Справа № 137/1/18 Провадження №11-сс/772/35/2018
Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000428 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Літинського районного суду Вінницької області від 02.01.2018, згідно якої відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту затримання.
з участю прокурора: ОСОБА_8

слідчого: ОСОБА_9

в с т а н о в и в:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину розбійного нападу за попереднім зговором із чотирма особами, на охоронника ТОВ «Остер" із зв`язуванням та заподіянням йому тілесних ушкоджень, з використанням масок на обличчі, з метою заволодіння хімічними препаратами для захисту рослин. З цією метою використовували спеціальний автомобіль-маніпулятор, яким пробили цегляну стіну в складському приміщенні. Після спрацювання сигналізація, що завадило довести умисел до кінця, підозрювані зникли із місця скоєння злочину, захопивши з собою лише три однолітрові каністри із гербіцидом для рослин, але в подальшому всі були затримані.

Слідчий зазначив докази на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового слідства.

Адвокат в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову із застосуванням особистого зобов`язання, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри оголошеної ОСОБА_7 , відсутність ризиків для застосування тримання під вартою та необґрунтоване незастосування застави при прийнятті рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах захисників, які підтримали доводи апеляційної скарги, один із них, адвокат ОСОБА_6 , просив обрати особисте зобов`язання; доводи прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Будь-який запобіжний захід застосовується лише в разі, якщо особа обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину.

Прохання в апеляції про застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, в свою чергу, є визнанням обґрунтованості підозри оголошеної йому.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обгрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Тому суд не оцінює доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості обвинувачених та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в клопотанні слідчого.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що ОСОБА_7 характеризується посередньо за місцем реєстрації, одружений, проживає разом з дружиною у квартирі, яка належить останній і придбана в 2016 році та на утриманні має неповнолітнього сина.

Враховуючи, що ОСОБА_7 зареєстрований в Боглрадському районі с.Дмитрівка, фактично проживає в м. Одеса та вчинив злочин на території Вінницької області, тому такі обставини, а також загроза покарання від 7 до 12 років позбавлення волі дає суду підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та потерпілого та вчиняти інші правопорушення тобто наявні ризики передбаченіст.177 КПК України.

Посилання на вагітність дружини та зайняття суспільно-корисною працею до літа 2017 року не впливає не зміну чи скасування запобіжного заходу, оскільки наявність дружини та дитини не зашкодила ОСОБА_7 залишити сім`ю у Новорічну ніч та виїхати до іншої місцевості, де скоювалось кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який із підстав хвороби, на що посилався адвокат, суд досліджував його здоров`я в теперішній час та можливість отримання медичної допомоги в умовах СІЗО.

На що слідчий пояснив, що підозрюваний не скаржився на будь-яке захворювання, а при виникненні проблем зі здоров`ям ніхто не зашкодить родині, при необхідності, передавати підозрюваному необхідні медичні препарати за належно оформлених дозволів.

По питанню госпіталізації у медичну частину установи ОСОБА_7 також не звертався.

Отже, питання щодо неможливості тримання під вартою підозрюваного за медичним критерієм не знайшло свого підтвердження.

Виявлення в автомобілі, із недійсними номерними знаками, в якому пересувалися підозрювані, ще трьох державних номерних знаків, наявність телефонів, що використовувалися лише при поїздці, а також, що підозрювані вказували ще і на інших спільників, які не затримані є свідченням того, що підозрюваний перебуваючи на волі зможе продовжувати злочинну діяльність, впливати на свідків, інших підозрюваних.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив злочин із застосуванням насильства, при поставленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд має право не визначати розмір застави.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Тому, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Літинського районного суду Вінницької області від 02.01.2018 про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу строком на 60 днів підозрюваному ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом:
Суддя: