Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 496/1885/15-к

Номер провадження: 1-кп/511/11/18

07 лютого 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю прокурора - ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників обвинувачених - адвоката ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, у цивільному шлюбі, маючого середньо-спеціальну освіту, працюючого періодично по найму, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкаючого АДРЕСА_1 раніше судимого: - 18.10.2005 року Конотопським міським судом Сумської області за ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263, ч.3 ст. 289 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно достроково 24.06.2011р. на 1р.10міс.8днів на підставі постанови Жовтневого райсуду м. Харків від 16.06.2011р., перебуває під вартою з 16.02.2015р.

у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України;

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, маючого повну середню освіту у 2012 році закінчив Чернігівський військовий ліцей молодший сержант, який навчався на 2му курсі денного навчання Чернігівського національного педагогічного університету, працюючого на добровільних засадах тренером «Федерації універсального бою» у м. Чернигів, одруженого, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, під вартою з 16.02.2015р.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України;

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця Донецької області, м. Горлівка, українця, громадянина України, маючого середню освіту - у 1991 році закінчив ПТУ № 25 м. Горлівка за спеціальністю горно робочий-слюсар, не одруженого, працюючого на шахті ім. «Леніна» м. Донецьк, раніше судимого: 1)06.06.1991 року Центрально - Городським р/с, м. Горлівка Донецької області за ст. 140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою на 2р; знятий з обліку 12.07.1993 року по відбиттю покарання; 2)19.07.2001 року Апеляційним судом Донецької області ст. 93 п. «Е», «І», ст. 142 ч.3, ст. 222 ч.3 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково 06.04.2012 року на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Харків від 29.03.2012 року з не відбутою частиною 1рік, 4 місяців 1 день, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого як переселенець: АДРЕСА_4 ; перебував під вартою з 16.02.2015р. по 12.06.2017р.,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України, ;

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Хмельниця Чернігівського р-ну, Чернігівської області, громадянина України, маючого середню освіту закінчив 10класів, одруженого, утриманців не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого, перебував під вартою з 16.02.2015р. по 28.07.2016року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України, зареєстрованого в ЄРДР за №0000176 від 16.02.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_23 в 2013 році, більш точного часу встановити не вдалося можливим, в м. Києві на ринку біля станції метро «Московське» , незаконно , не маючи відповідного дозволу, придбав у невстановленої особи вогнепальну зброю - револьвер системи «Наган» з набоями до нього в кількості 10шт., які в подальшому незаконно зберігав в належному йому автомобілі «Тойота Авенсіс» держ. № НОМЕР_1 , а також носив при собі.

Згідно висновку експерта № 197 Б від 28.04.2015 року вилучений у ОСОБА_23 револьвер являється короткоствольною нарізною зброєю револьвером "Наган" № НОМЕР_2 калібру 7,62 мм., виготовлений промисловим способом, для стрільби придатний.

Також обвинувачений ОСОБА_23 в 2014 році, більш точного часу встановити не вдалося можливим, в м. Чернігів, знайшов металевий кастет, який в подальшому незаконно, без спеціального дозволу носив при собі .

Згідно висновку експерта № 41 у від 20.04.2015 року, металевий предмет, вилучений 16.02.2015 року, при огляді місця події в АДРЕСА_6 , є саморобною холодною зброєю - кастетом спрощеної конструкції та відноситься до конкретної не клинкової холодної зброї ударно - дробильної дії.

Далі в лютому місяці 2015 року обвинувачені ОСОБА_23 , який раніше судимий за розбій, ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_24 , ОСОБА_25 вступили у попередню злочинну змову з метою незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 шляхом його таємного викрадення з домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого за адресою АДРЕСА_6 .

З метою вчинення зазначеного злочину обвинуваченні попередньо розподілили між собою ролі відповідно яких: ОСОБА_23 разом з ОСОБА_16 повинен був проникнути до будинку потерпілого з метою викрадення чужого майна, після чого за допомогою рації визвати на допомогу ОСОБА_15 та ОСОБА_17 ; ОСОБА_17 виступав водієм автомобілю «Тойота» Авенсіс держ. № НОМЕР_1 , на якому повинен був привезти співучасників до місця злочину, почекати їх повернення на території АЗС «ОККО», а після дзвінка ОСОБА_23 забрати їх з викраденим з місця вчинення злочину; ОСОБА_15 повинен був стежити за будинком потерпілого з вулиці та повідомити про небезпеку, використовуючи рацію, ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , а також по сигналу ОСОБА_23 проникнути до будинку потерпілого та допомогти їм вчиняти крадіжку.

З метою реалізації спільного плану, ОСОБА_23 , разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , взявши з собою раніше приготовлені для вчинення злочину речі , а саме: три рації «Quansheng»; ліпку стрічку «скоч» та мотузку, яку порізали на фрагменти довжиною від 1,2м. до 1,5м.; маски з прорізями для очей з метою приховування свого обличчя, рукавички , а ОСОБА_23 ще й взяв раніше придбаний револьвер з набоями та пристроєм для безшумної стрільби, а також кастет, які зберігав в кишені одежі , 16.02.2015 року, біля 18:00 годин на автомобілі марки «Тойота Авенсіс» держ.№ НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_26 , з метою таємного викрадення чужого майна з домоволодіння ОСОБА_9 , приїхали у с. Дачне Біляївського району Одеської області.

В с. Дачне Біляївського р-ну, ОСОБА_17 відповідно відведеної йому ролі, залишивши ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , поїхав до АЗС «ОККО» розташованої на а/д Київ-Одеса, чекаючи зв`язку по мобільному телефону з іншими учасниками злочину, з метою оперативного від`їзду з місця події після його скоєння разом з викраденими речами.

Тим часом ОСОБА_23 разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , розподіливши між собою фрагменти приготовленої мотузки та інші приготовлені для вчинення злочину речі, пройшли до домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_6 .

Перебуваючи на зупинці для автобусів розташованій навпроти домоволодіння ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , маючи при собі фрагменти мотузки, рукавички, моток ліпкої стрічки «скотч», шапку з прорізами для очей, рацію «Quansheng», відповідно раніше розробленого плану повідомив за допомогою рації ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , що господарів не видно, після чого залишився на вказаній зупинці з метою спостереження за навколишнім оточенням і попередження при виникненні для них небезпеки, а також з метою допомоги при вчиненні таємного викрадення майна ОСОБА_23 та ОСОБА_16 у разі якщо вони його викличуть по рації.

Тим часом ОСОБА_23 , маючи при собі револьвер системи «наган» споряджений набоями з пристроєм для безшумної стрільби, кастет, рацію «Quansheng», перчатки, фрагменти мотузки, шапку з прорізами для очей, спільно з ОСОБА_16 , який мав при собі фрагменти мотузок, рукавички та маску у вигляді косинки, через незачинену створу воріт проникли на подвір`я будинку АДРЕСА_6 , в якому на той час у дворі знаходився автомобіль потерпілих та в будинку горіло світло, що свідчило про знаходження вдома потерпілих.

