Справа № 561/153/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року смт Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області
у складі:
судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000258 від 11 грудня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Зарічне, Рівненської області, проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, раніше не судимого за ч. 2 ст. 125 КК України, суд,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 10 грудня 2016 року близько 17:00 год. перебуваючи у під`їзді житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 під час конфлікту з ОСОБА_6 , умисно штовхнув руками в груди та наніс один удар кулаком в праву сторону обличчя останньої в результаті чого потерпілій ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: забою та підшкірної гематоми м`яких тканин обличчя, забою грудної клітки, контузії легкого ступеня правого ока чим спричинив легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
За вказане кримінальне правопорушення передбачена кримінальна відповідальність ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 на стадії з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, вину по ч. 2 ст.125 КК України не визнав, пояснив суду, що 10 грудня 2016 року близько 16:00 години він заходив у квартиру АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 потерпіла по справі, щоб зробити зауваження, оскільки шум та гуркіт із цієї квартири заважав відпочивати його малолітній дитині ІНФОРМАЦІЯ_2 . Двері відчинила дочка ОСОБА_6 ОСОБА_7 . Обвинувачений зробив зауваження доньці потерпілої та попросив припинити шум, оскільки це заважає його дитині та повернувся до себе додому. Після цього близько 17:00 год. цього ж дня він повторно звернувся із аналогічною вимогою до ОСОБА_7 , оскільки шум не припинявся. Через деякий час після 17:00 год. до квартири ОСОБА_4 прийшла ОСОБА_6 та зі слів обвинуваченого вчинила скандал, ображала його нецензурними словами, нанесла подряпини у районі шиї, намагалась увійти в його квартиру декілька разів. Він відштовхнув її у напрямку сходової клітини та зачинив двері.
Потерпіла у судовому засіданні пояснила, що 10 грудня 2016 року близько 17:00 год. у неї з обвинуваченим виник конфлікт причиною якого був його візит у її квартиру та зауваження на адресу доньки ОСОБА_7 припинити шум у квартирі, оскільки це заважає відпочивати малолітній дитині обвинуваченого. Із пояснень ОСОБА_6 вбачається, що, прийшовши до ОСОБА_4 , вона намагалась з`ясувати чому він постійно турбує та залякує її доньку, на що останній почав штовхати її у груди та наніс удар кулаком в праве око, пошкодив та зігнув золоту прикрасу у правому вусі. Після чого потерпілу з коридору окликнула донька та вона пішла до себе додому та згодом подала письмову заяву до поліції з приводу цього факту та зафіксувала тілесні ушкодження у медичній установі, де у приймальному відділенні викликала працівників поліції.
Свідок ОСОБА_7 (донька потерпілої) пояснила, що 10 грудня 2016 року близько 16:00 год. знаходилась у себе вдома та займалась прибиранням квартири в той час, коли двічі приходив сусід, який проживає поверхом нижче - ОСОБА_4 та робив їй зауваження з приводу шуму у квартирі. Безпосередньо факту заподіяння тілесних ушкоджень її матері не бачила, оскільки під час візиту її матері до обвинуваченого перебувала у себе вдома. Коли виглянула на сходову клітку почула шум поверхом нижче та покликала свою матір. Після того побачила на лиці своєї матері тілесні ушкодження.
Допитаний безпосередньо у судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 (сусід обвинуваченого та потерпілої) безпосередньо момент конфлікту потерпілої та обвинуваченої не бачив. Шуму у період з 16:00 год. до 17:00 год. з квартири потерпілої не чув. Лише у певний момент, коли вийшов з квартири АДРЕСА_3 у цьому ж під`їзді почув крик невстановленої особи у високому тоні Леся забери його від мене я буду викликати міліцію, але голос ідентифікувати не зміг. Також почув у під`їзді голос обвинуваченого, який на підвищених тонах казав Забирайся звідси, щоб я тебе більше тут не бачив та почув глухий удар в металеві двері.
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка працівник поліції ОСОБА_9 пояснив, що відбирав пояснення у ОСОБА_4 по факту виклику поліції потерпілою. Пояснив, що ввечері 10 грудня 2016 року потерпіла нанесла подряпини ОСОБА_4 у ході виниклого конфлікту. Зазначив, що бачив подряпини на шиї у обвинуваченого, коли останній надавав пояснення.
