Провадження № 1-кп/582/1/18
Справа № 585/2682/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" лютого 2018 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в смт. Недригайлів кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горове, Роменського району Сумської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 мешканця АДРЕСА_2 , працюючого оператором швейних напівавтоматів у ТОВ "Таланпром", раніше судимого: 09.06.2015 р. Буринським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 3, ст. 69 КК України у вигляді арешту строком на 6 місяців, звільнився 04.09.2015 р. по відбуттю строку покарання; - 25.01.2017 р. Липоводолинським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Олексіївка, Роменського району сумської області, громадянина України, українця, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Анастасівка, Роменського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

25.01.2016 року ОСОБА_6 , в денний час доби йшов по своїм справам по вулиці Радянській в м. Ромни Сумської області. Проходячи повз господарство потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 помітив у дворі вказаного господарства поруч з гаражем алюмінієвий моторний човен. В цей момент в ОСОБА_6 з метою особистого збагачення виник злочинний намір на проникнення в нічний час до приміщення зазначеного гаражу з метою вчинення крадіжки двигунів від вказаного човна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , в ніч з 25.01.2016 на 26.01.2016 року, точний час вчинення злочину судом не встановлено, на автомобілі марки "Фіат Дукато", що належить його знайомому ОСОБА_13 та який він попрохав в останнього для власних потреб, приїхав до господарства потерпілого ОСОБА_12 за вищевказаною адресою. Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом на таємне викрадення майна потерпілого, ОСОБА_6 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись в таємності своїх дій, зайшов на територію двору господарства. Після цього ОСОБА_6 підійшов до приміщення гаражу, та шляхом розбиття скла вікна, проник до його приміщення. Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом на таємне викрадення майна потерпілого, ОСОБА_6 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись в їх таємності, через утворений отвір у вікні гаража перекинув назовні двигун до човна марки "Нептун № 23" та "Вихрь № 30". Залишивши приміщення гаражу через отвір у вікні, ОСОБА_6 виніс вказані вище двигуни з території двору господарства, завантажив їх до автомобіля та залишив місце скоєння злочину разом з викраденим.

Викраденими двигунами ОСОБА_6 в подальшому розпорядилися на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Крім того, 13.02.2016 р. у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на вчинення крадіжки корови. Цього ж дня у вечірній період часу перебуваючи в м. Ромни ОСОБА_6 розповів про свій намір спрямований на викрадення корови своєму товаришу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканцю АДРЕСА_3 , запропонував останньому, за грошову винагороду від подальшої реалізації викраденого, вчинити крадіжку корови. На вказану пропозицію ОСОБА_8 погодився, тим самим вступив у злочинну змову на скоєння крадіжки з ОСОБА_6 . Реалізуючи свій спільний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 13.02.2016 р., близько 23.30 год. автомобілем марки «Фіат Скудо» виїхали з м. Ромни та 14.02.2016 року, близько 01.00 год. приїхали до господарства потерпілої ОСОБА_14 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , подальшому реалізовуючи до кінця раніше виникнувший спільний умисел на таємне викрадення корови, діючи повторно, при цьому усвідомлюючи протиправність вчинюваних ними дій ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 переконавшись що за їхніми протиправними діями не спостерігають сторонні особи, тобто діючи таємно, переслідуючи корисливий мотив та мету протиправного збагачення, зайшли на територію двору жилого господарства ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_6 підійшов до приміщення сараю, в якому перебувала корова, відімкнув гачок з допомогою якого були зачинені вхідні двері і таким чином зайшов в середину де відв`язав мотузку з допомогою якої була прив`язана тварина, після чого прив`язав їй на роги свою мотузку та з допомогою ОСОБА_15 вивів корову з приміщення сараю та вивівши її на вулицю погрузили до багажного відділення автомобіля «Фіат Скудо». В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розпорядилися викраденим за власним розсудом, а саме продали корову, а отримані злочинним шляхом грошові кошти за реалізацію викраденого розподілили між собою.

Згідно з висновком експерта № 2019 від 17.05.2016 року станом на 14 лютого 2016 року вартість корови породи українська червоно - ряба молочна, ІНФОРМАЦІЯ_6 , вагою 450 кг. становила 9135 грн. 00 коп.

Крім того, 27.04.2016 року ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що за місцем проживання потерпілого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_7 знаходиться корова українська червоно-ряба молочна, з метою особистого збагачення вирішив повторно скоїти крадіжку вказаної корови. Про свої наміри скоїти крадіжку корови ОСОБА_6 цього ж дня розповів своєму товаришу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканцю АДРЕСА_4 , та запропонував останньому за грошову винагороду від подальшої реалізації викраденого, вчинити крадіжку корови з господарства потерпілого ОСОБА_16 . ОСОБА_7 погодився на пропозицію ОСОБА_6 , тим самим вступив у злочинну змову на скоєння крадіжки з останнім Реалізуючи свій спільний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 28.04.2016 року в нічний час доби, близько 01 години, прийшли до господарства потерпілого ОСОБА_16 за вищевказаною адресою, Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним спільним умислом на таємне викрадення корови потерпілого, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись в таємності своїх дій, зайшли на територію двору господарства. Після цього ОСОБА_7 підійшов до приміщення сараю, в якому перебувала корова, відімкнув гачок, на який були зачинені вхідні двері, зайшов до приміщення сараю, обв`язав роги корови мотузкою, яку йому надав ОСОБА_6 та вивів корову з приміщення сараю. Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним спільним умислом на таємне викрадення корови потерпілої, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись в їх таємності відвели викрадену ними корову, належну потерпілому ОСОБА_16 в лісовий масив, що знаходиться неподалік с. Синенкове Роменського району, де прив`язавши до дерева залишили її ночувати з метою забрати її наступного дня в світлий час доби та транспортувати до місця її реалізації стороннім особам.

Викраденою коровою ОСОБА_6 та ОСОБА_17 мали намір розпорядитися на власний розсуд, а отримані злочинним шляхом грошові кошти за реалізацію викраденого розподілити між собою.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 спричинили потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Крім того, 07.05.2016 р. близько 00 год. 15 хв. ОСОБА_6 на автомобілі марки «Мерседес 207», д.н.з. НОМЕР_3 , який останній попрохав у користування на деякий час у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешканця АДРЕСА_8 , з метою скоєння крадіжки корови приїхав в с. Дзеркалька, Роменського району. Будучи обізнаним в тому, що в господарстві за адресою: АДРЕСА_9 знаходиться корова, належна ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 з корисливих мотивів повторно вирішив повторно вчинити її крадіжку.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення корови, ОСОБА_6 , непомітно для потерпілої та сторонніх осіб з тильної сторони господарства зайшов через хвіртку на огороджену територію подвір`я ОСОБА_19 . Перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_6 цілком усвідомлюючи, що вчиняє протиправно і незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, таємно, з корисливих мотивів підійшов до приміщення сараю, де перебувала корова. Продовжуючи свої злочинні дії, шляхом відчинення металевого гачка на вхідних дверях ОСОБА_6 проник в його середину, звідки з метою особистого збагачення умисно таємно викрав корову, червоно-молочну, 2008 року народження, прив`язавши до її рогу, підготовлену ним заздалегідь мотузку та знявши з її шиї металевий ланцюг, котрим вона була прив`язана у стійлі. З метою доведення злочину до кінця ОСОБА_20 вивів корову, належну ОСОБА_19 з приміщення сараю, а далі за територію господарства, утримуючи її за мотузку при собі. Після чого, ОСОБА_6 довів корову до місця залишення ним автомобіля, помістив у багажне відділення та залишив місце вчинення злочину, тим самим розпорядившись нею на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_6 було заподіяно майнову шкоду ОСОБА_19 на суму 16000 грн.

Крім того, 07.05.2016 р. близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_6 на автомобілі марки «Мерседес 207», д.н.з. НОМЕР_3 , який останній попрохав у користування на деякий час у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешканця АДРЕСА_8 , з метою скоєння крадіжки корови приїхав в с. Хмелів, Роменського району. Будучи обізнаним в тому, що в господарстві за адресою: АДРЕСА_10 знаходиться корова, належна ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_11 з корисливих мотивів повторно вирішив вчинити її крадіжку.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення корови, ОСОБА_6 , непомітно для потерпілої та сторонніх осіб з неогородженої тильної сторони господарства зайшов на територію подвір`я ОСОБА_21 . Перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_6 цілком усвідомлюючи, що вчиняє протиправно і незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, таємно, з корисливих мотивів підійшов до приміщення сараю, де перебувала корова. Продовжуючи свої злочинні дії, шляхом вільного відчинення вхідних дверей, які були прикриті, ОСОБА_6 проник в його середину, звідки з метою особистого збагачення умисно таємно викрав корову, червоно-рябу, 2014 року народження, прив`язавши до її рогу, підготовлену ним заздалегідь мотузку та знявши з її шиї металевий ланцюг, котрим вона була прив`язана у стійлі. З метою доведення злочину до кінця ОСОБА_6 вивів корову, належну ОСОБА_21 з приміщення сараю, а далі за територію господарства, утримуючи її за мотузку при собі. Після чого, ОСОБА_6 довів корову до місця залишення ним автомобіля, помістив у багажне відділення та залишив місце вчинення злочину, тим самим розпорядившись нею на власний розсуд

Злочинними діями ОСОБА_6 було заподіяно майнову шкоду ОСОБА_21 на суму 15000 грн.