Розуміючи, що вчинити таємне викрадення майна у них не вийде, ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите заволодіння майном сім`ї ОСОБА_9 вийшли за межі домовленості з ОСОБА_17 та ОСОБА_15 щодо вчинення таємного викрадення чужого майна з домоволодіння ОСОБА_9 та без попередження про це співучасників, через незачинені вхідні двері проникли у приміщення будинку до прихожої кімнати, пройшовши через яку до кімнати кухні застали в ній потерпілого ОСОБА_9 , його дружину ОСОБА_10 та їх знайомого ОСОБА_27 .

Продовжуючи злочин та з метою відкритого незаконного заволодіння чужим майном, ОСОБА_23 , під час руху в прихожій кімнаті дістав з кишені револьвер системи «Наган» споряджений набоями з пристроєм для безшумної стрільби, який тримав в руках, при цьому ОСОБА_16 рухався за його спиною.

Потерпілий ОСОБА_9 помітивши ОСОБА_23 зі зброєю та ОСОБА_16 позаду, сприйняв загрозу своєму життю та життю своєї дружини ОСОБА_10 , як реальну, попросив ОСОБА_23 опустити зброю та почав підніматись з-за столу за яким сидів, однак ОСОБА_23 , маючи намір подолати супроти потерпілого з метою доведення нападу до кінця , підняв револьвер та здійснив два прицільних постріли в ОСОБА_9 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді трьох сліпих вогнепальних поранень з локалізацією на передньої грудної клітки справа дві рани і одна на лівій передньої поверхні грудної клітки, які згідно висновку судової медичної експертизи №79 від 24.04.2015, не були небезпечними для життя, а викликали розлад здоров`я в межах від 6-ти до 21 дня і згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після чого, ОСОБА_9 з дружиною та знайомим ОСОБА_27 , вчинили активний супротив нападникам, в ході якого затримали ОСОБА_23 та ОСОБА_16 .

В свою чергу ОСОБА_15 та ОСОБА_17 через затримання ОСОБА_23 та ОСОБА_16 не довели єдиний умисел на таємне викрадення майна з домоволодіння ОСОБА_9 до кінця з причин, що не залежали від їх волі та не змогли вчинити усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, тобто вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_23 свою вину у вчиненні вказаних злочинів не визнав, окрім епізодів, кваліфікованих за ч.1 та ч.2 ст.263 КК України. Суду пояснив, що після приїзду до м. Одеса та відсутністю роботи на будівництві, він вирішив вчинити крадіжку. З цією метою попросив ОСОБА_17 показати йому де в с.Дачне Біляївського району Одеської області мешкає ОСОБА_9 , який, як йому відомо, займався бізнесом і якого він особисто знав раніше, на що ОСОБА_17 погодився та наступного дня показав в с. Дачне, Біляївського району домоволодіння, яке належить ОСОБА_9 . З метою подальшого вчинення крадіжки він запропонував ОСОБА_16 та ОСОБА_15 вказане, на що останні погодились. Протягом наступних трьох днів він, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 спостерігали за домоволодінням яке належить ОСОБА_9 та розташоване за адресою АДРЕСА_6 . На протязі трьох днів біля 17.00 годин ОСОБА_9 разом зі своєю дружиною виїжджали на автомобілі на одну годину та домоволодіння залишалось порожнім, в зв`язку з чим він вирішив вчинити крадіжку з домоволодінні саме в цей час.

В зв`язку з цим 16.02.2015 біля 18.00 годин на своєму автомобілі під керуванням ОСОБА_17 , він, ОСОБА_16 , ОСОБА_15 прибули в с. Дачне Біляївського району Одеської області де він, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , вийшли з автомобіля, а ОСОБА_17 поїхав очікувати його дзвінка до АЗС «ОККО». Після чого ОСОБА_15 пішов до автобусної зупинки розташованої навпроти домоволодіння ОСОБА_9 та по рації повідомив його, що ОСОБА_9 в домоволодінні немає. Отримавши таке підтвердження, він та ОСОБА_16 підійшли до домоволодіння ОСОБА_9 , де через незачинену створу воріт зайшли до подвір`я домоволодіння, після чого підійшли до вхідних дверей будинку, які виявились незачиненими, зайшли в будинок, при цьому він ішов попереду, а ОСОБА_16 за ним. Пройшовши темний коридор, він помітив світло у одній з кімнат та зрозумів, що господарі домоволодіння знаходяться в будинку. Після чого він дійсно побачив ОСОБА_9 , що сидів за столом, та здійснив декілька пострілів в бік останнього з револьвера, що був у нього, постріли він робив навмання, не бажаючи вбити потерпілого. Надалі, потерпілий підвівся та намагався стільцем виштовхати його з кухні, а потім кинув в його бік пакет з мукою, від чого він впав на підлогу та відчув біль в нозі. ОСОБА_28 , який увесь час стояв за ним, намагався допомогти йому підвестися та покинути будинок. Оскільки при падінні він зламав ногу, то далеко втекти вони не змогли і були затриманні на місці вчинення злочину.

Повідомив про те, що умислу на вчинення розбійного нападу він та інші обвинувачені не мали. Про наявність у нього зброї, а саме револьвера та кастету інші обвинуваченні не знали. Револьвер він зберігав під капотом свого автомобіля та дістав лише перед вчиненням злочину для відлякування собак, а кастет лежав у нього в куртці, яка перебувала в багажнику його автомобіля та яку він перевдягнув незадовго до вчинення злочину.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 свою вину у вчиненні розбійного нападу не визнав та наполягав, що його умисел був направлений тільки на крадіжку. Суду пояснив, що на початку 2015 року в м. Чернігові до його батька ОСОБА_29 завітав знайомий батька ОСОБА_23 і запропонував йому роботу будівельника в м. Одеса, на що останній погодився. Приблизно на початку лютого 2015 року він, ОСОБА_23 і ОСОБА_15 прибули до м. Одеси на автомобілі «Тойота Авенсіс» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_23 . По дорозі останній розповів йому та ОСОБА_15 , що в Одесі в нього є знайомий який знайшов їм квартиру. Минуло декілька днів, але обіцяного ОСОБА_23 працевлаштування не було і тому він вирішив повернутись додому до Чернігова. Через декілька днів йому зателефонував ОСОБА_30 і сказав, що знайшов роботу. В той же день останній вирушив в м. Одесу, де його зустрів ОСОБА_23 і запропонував скоїти крадіжку, на що він погодився. Деталі скоєння крадіжки вони обговорювали на одинці з ОСОБА_23 . Після чого, ОСОБА_30 , ОСОБА_15 і він стали кожен день їздити в с. Дачне, для того щоб виявити в який час господарі покидають будинок і в який час повертаються додому. В результаті чого вони встановили, що господарі кожен день в один і той же час покидають будинок і приблизно відсутні годину. Тому вони і вирішили скоїть крадіжку саме в той час коли відсутні господарі будинку, а саме 16.02.2015 приблизно о 17 годині вони вирушили з квартири і під`їхали до іншого будинку біля якого ОСОБА_30 зателефонував ОСОБА_17 і попросив його не надовго вийти і допомогти останньому. По дорозі ОСОБА_23 і ОСОБА_17 спілкувались про щось своє. По дорозі вони зупинились на АЗС «ОККО» ОСОБА_23 вийшов з автомобіля відкривав капот та щось звідти взяв, після чого попросив ОСОБА_17 сісти за кермо і завезти їх в с. Дачне. По приїзду в с. Дачне ОСОБА_30 сказав ОСОБА_17 зупинитись і ОСОБА_23 разом з ОСОБА_15 вийшли з машини, відійшли в сторону та про щось поговорили, через кілька хвилин ОСОБА_23 один повернувся і сів в автомобіль при цьому сказав ОСОБА_31 проїхати трохи далі. Після чого вони з ОСОБА_23 вийшли з автомобіля, а останній сказав ОСОБА_17 їхати звідси та чекати дзвінка від нього. Коли він та ОСОБА_23 заходили в двір потерпілого, а потім в його дім, ОСОБА_23 йшов попереду, а він ішов за ним. Вони проходили неосвітленим коридором і він почув звуки схожі на постріли, а коли пройшов далі, то не міг розібрати, що коїться, побачив, що в будинку є господарі, і від того розгубився. Після чого звернув свою увагу на те що ОСОБА_23 лежить на підлозі, і одразу почав допомагати йому підвестись з підлоги, для того, щоб тікати, але їх господарі догнали і почали бити. Він, в свою чергу, почав тікати як най далі від місця вчинення злочину, але його затримали якісь люди та привезли у подвір`я домоволодіння потерпілого, де кинули на землю та почали бити ногами і руками. Того ж вечора він, ОСОБА_23 та ОСОБА_32 були затриманні працівниками міліції, про що складені відповідні протоколи від 16.02.2015 року.

Обвинувачений ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердив покази ОСОБА_23 в частині того, що домовленість у них була лише на вчинення крадіжки, про наявність зброї у ОСОБА_23 він не здогадувався. Будь яких намірів на вчинення розбійного нападу у нього не було.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Суду пояснив, що 09.02.2015 року він разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_16 приїхали до м. Одеси, де їх зустрів ОСОБА_17 та заселив до квартири, яку їм винайняв на прохання ОСОБА_23 . Після цього ОСОБА_23 та ОСОБА_17 десь поїхали по справам. Наступного дня коли вони разом з ОСОБА_23 знаходилися на кухні в квартирі, то він запропонував скоїти крадіжку, так як роботи поки не має. Подумавши він дав згоду, так як був дійсно безробітний. Того ж дня вони в трьох поїхали в с.Дачне Біляївського району Одеської області, де по черзі з ОСОБА_16 почали спостерігати за будинком на який вказав ОСОБА_23 . Коли він вів спостереження, то бачив, що хазяїн разом зі своєї дружиною та ще з один чоловіком виїжджали на автомобілі зі свого двору в однин і той час та на протязі тривалого часу були відсутні, в будинку та у дворі не було світла. За цим будинком вони спостерігали на протязі трьох днів. ОСОБА_16 повернувся назад до м. Чернігів, а він разом з ОСОБА_23 ще їздили та вели спостереження за цим будинком, бо вирішили повернутися до початкового плану з крадіжкою, так як в них закінчувалися гроші. ОСОБА_23 зателефонував ОСОБА_33 та попросив його повернутись в м.Одесу, що той і зробив. 16.02.2015 року вони знову вирішили ввечері поїхали спостерігати за будинком, а в разі відсутності господарів у будинку, вчинити крадіжку. Він, ОСОБА_16 та ОСОБА_23 разом поїхали в с.Дачне Біляївського районну Одеської області. По дорозі, на зупинці громадського транспорту, до них в машину підсів ОСОБА_17 .. Доїхавши до заправки «ОККО», вони зупинилися і ОСОБА_23 вийшов з автомобіля та відкрив капот, але що він там робив нікому не відомо. Потім ОСОБА_23 сів на пасажирське сидіння, а ОСОБА_17 сів за руль і вони поїхали в с.Дачне, де ОСОБА_23 запропонував вийти з автомобіля. Після цього ОСОБА_23 сказав йому, щоб він пішов та подивився, чи є в будинку господарі, при цьому дав йому рацію, показав як нею користуватися і попросив, в разі відсутності господарів будинку, повідомити його по рації, також дав йому шапку і мотузку. Коли він запитав навіщо йому ці речі, той відповів, що можливо їм знадобиться його допомога, а речі необхідні, щоб не бути поміченим, якщо у дворі ведеться відео спостереження, та для зв`язування речей. Він пішов до будинку, а ОСОБА_23 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 залишились в автомобілі. Коли він дійшов до будинку, то побачив, що світло не горіло і в дворі було темно, одна стулка воріт була відкрита. Всі ці обставини свідчили про те, що господарі відсутні в домі, про що він повідомив по рації ОСОБА_23 .. Через декілька хвилин він побачив, що в двір зайшли ОСОБА_23 та ОСОБА_16 . Після цього він покинув місце свого спостереження і направився до Київської траси, щоб сісти до маршрутки та поїхати в м. Одесу, але невдовзі був затриманий. ОСОБА_15 підтвердив покази ОСОБА_23 в частині того, що домовленість у них була лише на вчинення крадіжки, про наявність зброї у ОСОБА_23 він не здогадувався. Будь яких намірів на вчинення розбійного нападу у нього не було.

В судовому засіданні ОСОБА_17 вину в інримінованому йому злочині визнав повністю та пояснив, що 16.02.2015 року, йому зателефонував ОСОБА_23 та запропонував біля 17 години вийти на зупинку громадського транспорту біля свого будинку, що він і зробив. До нього під`їхали на машині ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . По дорозі біля заправки « ОККО» ОСОБА_23 зупинив машину і копирсався під капотом, а після цього запропонував ОСОБА_17 пересісти за руль та під`їхати в с.Дачне Біляївського району Одеської області. ОСОБА_23 дав йому телефон, так як він свій залишив в дома, поклавши його між сидіннями, біля рації, але кому належала ця рація він не знав. Після того, як ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , вийшли з машини, він поїхав на заправку, де через три-чотири години його затримали робітники міліції. Він припускав, що ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 , хочуть скоїти крадіжку, але ні пістолета, ні кастета, ні мотузки він у них не бачив.

Однак суд вважає, що не дивлячись на покази обвинувачених ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , які не визнають свою причетність та вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів, їх вина підтверджується наявними у справі доказами.

Так, обвинувачені ОСОБА_23 та ОСОБА_16 були затримані безпосередньо відразу після скоєння злочину, а інші обвинувачені: ОСОБА_15 та ОСОБА_17 - через невеликий проміжок часу, що не оспорювалося як самими обвинуваченими та підтверджено і протоколами про їх затримання (т. 1 а.к.п. 97-99, 114-116, 135-137, 159-161).

В судовому засіданні допитаний в якості потерпілого ОСОБА_9 суду пояснив, що зі всіх обвинувачених він знає ОСОБА_17 , оскільки той з їх знайомою один раз приїжджав до них у гості, це було приблизно за шість місяців до скоєного. Також вказав, що багато років тому до нього зі знайомим приїздив ОСОБА_23 в особистих справах, але більше він його не бачив та стосунків з ним не підтримував. ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , до вчинення ними злочину, він раніше ніколи не бачив. Неприязних стосунків з обвинуваченими у нього не було, причини обмовляти їх у нього відсутні.

По обставинам вчинення відносно нього злочину пояснив наступне. В лютому 2015 року в будинку в селі Дачне, де він проживає з дружиною, проводилися ремонтні роботи, для здійснення яких вони найняли робітника. Біля однієї неділі кожного ранку він з дружиною зустрічали робітника на залізничній станції, а потім ввечері біля 17.00 годин відвозили його на ту ж станцію та були відсутні вдома приблизно одну годину. Коли від`їздили з дому, будинок постійно закривали, а ворота залишали відчиненими. Коли поверталися додому, машину постійно ставили посередині двору.

16.02.2015 року робітник не приїхав, тому біля 18.00 годин, він, його дружина ОСОБА_10 та їх друг ОСОБА_34 знаходилися вдома в будинку. На кухні за кухонним столом, який розташований напроти вхідних дверей сидів він, дружина, ОСОБА_34 стояв поряд, двері на вулицю були відкриті. На вулиці вже темніло, тому в кухні було включено світло. Їх автомобіль стояв у дворі перед входом. Від входу в будинок до кухні веде коридор довжиною приблизно метрів сім. Він почув якийсь рух у коридорі та, піднявши очі, побачив в коридорі ОСОБА_23 зі зброєю в руці, позаду нього йшов ОСОБА_16 , при цьому обидва мовчали, ніяких вимог не заявляли. На його прохання опустити зброю, ОСОБА_23 вистрілив та попав в його плече. Після чого він відхилився, схопив пакет з мукою, та кинув у нападника. У відповідь пролунав ще один постріл, але він не зачепив його. Після цього він схопив табуретку та разом з дружиною та ОСОБА_35 виштовхували ОСОБА_23 на вулицю, доки той не став тікати. Після другого пострілу за ним вибіг і ОСОБА_16 . Чи був третій постріл він не пам`ятає. ОСОБА_23 вибігаючи, спотикнувся через каміння у дворі та впав біля воріт, де вони його наздогнали та затягнули у двір. У ОСОБА_30 відібрали зброю, рацію та мотузку. ОСОБА_16 почали доганяти сусіди, але він встиг втекти. Він добре пам`ятає, що у ОСОБА_23 була шапка, яку той після першого пострілу опустив на очі, підняв светр та також натягнув його на обличчя. Чи було щось у ОСОБА_16 на голові він не пам`ятає. Він стверджує, що за часом подія відбувалася не більше 30 хвилин, напад відбувся миттєво. В результаті нападу він отримав поранення та був доставлений до лікарні, де йому надали медичну допомогу. У результаті оперативного втручання з його правої лопатки видалили кулю. Від другої кулі по дотичній у нього виявили дві рвані рани. Окрім ОСОБА_23 та ОСОБА_16 він більше нікого у будинку чи біля нього не бачив.

В судовому засіданні допитана в якості потерпілої ОСОБА_10 суду пояснила, що 16.02.2015 року біля 18.00 годин, у них вдома в гостях був ОСОБА_36 . Вона, її чоловік ОСОБА_9 та ОСОБА_34 сиділи на кухні за кухонним столом та розмовляли. В кухні було включено світло, а в коридорі була напівтемрява. Вона почула, що в коридор хтось зайшов. Оскільки на кухні яскраве світло, вона побачила, як першим з коридору увійшов ОСОБА_23 зі зброєю в руці, за ним стояв ОСОБА_16 .. ОСОБА_9 спокійно попросив ОСОБА_23 опустити зброю, після чого останній натягнув шапку та светр на обличчя та вистрілив у її чоловіка, який схопив пакет муки та кинув в ОСОБА_23 .. Після чого пролунав другий постріл, а ОСОБА_9 схопив стілець та за його допомогою почав виштовхувати ОСОБА_23 на вулицю. Вона та їх друг йому допомагали. Чи був третій постріл вона не пам`ятає. ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , вибігаючи на вулицю, зачепились через каміння та впали один на одного, при цьому викидаючи зброю, мотузку, кастет. Їм вдалося затримати біля воріт ОСОБА_23 , а ОСОБА_16 втік. ОСОБА_34 затримав ОСОБА_23 та зв`язав його. Вона зібрала речі, які той викинув, а саме: кастет, зброю, мотузку, викликала міліцію та швидку, після чого з чоловіком поїхала до лікарні. Всі зібрані нею речі вона залишила у дворі, а будинок закрила. В лікарні чоловіку надали допомогу. В результаті оперативного втручання кулю вилучили у її чоловіка з правої лопатки. Пізніше їй зателефонували з міліції, та повідомили, що їй потрібно приїхати додому та відчинити будинок для огляду. Вона повернулася додому, де з її згоди та у її присутності було проведено огляд місця вчинення злочину. Під час огляду у їх домоволодінні були виявлені та вилучені знаряддя вчинення злочину, а також ще одна куля, яку знайшли в кухні на підлозі. Вона добре пам`ятає, що ОСОБА_23 після його затримання стверджував, що вони попали не в ту хату. В подальшому проводилося впізнання, вона відразу впізнала ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Також додала, що ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , у будинку мовчали та ніяких вимог до них не висували, а ОСОБА_16 ніяких рухів не робив, стояв на один крок позаду ОСОБА_23 .. Чи було у ОСОБА_16 щось в руках, вона не помітила. Додала, що ОСОБА_23 стріляв у її чоловіка з відстані приблизно в три метри. Поранення у чоловіка були не тяжкі та зараз він почуває себе добре. Вона вважає, що їх хотіли пограбувати, бо знали що вони живуть добре, мають гроші, а її чоловік багатьом допомагає.

Крім того, вказані покази потерпілих також підтверджується і протоколом проведення слідчого експерименту, проведеного за їх участю 20.04.2015 року в с. Дачне.

Так, згідно вказаного протоколу було встановлено, що 16.02.2015р. ОСОБА_9 , його дружина ОСОБА_10 та знайомий ОСОБА_34 знаходилися в приміщенні кухні та сиділи за столом. ОСОБА_9 побачив, що двері в будинок відчинилися та в будинок зайшли двоє невідомих осіб, один крупної статури, а другий худорлявої, які прослідкували до дверного отвору кухні, де зупинилися. Надалі, чоловік, який був крупної статури, натягнув на підборіддя воріт, припустивши шапку, а інший чоловік виглядав із-за плеча чоловіка крупної статури. ОСОБА_10 залишилася біля столу сидіти. ОСОБА_9 , побачивши пістолет, який був направлений в його бік, піднявся, сказав опустити пістолет та вийшов з-за столу. В цей момент перший чоловік крупної статури направив в сторону сидячого за столом ОСОБА_9 пістолет та зробив два постріли в його бік. ОСОБА_9 , намагаючись вийти зі столу, схопив пакет з мукою, кинув його в нападника, надалі взяв табурет та штовхнув ним в останнього; після чого двоє невідомих чоловіків стали тікати з будинку. Вказаних нападників затримати відразу жителі с. Дачне, які забігли на подвір`я будинку. Після цього ОСОБА_10 поїхала з ОСОБА_9 до лікарні, де йому була надана медична допомога.(т.2 а.с.к.п.30-32).

Крім того, дані про вчинення злочину підтверджені і протоколом огляду місця події від 16.02.2015 року з фото таблицею до нього, в якому зафіксовано результати огляду будинку по АДРЕСА_6 .

У відповідності до вказаного протоколу огляду вбачається, що у відповідності до вимог закону оглянуто місце вчиненні злочину та виявлені та вилучені предмети, визнані речовими доказами, а саме: капюшон від куртки, пістолет револьверного типу, чотири патрона та три стріляних гільзи, предмет циліндричної форми який нагадує пристрій для безшумної стрільби, металевий предмет, сірого кольору, овальної форми, розміром 11см., в середині якого маються наскрізні, круглі отвори, зовні предмет нагадує кастет; виявлено кулю, калібру системи наган, поліетиленовий пакет, два шкіряні ремені, чорна шапка, чорна чоловіча кепка (бейзболка), маски з проріззю для очей, чорного кольору, пара печаток. Далі, в ході огляду місця події ОСОБА_10 , було добровільно надана чоловіча футболка зеленого кольору з комірцем на якій з передньої частини виявлені механічні пошкодження, у вигляді рваних, на якій виявлені плями бурого кольору. Після огляду будинку, був проведений огляд придомової території, а також території вулиці. В ході огляду біля забору буд. АДРЕСА_7 на землі виявлена чоловіча куртка чорного кольору, з надписом на спині "BLACKWOLF" (т.1.а.с.к.п.219-238).

Факт знаходження на місці злочину обвинувачених підтверджено в судовому засіданні і протоколами слідчих експериментів, проведеними за участю обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , які добровільно в присутності понятих та захисника розповідали обставини злочину та які дії були ними здійсненні; при цьому додатки до вказаних протоколів у вигляді відео носія були відтворені і під час судового розгляду.

Так, під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_17 показав де 16.02.2015р. залишив ОСОБА_23 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на мосту в напрямку с. Дачне, напрямок в якому вони направилися, а він поїхав на АЗС «ОККО», розташованої на а/ш «Одеса-Київ», де чекав дзвінка від ОСОБА_23 , але не дочекавшись останніх, був затриманий співробітниками поліції (т. 1 а.к.п. 126-130).

Обвинувачений ОСОБА_15 під час слідчого експерименту розповів яким чином ОСОБА_23 запропонував скоїти йому крадіжку майна; надалі він, ОСОБА_23 та ОСОБА_16 приїжджали к дому потерпілого та слідкували коли потерпілого з родиною не буде вдома; 16.02.2015р. він сумісно з ОСОБА_23 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 приїхали на АЗС «ОККО», де він разом з ОСОБА_23 вийшов з автомобілю та останній дав йому речі для зв`язування та пакування вкраденого, а саме: мотузку, скоч, рацію для зв`язку, перчатки та шапочку з прорізями для очей, щоб не бути ідентифікованими якщо в будинку наявні відеокамери та не залишати відбитки пальців; надалі ОСОБА_15 залишився на автобусній зупинці спостерігати за обстановкою біля дому потерпілого та чекати зв`язку з ОСОБА_23 , коли йому потрібно бути йти допомагати виносити викрадене майно, а ОСОБА_23 з ОСОБА_16 зайшли у двір потерпілого; надалі він почув біля двох вистрілів зі вказаного будинку, злякавшись що трапилося вбивство, він втік з місця скоєння злочину, але був затриманий працівниками міліції (т.1 а.к.п. 147-153).

Обвинувачений ОСОБА_16 під час проведення слідчого експерименту 16.04.2015 року добровільно показав та розповів, що 16.02.2015р. він сумісно з ОСОБА_23 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 приїхали на автомобілі до АЗС «ОККО»; доїхавши до моста ОСОБА_23 та ОСОБА_15 вишли з автомобілю та про щось розмовляли; надалі вони сіли до автомобіля та деякий час ще проїхали, а потім він та ОСОБА_23 з нього вишли та пішли в напрямок будинку АДРЕСА_6 , при цьому ОСОБА_23 сказав що потрібно навідати приятеля; вони вдвох зайшли в подвір`я будинку де біля вхідних дверей ОСОБА_23 дав йому мотузки та хустинку щоб прикрити обличчя в разі потреби; до будинку перший зайшов ОСОБА_23 через незачинені двері, а він зайшов за ним та побачив якусь бійку, при цьому ОСОБА_23 стояв у дверному пройомі приміщення кухні, а в кухні за столом знаходилися якісь люди; до ОСОБА_23 підбіг чоловік та замахнувся на нього стільцем, в цей момент ОСОБА_16 підійшов до ОСОБА_23 та побачив у нього пістолет; хлопки він почув, коли ще знаходився біля вхідних дверей в будинок, тому він підбіг до ОСОБА_23 , який впав обороняючись від чоловіків та намагався його витягнути з приміщення та втекти, але їх затримали.(т. 1 а.к.п. 171-178).

Вказані слідчі дії були проведені з дотриманням вимог законодавства у присутності понятих, захисників підозрюваних, при цьому жодних зауважень під час досудового слідства, відносно вказаної слідчої дії, не заявлялося.

Також, згідно протоколу огляду місця події від 17.02.2015 року, оглядалась квартира АДРЕСА_8 , під час огляду якої були виявлені та вилучені особисті речі в тому числі обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (т.1.а.с.к.п.239-241).

Згідно протоколу огляду та затримання транспорту від 17.02.2015 року був проведений технічний огляд та затримання автомобіля «TOYOTA Avensis» зеленого кольору, д/з НОМЕР_1 , в якому було виявлено особисті речі. (т.2 а.с.к.п.134).

Протокол огляду місця події від 17.02.2015 року, підтверджено, що оглядалась територія ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_9 , на якій знаходиться автомобіль «TOYOTA Avensis» зеленого кольору, д/з НОМЕР_1 ., в салоні якого серед іншого було виявлено та вилучено радіостанцію (рацію) чорного кольору (т.2 а.с.к.п.135-136).

Всі речові докази, які були вилучені під час огляду домоволодіння та у обвинувачених, були визнані речовими доказами по справі та оглянуті, про що складені відповідні протоколи; ухвалами суду на них був накладений арешт; окрім того наявні речові докази безпосередньо оглядалися і в судовому засіданні, окрім автомобілю ( т. 2 а.к.п. 6-29, т. 1 а.к.п. 242, 243-245,246, 247-249, 250).

При цьому, металевий предмет, вилучений 16.02.2015р. при огляді місця події в АДРЕСА_6 є саморобною холодною зброєю кастетом спрощеної конструкції та відноситься до конкретної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, що підтверджується висновком експерта № 41 від 20.04.2015р. (т. 1 а.к.п.211-212.)

У ОСОБА_9 були виявлені три сліпих вогнепальних поранення з локалізацією на передньобоковій поверхні грудної клітки: дві рани справа та одна на лівій передньобоковій поверхні грудної клітини; вказані пошкодження не були небезпечними для життя, а викликали розлад здоров`я в межах від 6-ти до 21 дня і згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджується висновком експертизи № 79 від 24.04.2015р. Наявні ушкодження є вхідними, вогнепальними, пульовими ранами, які спричинені трьома вогнепальними пульовими пораненнями, вихідних ран не містять (т.1 а.к.п. 215-218).

