АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1824/17 Справа № 183/2019/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000775 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року ОСОБА_9 визнано винним та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз на суму 396 грн. 00 коп.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень за наступних обставин.

08.03.2017 року близько 23 годин 00 хвилин ОСОБА_7 переліз через паркан на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , тим самим проник на територію вказаного домоволодіння, де поблизу господарської будівлі побачив дитячий велосипед марки «Profi Trike GR0001 12 Generator» та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного велосипеду. Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня близько 23 години 05 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись поблизу господарської будівлі на території домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав дитячий велосипед марки «Profi Trike GR0001 12 Generator» вартістю 803 гривні, що належить ОСОБА_10 . Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 803 гривні.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 09.03.2017 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_7 проник через хвіртку на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_11 , де побачив велосипед марки «Україна», та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного велосипеду. Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня близько 22 години 05 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «Україна» вартістю 304 гривні, що належить ОСОБА_11 . Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 304 гривні.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі троком на 3 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність безпідставне застосування положень ст.75 КК України і внаслідок цього - невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Так прокурор вказує, що судом не враховано ступінь суспільної небезпеки злочину, при визначенні міри покарання ОСОБА_7 не повною мірою взято до уваги обставини, що характеризують особу винного, який на момент скоєного злочину є особою раніше судимою, та який має 4 непогашені судимості, в тому числі за тяжкі злочини проти власності.
Крім того, ОСОБА_7 за місцем мешкання характеризується негативно, звільнившись з місць позбавлення волі не працевлаштувався, суспільно-корисною працею не займався, маючи не погашені судимості, після звільнення на шлях виправлення не став і вже через 11 місяців знову вчинив умисний корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких, що свідчить про те, що обвинувачений не має постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним злочинів проти власності, а також забезпечення власного існування за рахунок протиправного заволодіння чужим майном та свідчить про відсутність наміру стати на шлях виправлення та перевиховання, стійкий криміногенний характер його особи. При прийнятті рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням судом не враховано думка потерпілої ОСОБА_10 , яка просила призначити ОСОБА_7 суворе покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив у задоволенні апеляційної скарги прокурора - відмовити, не позбавляти його волі, так як він працевлаштовується, має на утриманні сина учня 3 класу, прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області, потерпілого, який просив обвинуваченого ОСОБА_12 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України вирок суду у цій частині колегією суддів не переглядається.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання- невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то колегія суддів не вважає їх слушними, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, суд першої інстанції не повною мірою врахував наявність у обвинуваченого не знятих та не погашених у встановленому законом порядку судимості за скоєння умисних злочинів, в тому числі і проти власності є необґрунтованими, оскільки дані обставини були враховані при кваліфікації кримінального правопорушення за ознакою повторності.

Крім того, судом першої інстанції обставина наявності у обвинуваченого ОСОБА_7 судимостей судом взята до уваги та відображена у вироку суду.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував ступінь тяжкість вчиненого злочину, характеристику обвинуваченого, те, що він не працює, на обліку у лікарів не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження, відсутність обставин, що обтяжують покарання та обставину, що його пом`якшує покарання щире каяття, та обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції статті, що відповідає вимогам ст.65 КК України.

Враховуючи вищенаведене, а також думку потерпілих, судом 1 інстанції застосовано до обвинуваченого положення ст.75 КК України і він звільнений від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, так як обвинуваченому все ж таки надана можливість, як виняток, довести самому собі та суспільству, що він може без ізоляції від суспільства у виді позбавлення волі самостійно змінити свій спосіб та погляди на життя на краще, виправитись та бути корисним членом цивілізованого суспільства, з чим погодився прокурор, що брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції та на що орієнтував суд в судових дебатах, і з чим погоджується колегія суддів.

Колегія суддів також враховує розмір вартості викраденого, що потерпілі брат обвинуваченого ОСОБА_11 та племінниця обвинуваченого ОСОБА_10 з позовом не зверталися, так як майно їм повернуто, про що і вказали в письмових заявах суду 1 інстанції ( а.п. 29, 30).

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи.».

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що призначення покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і не вбачає підстав для скасування чи зміни обвинувального вироку в частині призначеного покарання.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено, не вказує на такі порушення і прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4