки сплати штрафу.

При цьому суд також враховує положення ст. 22 КПК України, згідно якої, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає, зокрема, самостійне обстоювання стороною обвинувачення її правової позиції. У судовому засіданні прокурором висловлена думка про відсутність підстав для заміни засудженому покарання у вигляді штрафу іншим покаранням або для розстрочки сплати штрафу, доказів, про засудження ОСОБА_4 за ст. 389 КК України або про вчинення ОСОБА_4 після 6 жовтня 2015 року нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину, не надано.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про заміну покарання у вигляді штрафу іншим покаранням ОСОБА_4 , засудженому вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 6 жовтня 2015 року за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп. відмовити.

На ухвалу на протязі 7 діб з дня її проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1