Вказаний висновок в судовому засіданні підтвердив експерт ОСОБА_37 , пояснивши, що він проводив судово-медичну експертизу відносно потерпілого ОСОБА_9 на підставі медичної документації, рентгенівских досліджень тощо та ним було встановлено, що поранення були кульові, сліпі, а не проникаючі. Вказані поранення не були небезпечні для життя чи здоров`я потерпілого, оскільки будь-які життєво важливі органи або великі кровоносні судини пошкоджені, не були. Локалізація поранень також свідчила про неможливість спричинення будь-якої іншої більш тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, смерть від цих пошкоджень наступити не могла, тому був зроблений висновок про те, що вказані ушкодження відносяться до легких з короткочасним розладом здоров`я.

Наявність вказаних ушкоджень та їх локалізація підтверджено відповідним висновком експертизи № 165 від 20.03.2015р., згідно якого на передній поверхні футболки потерпілого справа виявлені два вхідних, вогнепальних пошкодження, які утворені в результаті двох пострілів із зброї снарядом, до складу якого входить свинець, при цьому локалізація пошкоджень свідчить про те, що потерпілий був звернений передньою поверхнею грудної клітини до дульного зрізу зброї (т. 2 а.к.п. 75-80).

Висновком експерта №255 від 25.02.2015 року та № 334 від 10.04.2015р. підтверджено, що кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи «В» с ізогематглютинином анті А ізосерологічної еритроцітарної системи АВ0, на футболці, належній останньому, також виявлена його кров. (т.2 а.с.к.п.35-36, 60-62).

У відповідності до висновку експерта № 197 Б від 28.04.2015 року з ілюстративною таблицею, наданий на дослідження револьвер, вилучений в дворі будинку АДРЕСА_6 виготовлений промисловим способом, є короткоствольною нарізною зброєю револьвером "Наган", калібру 7,62 мм, № НОМЕР_2 ., для стрільби придатний. Стрільба з наданого револьверу, без натиснення на спусковий гачок, можлива. Пристрій для безшумної та безполум`яної стрільби (надалі ПБС) не є основною частиною зброї (т.2 а.с.к.п.121-133).

В судовому засіданні експерт балістик ОСОБА_38 вказаний висновок підтвердив та суду пояснив, що на дослідження був доставлений револьвер системи «Наган» з трьома гільзами та чотирма патронами, з яких три патрона були придатні для стрільби, а один - не придатний у зв`язку з розкладанням ініціюючого складу капсулю патрона, (кулі могли отсіреть); циліндричний предмет схожий на ПБС пристрій для безшумної стрільбі, куля. Револьвер не був обладнаний під пристрій безшумної стрільби, так як фіксування ПБС не було. При проведенні дослідження стрільба з застосуванням ПБС не проводилася через небезпеку для дослідника, що узгоджується з методикою та інструкцією. Щодо номеру реєстрації методик пояснював, що він її номер у висновку не зазначив, але вони зареєстровані в Міністерстві Юстиції України. При проведені експертизи ним використовувався вимірювач швидкості польоту кулі «ВБХ-731», але коли проводилася його перевірка та ліцензування, він не пам`ятає, про те що даний пристрій дійсно пройшов сертифікацію, впевнений. При порівнянні конструктивних особовостей досліджуваних кулі із зразками патронів, описи яких є в довідково-методичних посібниках, встановлено, що вона є частиною стріляного патрону калібру 7,62 мм, які призначені для стрільби з нарізної коротко ствольної вогнепальної зброї-револьвер системи «Наган» калібру 7,62 мм. В експертизі ним не було вказано з якою зброї була випущена куля, яка вилучена при оперативному втручанні у потерпілого ОСОБА_9 , у зв`язку з тим, що слідчим не було поставлене вказане запитання.

Аналізуючи зібрані в кримінальному провадженні докази в своїй сукупності, у суду немає підстав сумніватися в достовірності висновків проведених у справі експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними фахівцями, що володіють спеціальними знаннями для вирішення постановлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи, експертні висновки не суперечать іншим, зібраним по справі доказам, є науково обґрунтованими.

Таким чином, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні містять в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто в повній мірі відповідають вимогам КПК України, у зв`язку з чим вважає висловлені з цього питання доводи сторони захисту про їх невідповідність КПК України надуманими.

Суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна норма встановлена в статті 17 КПК України, відповідно до якої, однією із засад кримінального провадження встановлена презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка надає гарантіє будь-якій особі вважатись невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 року (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та на підставі доказів, наданих суду сторонами кримінального провадження.

Суд обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а також на інших матеріалах кримінального провадження, які були надані прокурором на підтвердження пред`явленого обвинувачення, та іншими учасниками судового розгляду.

Суд досліджує докази безпосередньо, оцінює їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.

При ухваленні вироку, суд також враховує принцип верховенство права, який відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, застосовується у кримінальному провадженні з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повинна бути доказана з переконливістю та безсумнівністю і підтверджена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 87 КПК України передбачено, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Так, у відповідності до ч. 2, ч. 3, ч. 5ст. 241 КПК України закріплено, що освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря. Перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово. Про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 245 КПК, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу- (освідування особи), частиною 5 якої визначено, що про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу.

Статтею 223 КПК України передбачено, що слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 7ст. 223 КПК- слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для освідування особи (а відповідно і для відбирання зразків). Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії всіх підозрюваних спочатку були кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України, а ОСОБА_23 також за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч.2 ст. 115 КК України, тобто їм інкримінувалося вчинення особливо тяжких злочинів, по яким участь захисника є обов`язковою.

Частиною 1 ст. 52 КПК України встановлена обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні, щодо особливо тяжких злочинів, з моменту набуття особою статусу підозрюваного, забезпечення якої відповідно до ч.1 ст.49 КПК України покладається на слідчого.

Всупереч вищезазначеним вимогам закону та ст. 49 ч. 1 п. 1 та ст. 52 ч. 1 КПК України відібрання біологічних зразків у всіх підозрюваних та їх освідування проводилося, хоча і на підставі постанов прокурора, але за відсутністю захисника та без згоди самих підозрюваних, оскільки заяви останніх в матеріалах провадження відсутні.

Тому, суд вважає, що докази, які були отриманні в результаті проведення вказаних слідчих дії, є недопустимими доказами по справі, а саме: отримані згідно протоколу освідування ОСОБА_23 від 16.02.2015р. (т. 1 а.к.п 103); протоколу отримання зразків для експертизи у ОСОБА_23 від 28.02.2015р. т.1 а.к.п. 105- 106; протоколу освідування ОСОБА_17 від 16.02.2015р. т. 1 а.к.п 120; протоколу отримання зразків для експертизи у ОСОБА_17 від 24.02.2015р. та від 24.02.2015р. т.1 а.к.п. 122-123, 124-125; протоколу освідування ОСОБА_15 від 16.02.2015р. т. 1 а.к.п 141; протоколу отримання зразків для експертизи у ОСОБА_15 від 24.02.2015р. т.1 а.к.п. 143-144, 145-146; протоколу освідування ОСОБА_16 від 16.02.2015р. т. 1 а.к.п 165; протоколу отримання зразків для експертизи у ОСОБА_16 від 24.02.2015р. т.1 а.к.п. 167-168, 169-170.