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 , лікар травматолог Зарічненської ЦРЛ, пояснив, що оглядав потерпілу ввечері 10 грудня 2016 року поставив діагноз забій м`яких тканин обличчя, забій грудної клітки та струс головного мозку під питанням, рекомендував госпіталізацію. Особисто оглядав потерпілу та бачив тілесні ушкодження на тілі потерпілої.
Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_11 лікар отоларинголог Зарічненської ЦРЛ Рівненської області зазначив, що знає обвинуваченого як сусіда, а потерпілу як колегу по роботі. Зазначив, що діагнозу як лікар потерпілій не встановлював та запису у медичну картку не робив. Увечері 10 грудня 2016 року зайшов до потерпілої як сусід з наміром допомогти та підтримати, оскільки вона до нього зателефонувала та бачив на її лиці тілесні ушкодження. Ввечері цього ж дня після 17.00 год. мав конфлікт по телефону із обвинуваченим під час якого останній йому погрожував.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , дружина обвинуваченого, у судовому засіданні повідомила, що приблизно об 17:00 годині 10 грудня 2016 року перебувала вдома разом із своїм чоловіком. У цей час до них прийшла ОСОБА_6 почала кричати на обвинуваченого нецензурними словами, це відбувалось на порозі вхідних дверей. Не бачила щоб її чоловік заподіював потерпілій тілесні ушкодження. Під час конфлікту знаходилась ззаду ОСОБА_4 бачила як потерпіла тримала його за комір. Повідомила, що обвинувачений випхав потерпілу за двері. Зазначила, що її чоловік у цей же день заходив до потерпілої раніше. Крім цього у них раніше відбувались словесні перепалки та конфлікти. Не бачила будь - яких тілесних ушкоджень на потерпілій.
Свідок ОСОБА_13 , слідчий, який розслідував кримінальне провадження на стадії досудового розслідування, у судовому засіданні на запитання захисника обвинуваченого надав покази згідно яких повідомив, що потерпіла одразу не була направлена для встановлення факту нанесення тілесних ушкоджень. Слідчий експеримент не проводився на місці події, оскільки це немає значення, а має значення лише механізм відтворення обставин вчинення кримінального правопорушення. Обвинувачений для участі у проведенні слідчого експерименту не запрошувався, оскільки заперечував факт нанесення тілесних ушкоджень. На запитання прокурора повідомив, що опитував потерпілу 11 грудня або 12 грудня 2016 року та на лиці потерпілої бачив тілесні ушкодження, які зафіксував на фотоапарат.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини за ч.2 ст. 125 КК України, винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі та показами свідків.
В силу вимог ч. 2 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У підтвердження факту заподіяння тілесних ушкоджень стороною обвинувачення надано суду для дослідження у судовому засіданні Протокол проведення слідчого експерименту від 14 лютого 2017 року щодо якого стороною захисту подано суду у судовому засіданні клопотання про недопустимість доказів, оскільки на думку захисту зазначена слідча дія повинна бути проведена за участю підозрюваного та у максимально наближеній обстановці. Зазначену позицію суд не може взяти до уваги як обґрунтування недопустимості доказу, оскільки вимоги ст. 240 КПК України, яка регламентує порядок проведення слідчого експерименту не передбачають імперативної норми щодо участі у ньому підозрюваного, а також немає вимог щодо максимального наближення дослідницьких дій до тих, у яких відбувалась подія, що перевіряється. Метою слідчого експерименту є перевірка і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того органом досудового розслідування дотримано належної форми проведення зазначеної слідчої дії.
В ході проведення слідчого експерименту 14 лютого 2017 року ОСОБА_6 пояснила, що коли вона 10 грудня 2016 року прийшла до квартири обвинуваченого та сказала щоб він більше не приходив та не залякував її дитину. В той час ОСОБА_4 штовхнув її руками в груди, як зазначено на фото №1 Ілюстративної таблиці до протоколу слідчого експерименту. Далі потерпіла пояснила, що після поштовху зробила крок назад і ОСОБА_4 підійшов до неї та вдарив кулаком під праве око у результаті чого вона відійшла до дверей де проживає сусід ОСОБА_14 , підійшовши до неї та взявши за волосся обвинувачений почав головою в двері сусіда ОСОБА_15 (послідовність цих дій зазначається на фото № 2, 3, 4 ілюстративної таблиці до протоколу слідчого експерименту.