В судовому засіданні обвинуваченй ОСОБА_6 свою вину у скоєнні крадіжок корів разом з ОСОБА_8 , у потерпілої ОСОБА_14 , разом з ОСОБА_7 , у потерпілого ОСОБА_16 , та свою вину у скоєнні крадіжок корів у потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , а також у викраденні двигунів у потерпілого ОСОБА_12 , визнав в повній мірі, щиро розкаявся та підтвердив всі факти викладені в обвинувальному акті, доповнити більше нічого не зміг.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні крадіжок корів разом з обвинуваченим ОСОБА_6 у потерпілої ОСОБА_14 визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив факти викладені в обвинувальному акті, доповнити більше нічого не зміг.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні крадіжки корови разом з обвинуваченим ОСОБА_6 у потерпілого ОСОБА_16 визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив факти викладені в обвинувальному акті, доповнити більше нічого не зміг.

Злочинні дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 суд кваліфікує за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Крім того обвинувачений ОСОБА_6 органами досудового розслідування обвинувачується в тому, що він 05 січня 2015 року, точний час вчинення злочину органом досудового розслідуванні не встановлений, перебуваючи на території садового товариства "Черемушка" с. Житнє, Роменського району на території одного з огороджених дачних ділянок помітив металеву ємність циліндричної форми об`ємом 4 метри кубічних, належну потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 мешканцю АДРЕСА_11 . В цей момент в ОСОБА_6 виник злочинний намір на заволодіння вказаною ємкістю. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 цього ж дня, в невстановлений органом досудового розслідування час, використовуючи невстановлену органом досудового розслідування техніку, розпиляв вказану ємність на 2 частини. Далі, використовуючи вантажний автомобіль марки "ЗІЛ" під керуванням невстановленої особи, спільно з невстановленими особами, з якими ОСОБА_6 заздалегідь не домовлявся про вчинення Злочину, з огородженої території дачної ділянки, діючи таємно для потерпілого ОСОБА_4 та сторонніх осіб, таємно викрав вищевказану металеву ємність.

Викраденою металевою ємністю ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 10000 (десять тисяч) гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе в скоєнні даного злочину не визнав та пояснив суду, що він дійсно в січні місяці 2015 року перебуваючи на заброшеній фермі неподалену від с. Житне Роменського району, виявив частини порізаних металевих ємностей. Зрозумівши, що даний металолом кимось приготовлений для реалізації він наступного дня попередньо скориставшись оголошенням в газеті замовив вантажний автомобіль ЗІЛ, яким і перевіз найдений ним металбрухт на пункт прийому металобрухту в м. Ромни, отримавши за це кошти. Крадіжки з дачної ділянки ОСОБА_4 він не скоював.

Допитаний в судовому засіданні водій автомобіля ЗІЛ ОСОБА_22 пояснив суду, що він займається грузоперевезеннями. В його власності перебуває вантажний автомобіль ЗІЛ. Дійсно на початку 2015 року на його мобільний телефон надійшло замовлення щодо перевезення металобрухту від незнайомого йому раніше чоловіка. З`ясувавши адресу він приїхав автомобілем ЗІЛ на заброшену ферму поблизу с. Житне, Роменського району. Там його чекали двоє молодих чоловіків один з яких дійсно, як він уже з`ясував потім, був ОСОБА_6 . Хлопці загрузили металобрухт на автомобіль і він відвіз його в м. Ромни на пийомний пункт. Це дійсно були дві металевих бочки розпиляні на дві частини.

Так, на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного злочину, прокурор надав докази, які були безпосередньо досліджені судом.

Як доказ винуватості обвинуваченого сторона обвинувачення посилається на покази потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , наданої в судовому засіданні копії розписки наданої самим обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 та протоколу слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 від 17.05.2016 року.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що на початку січня місяця 2015 року йому зателефонував сусід по дачній ділянці ОСОБА_23 та повідомив, що він виявив крадіжку металевих ємностей на дачах.