Європейський суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» різновид доктрини «плодів отруєного дерева»: коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.

Таким чином, системний аналіз вимог законодавства та практики ЄСПЛ вказує про те, що допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Отже, біологічні зразки крові та слюни всіх обвинувачених, змиви з їх рук та обличчя, що у подальшому використані експертами при проведенні відповідних експертиз у кримінальному провадженні, здобуті з істотними порушеннями норм КПК України щодо їх отримання, а тому висновки експерта, а саме: № 313 від 28.04.2015р., № 312 від 25.04.2015р., № 314 від 28.04.2015р. за результатами їх дослідження також не можуть бути прийнятими до уваги, як допустимі докази (т. 1 а.к.п. 184-189, 193-198, 202-207).

З цих ж підстав судом визнається недопустимими доказами по справі висновок експерта №303 від 25.02.2015 року та №304 від 25.02.2015 року по крові обвинувачених; висновок експерта цитолога № 167 від 10.03.2015р. та № 166 від 10.03.2015р.; висновок експерта імунолога № 291 від 06.04.2015р. по кепці-бейсболці; № 316 від 08.04.2015р. парі печаток; № 320 від 09.04.2015р. шапки балаклави; № 297 від 07.04.2015р. шапки; № 330 від 26.03.2015р., № 332 від 27.03.2015р.; № 279 від 24.03.2015р. (т.2 а.с.к.п.40-42, 52-54, 56-58, 83-85, 88-90, 93-95, 98-100, 103-105, 108-110, 113-117).

Крім того, судом перевірялися доводи захисту щодо порушення вимог ст. ст. 233, 234-237 КПК України та недопустимості в якості доказу протоколу огляду місця події від 16.02.2015р., за результатами якого були вилучені певні речі та проведено їх дослідження, але суд з вказаними доводами не погоджується, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має право проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті, тобто у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Як вбачається з матеріалів справи огляд місця події відбувався 16.02.2015р. за участю потерпілої ОСОБА_10 , яка є правомірним володільцем вказаного домоволодіння, вона безпосередньо приймала участь при проведенні вказаної слідчої дії, будь-яких зауважень не зазначала, а, натомість, під час допиту в суді, підтвердила вказані факти. Зазначене також не спростовувалося в судовому засіданні і іншим господарем домоволодіння - потерпілим по справі ОСОБА_9 , який підтвердив, що в той час знаходився в лікарні. Крім того, судом зазначається, що вказана слідча дія відбувалася відразу після вчинення злочину, тобто саме 16.02.2015р. об 19год20хвилин, що також не суперечить вимогам ст.233 КПК України.

Тому, суд вважає, що будь-яких істотних порушень вимог законодавства, яке б тягнуло безумовне визнання вказаних доказів недопустимими, судом не встановлено, в зв`язку з чим доводи захисту в цій частині є неспроможними.

Судом також перевірялися доводи захисту з приводу невідповідності кількості патронів та куль, вилучених під час огляду місця події, які в подальшому були оглянуті та надані експерту на дослідження, що на думку захисту є результатом недопустимості висновку експерта № 197Б від 28.04.2015р.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 16.02.2015р. крім іншого було вилучено: револьвер, в якому на момент огляду в барабані пістолета було чотири патрона та три стріляних гільзи.

Згідно до протоколу огляду предмету від 17.02.2015 року, яким оглядався: паперовий конверт в якому знаходиться 4 патрони та три стріляні гільзи виконані з металу жовтого кольору, при огляді патронів встановлено що в двох патронах маються кулі, в інших двох кулі відсутні та візуально проглядається пороховий заряд. На торцевій стороні гільз, по кругу від капсулю маються позначки у вигляді цифр розташованих навпроти одна одної «38-71» «38-69»; пістолет системи наган зовні пофарбований фарбою чорного кольору. По всій поверхні пістолету маються подряпини фарби до металу сірого кольору. На поверхні пістолету проглядається фрагмент номеру 2523 три останні цифри нечіткі. (т.2.а.с.к.п.6).

При цьому згідно висновку експерта балістика № 197 Б від 28.04.2015 року вбачається, що експерту були надані на дослідження: пістолет (револьвер) з трьома гільзами та чотирма патронами, циліндричний предмет схожий на ПБС, куля, вилучена при оперативному втручанні потерпілого ОСОБА_9 , при цьому чотири предмета зовні схожі на патрони характеризуються наступними конструктивними особливостями, в тому числі мають дві кулі без оболонкові та дві оболонкові (т. 2 а.к.п.124).

Протиріччя вказані письмові докази не містять, всі предмети, які були досліджені експертом, останній підтвердив в судовому засіданні, тому доводи захисту в цій частині є неспроможними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи та дослідженим доказам.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_23 - адвокат ОСОБА_11 просив також однією із підстав недопустимості в якості доказу по справі - висновку балістичної експертизи зброї, вилученої на місця злочину, визнати ту обставини, що експерт при проведенні експертизи застосував Методики її проведення, не вказавши їх номер в Реєстрі методик проведення судових експертиз, затверджених Наказом Мінюсту України 02.10.2008 N 1666/5 , а також послався на надані ним документи, отримані при здійсненні захисту обвинуваченого про те, що повірка вимірювального комплексу оптоелектронного ИБХ-371, який використовувався при експертному дослідженні зброї та боєприпасів по даному кримінальному провадженню, за період з 2014 по 2015 роки не проводилась, а тому вважав, що висновок експерта сумнівний.

Крім цього, захисник посилався також на те, що по даній справі експерт надав не повний висновок по справі і мав право вийти за межі поставлених на вирішення експертизи питання , провівши дослідження , які дадуть відповідь на питання чи з цієї зброї здійснені постріли наданими по експертизі боєприпасами.

Суд вважає, що підстав визнавати висновок судово-балістичної експертизи недопустимими доказом по цим підставам не має, так як вимоги до експертного висновку, який повинен бути наданий по кримінальному провадженню викладені в ст.102 КПК України .

Крім цього, ч.2 ст.102 КПК України чітко визначено, що лише у разі виявлення в ході проведення експертизи відомостей, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких не ставилися питання, експерти має право зазначити про них у своєму висновку.

Таким чином, суд вважає, що наданий по справі висновок судово-балістичної експерти повністю відповідає вимогам діючого законодавства, містить всі необхідні реквізити, отриманий на підставі ухвали слідчого, тому приймається судом в якості належного доказу по справі.

Також захисник обвинуваченого ОСОБА_23 в ході слухання по справі вказував, на те, що змінивши обвинувачення по даному кримінальному провадженню, його підзахисному ОСОБА_23 прокурор фактично інкримінував йому інший склад злочину , а саме , передбачений ч.3 ст.186 КК України, який кваліфікується як грабіж, тобто відкрите заволодіння чужим майном.

