справа № 489/5474/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/555/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 р. м. Миколаїв

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, з середньою освітою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на день вчинення кримінального правопорушення проходив військову строкову службу на посаді гранотометника відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_1

встановив:
06 квітня 2017 року громадянин ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової строкової служби у Збройних Силах України. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 12 серпня 2017 року № 44 солдат ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони зазначеної військової частини.
27 серпня 2017 року солдат ОСОБА_1 діючи умисно з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) без поважних причин та перебував за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з виконанням обов`язків військові служби. 12.09.2017 о 17 годині 30 хвилин солдат ОСОБА_1 самостійно з`явився до військові частини НОМЕР_1 та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 повністю визнав себе винним і дав показання про те, що у зазначений в обвинуваченні період з 27 серпня 2017 року по 12 вересня 2017 року він не з`явився на службу будучи весь цей час за місцем своєї реєстрації в Сумській області біля матері, допомагаючи їй у вихованні малолітніх дітей його сестер та братів. Вину свою визнав повністю та щиро кається.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які сторонами кримінального провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши обставини справи, суд визнає ОСОБА_1 винним і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин з відпустки військовослужбовцем строкової служби тривалістю понад три доби, але не більше місяця, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_1 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на теперішній час проходить військову строковому службу, характеризується позитивно, психічно та фізично здоровий.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості ним скоєного скоєння тяжкого злочину, його особу, та обставини, що пом`якшують відповідальність визнання вини та щирого каяття у скоєному і відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

З врахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Водночас, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, його негативне ставлення до вчиненого, усвідомлення протиправності своїх дій, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, а саме: в період проходження військової служби контроль за виконанням вироку покласти на командира військової частини, а після звільнення періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, а саме: в період проходження військової служби контроль за виконанням вироку покласти на командира військової частини, а після звільнення з військової служби - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_3