У обґрунтування наявності у потерпілої тілесних ушкоджень стороною обвинувачення та потерпілою, як обґрунтування цивільного позову у кримінальному провадженні надано для дослідження у судовому засіданні Висновок експерта № 11 від 16 січня 2017 року згідно якого встановлено, що у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою та підшкірної гематоми м`яких тканин обличчя, забою грудної клітки, контузії легкого ступеня правого ока з приводу чого вона знаходилась на лікування у період з 12 по 22 грудня 2016 року, також у висновку зазначено, що тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмета, можливо внаслідок декількох ударів руками, ногами у термін вказаний постановою слідчого про призначення експертизи та зазначені тілесні ушкодження відносяться до легких з короткочасним розладом здоров`я. Стороною захисту подано суду клопотання про визнання висновку експерта недопустимими доказами, оскільки обстеження повинно проводитись шляхом обстеження потерпілих. Проведення експертизи тільки за медичними документами допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості. Як вбачається із дослідної частини висновку експерта експертиза проводилась за амбулаторною картою потерпілої № 0820 Зарічненської ЦРЛ, що у виняткових випадках згідно п. 4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я від 17 січня 1995, № 6 допускається. Таким чином висновок експерта № 11 визнається як належний доказ.
Суд враховує висновок експерта № 11 від 16 січня 2017 р. згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження, як такий, що підтверджений належними та допустимими доказами показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які також після 10 грудня 2016 року бачили на обличчі потерпілої тілесні ушкодження.
Суд враховує, що потерпіла ОСОБА_6 даючи показання, була попереджена судом 07 вересня 2017 року про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, в той час, як обвинувачений такої відповідальності в силу закону не несе, а тому має право давати будь-які показання на свій захист.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у скоєному не визнав, проте не заперечував самого факту неприязних стосунків та виникнення конфлікту із потерпілою, що дійсно мав місце 10 грудня 2016 року близько 17:00 год. в під`їзді житлового будинкук, що за адресою АДРЕСА_4 .
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому його вина повністю доведена зібраними у провадженні доказами, які є логічними і послідовними, узгоджуються між собою та матеріалами провадження в цілому, а тому переконливими для суду.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Позивачкою 05 квітня 2017 року був заявлений цивільний позов у кримінальному провадженні, обґрунтовуючи розмір заподіяної їй матеріальної шкоди, потерпіла надала суду довідку комунального закладу охорони здоров`я Зарічненського районного центру первинної медичної допомоги № 287/01-09 від 21 березня 2017 року у якій зазначено, що сума матеріального забезпечення згідно листка непрацездатності серії АДЖ № 882316 за період непрацездатності з 12 грудня 2016 року по 21 грудня 2016 року становить 2 721,04 гривень. Із зазначеної довідки не вбачається, що позивачка самостійно здійснювала ці витрати, відповідно і не надано фіскальних документів у підтвердження понесених витрат на лікування, тому і немає підстав для задоволення цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого матеріальних витрат на лікування потерпілої.
Потерпілою також заявлено у цивільному позові вимогу щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень. Однак судом встановлено, що при поданні позовної заяви не сплачено судового збору, оскільки, згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору в усіх інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків у кримінальному провадженні. Відповідно з вимог про відшкодування моральної шкоди судовий збір повинен сплачуватись. Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо ж процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом КПК України не врегульовані до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Залишення позову без руху в силу вимог ст. 121 ЦПК України порушуватиме принцип розумності строку, як засаду кримінального провадження, а відповідно для недопущення того позовна заява в частині стягнення моральної шкоди залишається без розгляду, що не позбавлятиме позивача звернутись до суду з позовною заявою про стягнення моральної шкоду в порядку ЦПК України.
Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушеннями наслідків, а також те, що обвинувачений вину у вчиненні правопорушень не визнав та не розкаявся, раніше не судимий, за місцем реєстрації та проживання характеризується посередньо, згідно Довідки-характеристики № 1400 від 16 грудня 2016 року виданої Зарічненською селищною радою, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст.125 КК України
Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 cудом не встановлені.
Речових доказів по справі немає.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд -
ПРИСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто тобто 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 коп.
Вирок може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1