Як пояснив в подальшому потерпілий ОСОБА_4 він наступного дня поїхав на свій дачний участок "Черемушка" що знаходиться поблизу с. Житнє, Роменського району та дійсно виявив крадіжку металевої ємності. Через деякий час ОСОБА_23 повідомив, що ним були виявлені уже розрізані металеві емності на одному із пунктів прийому металобрухту в м. Ромни. По приїзду на вказаний пункт він дійсно впізнав свою металеву ємність.

Через деякий час ОСОБА_23 відшукав і особу котра здала дані ємності на металобрухт це був ОСОБА_6 котрий написав їм розписки про відшкодування грошей за пошкоджені ємності, а натомість попросив їх не повідомляти про дану подію до поліції. Пройшов значний час, але збитки ОСОБА_6 не відшкодував, а тому він і повідомив по даному факту в поліцію.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив, що він на початку січня 2015 року виявив у себе та у свого сусіда ОСОБА_4 на дачному участку крадіжку металевих ємностей, повідомив про це ОСОБА_4 , а потім виявив уже порізані бочки на пункті прийому металобрухту в АДРЕСА_9 . Прийомщик повідомив дані про водія автомобіля який привіз даний метал, а через нього вони відшукали і ОСОБА_6 . На їхне переконання крадіжку даних ємностей здійснив ОСОБА_6 . При зустрічі з ОСОБА_6 вони мали намір повідомити про факт крадіжки скоєний ОСОБА_6 в поліцію, але ОСОБА_6 попросив їх не повідомляти про нього в поліцію, так як на той час у нього дружина була вагітна та заходилася в родільному відділенні. Натомість ОСОБА_6 написав їм розписки про те, що він відшкодує збитки за пошкоджені ємності.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що він в 2015 році працював на металоприйомному пункті майстром-прийомщиком і пам`ятає, що дійсно до нього прийшли ОСОБА_23 та ОСОБА_4 і повідомили, що на площадці для прийому металобрухту знаходилися, їх ємності які начебто були викрадені з їх садових участків. Він повідомив їм лише номер мобільного телефону водія автомобіля ЗІЛ, який займається грузоперевезеннями і який привіз порізані бочки на прийом. Більше нічого повідомити по даному факту свідок не зміг.

В протоколі слідчого експеременту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 17.05.2016 року, зафіксовано лише наслідки і місце де були виявлені розрізані металеві ємності належні ОСОБА_4 та ОСОБА_23 , проте відомості з даної слідчої дії не є доказами, які підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 .

В судовому засіданні було досліджено копію розписки наданої обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 та свідкові ОСОБА_23 . На думку суду ОСОБА_6 розписку про відшкодування коштів як потерпілому ОСОБА_4 так і свідку ОСОБА_23 написав під тиском та залякуванням з боку останніх.

Крім того з самої розписки не вбачається визнання ОСОБА_6 факту крадіжки ємності. Крім того суд не може вважати цей доказ допустимим.

У відповідності до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Аналізуючи вищезазначені докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вони, враховуючи показання обвинуваченого, не є достатніми та переконливими доказами. Обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе не визнав, вказав щодо вчинення крадіжки металевої ємності, у якій його обвинувачують відношення не має.

Потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні підтвердили лише факт виявлення ними на своїх дачних ділянках крадіжки металевої ємності, яку на їх думку викрав обвинувачений ОСОБА_6 .

Фактично, як видно з наданих прокурором доказів, по суті обвинувачення в цій частині ґрунтується лише на показах потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_23 . Інших доказів, тобто фактичних даних, отриманих у визначений КПК України спосіб, які би доводили винність обвинуваченого (показання, речові докази, документи, висновки експертиз), стороною обвинувачення суду не надано.

Інших достатніх та переконливих доказів, які би підтверджували обвинувачення ОСОБА_6 по епізоду крадіжки ним металевої ємності належної потерпілому ОСОБА_4 суду не надано, а надані докази, як вважає суд, є недостатніми для визнання винуватості особи.

В той же час, враховуючи показання обвинуваченого надані суду і за відсутності доказів, які би спростовували зазначені показання, факт виявлення потерпілим ОСОБА_4 викрадених частин металевої ємності, на пункті прийому металобрухту, які привіз обвинувачений ОСОБА_6 , не є доказом того, що їх крадіжку вчинив саме обвинувачений.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом у порядку ч. 6 ст. 22 КПК України було створено належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, однак сторона обвинувачення довести провину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому епізоду належними та допустимими доказами не змогла, своїми правами на зміну чи відмову від обвинувачення не скористалася.

