ВИРОК
Іменем України
"28" березня 2018 р. 145/338/18

1-кп/145/58/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
при підготовчому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000030 від 02.02.2018 року по факту скоєння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, з середньою освітою, раніше не судимого, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , діючи умисно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою отримання прибутку, всупереч вимог ст. 4 Закону України № 619 - XIV "Про металобрухт" від 05.05.1999 року, діючи з наміром на здійснення незаконних операцій з брухтом чорних металів, не маючи відповідної державної реєстрації, як суб`єкт господарської діяльності, та спеціального дозволу (ліцензії) на право на здійснення операцій з металобрухтом, отримання якого передбачено Законом України № 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003, п. 26 ч. 3 ст. 9 Закону України № 1775 - III "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" від 01.06.2000 року та Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових і чорних металів, затвердженими наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 183 від 31.10.2011 року, з метою отримання неконтрольованого державою прибутку на початку 2016 року, пристосував подвір`я, що розташоване в АДРЕСА_1 , де він проживає, для прийому брухту металу, обладнавши його електронними вагами, тим самим організувавши пункт прийому, схову та збуту металобрухту, після чого, неодноразово в період з 2016 року по початок січня 2018 року, за вищевказаною адресою, не складаючи відповідних актів прийому, скуповував у різних громадян, від яких документи, які посвідчують особу не вимагав, брухт чорних металів, за який оплату проводив готівкою, згідно встановленої ним ціни, з подальшим зберіганням металобрухту на території вищезазначеного подвір`я, та, маючи на меті здійснити його перепродаж за більш високою ціною, щоб отримати прибуток, тобто організував незаконний пункт прийому металобрухту, де, з корисливих мотивів, з метою отримання матеріальної вигоди систематично здійснював оплатні операції з брухтом чорних металів.

В подальшому, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що для здійснення операцій з брухтом металів потрібно мати державну реєстрацію або спеціальний дозвіл (ліцензію), 05.01.2018 року, перебуваючи на території подвір`я по АДРЕСА_1 , придбав у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 брухт чорного металу за ціною 3 гривні за 1 кілограм брухту металу, заплативши останнім грошові кошти в сумі 60 гривень, а незаконно придбаний брухт металу зберігав на території подвір`я за вищевказаною адресою, з метою подальшої реалізації його за більш високою ціною, тим самим, здійснивши незаконну операцію з брухтом чорного металу.

13.02.2018 року в ході проведення, на підставі ухвали слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.02.2018 року, огляду господарства по АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: брухт чорного металу загальною вагою 475,9 кг., який останній неодноразово за вказаною вище адресою, скуповував у різних громадян та зберігав його на території вищезазначеного домогосподарства та електронні ваги «N-R» ТМ, за допомогою яких ОСОБА_4 зважував брухт чорних металів, після чого злочинну діяльність останнього було припинено.

Тобто, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України, а саме: порушення порядку здійснення операцій із металобрухтом, тобто здійснення фізичною особою операцій з брухтом чорних металів, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту

Прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 28 лютого 2018 року за участю захисника ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 213 КК України у виді обмеження волі на 1 (один) рік із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України із застосуванням п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, визнав фактичні обставини справи, заявив, що розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також йому роз`яснено та зрозуміло положення ст. 474, 476 КПК України.

Просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 також просять затвердити дану угоду і призначити узгоджене покарання.

Суд переконався у добровільності укладення обвинуваченим угоди, тобто, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких дій інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

У справі зібрано достатньо даних про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України - порушення порядку здійснення операцій із металобрухтом, тобто здійснення фізичною особою операцій з брухтом чорних металів, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, а відтак визнання винуватості обвинуваченим є цілком виправданим.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідають вимогам КПК України.

За таких обставин угоду належить затвердити, ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, яке було підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскуються, крім випадку, коли власник не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

В зв`язку з чим, вилучені речові докази, суд вважає за необхідне конфіскувати.

Керуючись ст. ст. 314, 370, 374, 394, 424, 472 - 475 КПК України,

засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 лютого 2018 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: металобрухт чорних металів загальною вагою 475,9 кг. та електроні ваги «N-R» ТМ, які знаходяться з кімнаті зберігання речових доказів Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП з Вінницькій області, конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 діб лише з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1