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд у своєму рішенні «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року відзначає, що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 ст.6 Конвенції, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 щодо вчинення ним крадіжки металевої ємності належної потерпілому ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що дане кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим ОСОБА_6 .

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 суд враховує суспільну небезпечність вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покараннята осіб винних.

Так, ОСОБА_6 , раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, займається суспільно-корисною працею, позитивно характеризується за місцем свого проживання та роботи, має постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів шляхом правдивих показів в суді.

Як обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає наявність на утриманні двох малолітніх дітей та часткове відшкодування збитків потерпілим.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

Незважаючи на наявність пом`якшуючих обставин, підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, фактичного їх обґрунтовування обставинами, які відповідно до норм КК України є не припустимим, оскільки не дають підстав для звільнення особи від відбування покарання або ж його призначення із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, характер вчинення злочину, його спосіб, які вказують в своїй сукупності, у даному конкретному випадку, на те, що тяжкість вчиненого ним злочину та його особа з іншими вищезазначеними обставинами встановленими у цьому провадженні не свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання чи за допомогою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом а також не кореспондуються з положеннями п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі яке є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Згідно до обвинувального акту обставинами які обтяжчують покарання ОСОБА_6 зазначено рецидив злочину. Крім того його дії кваліфіковані повторністю вчинення злочинів.

Дійсно відповідно до ст. 67 КК України "рецидив злочину" є обтяжчуючою обставиною, яку суд враховує при призначенні особі покарання але, як роз"яснено в п.19 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.06.2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки", якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Вииходячи з вищевикледеного суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_6 таку обтяжчуючу обставину як "рецидив злочинів".

Під час розгляду даної справи в суді, судом було надано доручення органу з питань пробації про складання досудової доповіді у відношенні ОСОБА_6 .

У своєму висновку орган пробації зазначає: "Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, та зробивши оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, згідно якого обвинувачений має високу ймовірність вчинення повторного правопорушення виправлення особи не можливе без позбавлення волі.

Але, враховуючи його спосіб життя, позитивні характеристики з місця проживання та навчання, щире каяття у скоєному правопорушенні; має життєву ціль закінчити навчання та офіційно працевлаштуватися для повного утримання своєї сім`ї ( на його утриманні двоє неповнолітніх дітей), орган пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий.

Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_6 був засуджений вироком Липоводолинського районного суду від 25 січня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України був звільнений від призначеного покарання з випробовування з іспитовим строком три роки.

Виходячи зі зміст уст. ст. 70, 72 КК України , та відповідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання», такі вироки мають виконуватися самостійно.

ОСОБА_8 , раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем свого проживання, має постійне місце проживання, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів шляхом правдивих показів в суді.

Як обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає наявність на утриманні малолітньої дитини, відшкодування збитків потерпілому та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Під час розгляду даної справи в суді, судом було надано доручення органу з питань пробації про складання досудової доповіді у відношенні ОСОБА_8 .

У своєму висновку орган пробації зазначає: "Підсумовуючи криміногенні фактори впливу на поведінку ОСОБА_8 можна сказати, що рівень вчинення повторного кримінального правопорушення є низьким. Мотивація обвинуваченого до змін знаходиться на рівні роздумів про зміни у особистому житті задля саморозвитку і самовдосконалення. ОСОБА_8 готовий брати участь у запропонованих йому послугах, програмах і заходах із втручання.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, Роменський МРВ з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

При призначенні покарання ОСОБА_8 враховуючи тяжкість злочину, особу винну, та інші обставини справи, суд переходить до висновку, про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а в зв`язку з цим про необхідність прийняття рішення про звільнення його відбування покарання з випробовуванням.

Прийнявши рішення про звільнення його від відбування покарання з випробовуванням, на думку суду, буде необхідною та достатньою умовою для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

ОСОБА_7 , раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря психіатра, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем свого проживання, має постійне місце проживання, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання та застосувати ст.75 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину шляхом правдивих показів в суді.

Як обставинами що пом`якшують покарання суд визнає наявність на утриманні баби інваліда 1 групи та пристарілого діда, часткове відшкодування збитків потерпілій.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Під час розгляду даної справи в суді, судом було надано доручення органу з питань пробації про складання досудової доповіді у відношенні ОСОБА_7 .

У своєму висновку орган пробації зазначає: "Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, та зробивши оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, згідно якого обвинувачений має високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, але враховуючи його спосіб життя, позитивну характеристику з місця проживання, щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні; ОСОБА_25 має життєву ціль офіційно працевлаштуватися, створити власну сім`ю, доглядає за літніми дідусем та бабусею, яка є інвалідом І-ї групи, орган пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства".

При призначенні покарання ОСОБА_7 враховуючи тяжкість злочину, особу винну, та інші обставини справи, суд переходить до висновку, про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а в зв`язку з цим про необхідність прийняття рішення про звільнення його відбування покарання з випробовуванням.

Прийнявши рішення про звільнення його від відбування покарання з випробовуванням, на думку суду, буде необхідною та достатньою умовою для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

У даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_14 заявлений цивільний позов. Так потерпіла ОСОБА_14 просить суд стягнути з обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в солідарному порядку 9135 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2900 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Самі обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 даний позов визнали в повній мірі.

Відповідно до ст. 1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода завдана неправомірними діями фізичній або юридичній особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На думку суду даний позов підлягає задоволенню, так як у судовому засіданні встановлений причинний зв`язок між протиправними діями обвинувачених та шкодою, яка настала для потерпілої в результаті їх неправомірних дій.

При завданні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванні покладається на винну особу незалежно від того, чи була завдана потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних та фізичних страждань, та наслідки від них, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Граничні межі, при визначенні розміру моральної шкоди законодавством не встановлені.

По даній справі, також заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 .

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 підлягає виправданню за епізодом щодо викрадення металевої ємності у потерпілого ОСОБА_4 то суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 3 ст. 129 КПК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Процесуальні витрати по даній справі підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитись у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. 342-380 КПК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати невинуватим в частині пред`явленого обвинувачення щодо викрадення ним металевеї ємності в потерпілого ОСОБА_4 та виправдати за цим епізодом, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

ОСОБА_6 , визнати винним в скоєнні злочинів передбачених ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання 3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначити покарання за цим вироком у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі та покарання призначене вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 25 січня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробовування з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, при цьому кожен вирок виконувати самостійно.

ОСОБА_8 , визнати винним в скоєнні злочину за ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 , визнати винним в скоєнні злочину за ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь потерпілої ОСОБА_14 9 135 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2 900 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази:

1. корову, належну ОСОБА_21 яку передано на зберігання під сохранну розписку повернути потерпілій ОСОБА_21 ;

2. оптичний диск DVD-R із відеозаписом слідчого експерименту від 07.05.2016 року за участю свідка ОСОБА_13 залишити при матеріалах кримінального провадження;

3. оптичний диск DVD-R із відеозаписом слідчого експерименту від 07.05_2016 року за участю свідка ОСОБА_6 залишити при матеріалах кримінального провадження;

4. підвісний двигун до човна «Нептун 23», серійний номер: НОМЕР_4 та двигун до човна «Вихрь 30» повернути потерпілому ОСОБА_12 та дозволити використовуати за призначенням;

5. корову, належну ОСОБА_18 яку передано на зберігання під сохранну розписку повернути потерпілому ОСОБА_16 ;

6. 19 фотознімків залишити при матеріалах кримінального провадження;

7. корову, належну ОСОБА_19 яку передано на зберігання під сохранну розписку потерпілій повернути потерпілій ОСОБА_19 ;

8. автомобіль марки «Mercedes Benz», моделі 207D, р.н. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію на даний автомобіль та ключі повернути власнику.

9. куртку з шкірозамінника чорного кольору фірми «Panda» 56 розміру, джинсові штани синього кольору фірми «Easy Jeans», куртку з плащової тканини чорного кольору марки «ADIDAS», светр чорного кольору в повздовжню світло-коричневу смугу з квадратними вставками білого, бежевого та червоного кольорів, шорти з джинсової тканини синього кольору фірми «New Jeans», дві обрізні джинсові холоші синього кольору, джинсові штани синього кольору фірми «IMARDOG» з ременем, кросівки чорного кольору фірми «New Balance»,чоботи зимові чорного кольору, шапку чоловічу в`язану чорного кольору з наскрізними округлими отворами для очей, рукавички рожевого кольору, рукавички темного кольору, викрутку з хрестоподібним наконечником, плоскогубці, ліхтарик чорного кольору знищити.

Зняти арешт з автомобіля «Mercedes Benz», моделі 207D, р.н. НОМЕР_3 належний власнику ОСОБА_26 .

Стягнути з засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в дольовому порядку 263 грн. 88 коп., тобто по 181 грн. 94 коп. коштів за проведення судової експертизи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1