Однак суд вважає , що посилання прокурора в обвинувальному акті на відкритий спосіб заволодіння чужим майном не свідчить про наявність у обвинуваченого ОСОБА_23 більш м`якого складу злочину, ніж той, що йому інкримінується так як, відмінністю розбою від насильницького грабежу є саме спосіб посягання, а саме грабіж це завжди відкрите посягання, а розбій може вчинятись як відкрито, так і таємно.

ОСОБА_16 під час судового розгляду вказувалося про те, що на досудовому слідстві до нього застосовувалися недозволені методи, однак судом вказані посилання обвинуваченого до уваги не приймаються, оскільки будь-якими об`єктивними даними вказані обставини не підтверджені.

Судом встановлено, що згідно висновку судово-психологічної екпертизи № 6170 у обвинуваченого ОСОБА_23 рівень інтелекту відповідає середній нормі для його вікової групи, але спостерігаються ознаки віддалених наслідків черепно - мозкової травми у вигляді зниження рівня уваги та пам`яті. З інших особистісних особливостей це високий ступінь ідентифікації з традиційною культурною та соціальною роллю чоловіка в суспільстві, низький рівень стресостійкості. Ситуація з непередбачуваним результатом, швидкою зміною діючих факторів, невпорядковані і не піддаються плануванню для випробуваного є стресовими. Зазначені психологічні особливості та особливості досліджуваної ситуації скоєння злочину привели до виникнення у ОСОБА_39 стану емоційного (психологічного) стресу, в якому він здійснив постріли в потерпілого ОСОБА_9 . ОСОБА_23 під час здійснення інкримінованого йому діяння, а саме при здійсненні пострілів в потерпілого ОСОБА_9 , знаходився в стані емоційного (психологічного) стресу, тому він не був здатний повною мірою адекватно сприймати ситуацію, в якій він почав робити постріли, і в повною мірою усвідомлено керувати своїми діями і передбачити (спрогнозувати) їх наслідки. (т.2 а.с.к.п.250-256).

Вказаний висновок в судовому засіданні був підтверджений експертом ОСОБА_40 , який пояснив, що ОСОБА_23 під час інкримінуємих події знаходився в стресовому стані, оскільки в нього низький рівень до стресостійкості, яка призводить до непередбачуваного результату. Вплинути на низьку стресоустойчівість могли особистісні психологічні особливості останнього, вроджені трудності, відкрита черепно-мозгова травма, яку ОСОБА_14 переніс в 2012 році. Вказане не позбавляло його можливості керувати своїми діями, але він не міг швидко реагувати на зміну обстановки.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що, незважаючи на захисну позицію обох обвинувачених ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_41 та ОСОБА_17 свою вину визнали у повному обсязі, приймаючи до уваги, що оскільки всі обвинувачені впродовж невеликого часу після вказаних подій одразу були затримані, своє знаходження на місці скоєння злочину не заперечували, натомість вказували на направлення їх умислу на крадіжку, а не на розбій, з урахуванням всіх інших доказів по справі поясненнями потерпілих, експертів, письмовими доказами тощо, в рамках пред`явленого обвинувачення, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості:

- ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених: ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікованого як носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї (крім гладко ствольної мисливської) та бойових припасів до неї без передбаченого законом дозволу; ч. 2 ст. 263 КК України, кваліфікованого як носіння кастету без передбаченого законом дозволу; ч. 3 ст. 187 КК України, кваліфікованого як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насиллям, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, особою яка раніше вчинила розбій;

- ОСОБА_16 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, кваліфікованого як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я до особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло;

- ОСОБА_15 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікованого як незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

При цьому суд вважає, що підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_16 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України відсутні, оскільки розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні; при цьому дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій (п.п. 4, 6 ППВСУ Про судову практику у справах про злочини проти власності від 6 листопада 2009 р. № 10).

При цьому суд вважає, що з кваліфікуючих ознак ОСОБА_16 належить виключити поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, який інкримінований зайво, оскільки під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений взагалі будь-яких дій відносно потерпілого не вчиняв.

Крім того, органами досудового слідства дії ОСОБА_23 додатково кваліфіковані по даному епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України як замах на вбивство потерпілого ОСОБА_9 .

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_23 обвинувачувався в тому, що з метою доведення корисливого злочину до кінця, вирішив за допомогою револьвера позбавити життя ОСОБА_9 , так як останній міг завадити вчиненню кримінального правопорушення.

З цією метою ОСОБА_23 підняв револьвер та здійснив два постріли в ОСОБА_9 , однак в зв`язку з тим, що ОСОБА_9 під час пострілів перебував у русі та намагався чинити опір ОСОБА_23 , потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді трьох сліпих вогнепальних поранень: з локалізацією на передній частині грудної клітки справа та на лівій поверхні грудної клітки.

Зазначені пошкодження не були небезпечними для життя, а викликали розлад здоров`я в межах від 6-ти до 21 дня і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Однак, відповідно до диспозиції п.6 ч.2 ст.115 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне вбивство з корисливих мотивів.

Так дослідженими по справі доказами не підтверджено , що ОСОБА_23 мав умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , так як останній міг зашкодити йому у вчиненні злочину.

Далі суд зазначає, що розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Цей злочин є найнебезпечнішим серед усіх посягань на власність.

Об`єктивна сторона розбою (ч. 1 ст. 187 КК) полягає в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. (п. 9 ППВСУ Про судову практику у справах про злочини проти власності від 6 листопада 2009 р. № 10).

Розбій є закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном (усічений склад).

Серед особливостей кваліфікації розбою належить вказати на такі.

Відповідно до п.11 ППВСУ Про судову практику у справах про злочини проти власності від 6 листопада 2009 р. № 10 умисне заподіяння у процесі розбою чи вимагання, легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, а також середньої тяжкості тілесного ушкодження, незаконне позбавлення волі, вчинене способом, небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, завдання побоїв, що мало характер мордування, охоплюються статтею 187 або 189 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти здоров`я, не потребують.

Лише, якщо під час розбою чи вимагання було умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, або останнього було умисно вбито, дії винної особи належить кваліфікувати за сукупністю злочинів за ч. 4 ст. 187 чи ст. 189 КК і ч. 2 ст. 121 або п. 6 ч. 2 ст. 115 КК.

Оскільки в ході проведення судового слідства, судом достовірно було встановлено, що ОСОБА_23 та ОСОБА_16 відкрито напали на потерпілого ОСОБА_42 з метою незаконного заволодіння чужим майном, і в ході цього нападу ОСОБА_9 було заподіяно легкі тілесні ушкодження , що спричинили короткочасний розлад його здоров`я, то їх дії, які органами досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України і додаткової кваліфікації за іншими статтями не потребують.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність у діянні складу та події кримінального правопорушення.

Згідно до ч.1 ст.373 КПК України у випадку встановлення підстав для закриття провадження, передбачених п. 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до ч.4 ст.374 КПК України якщо особі пред`явлено декілька обвинувачень і деякі з них недоведені, то у резолютивній частині вироку зазначається, за яким з них обвинувачений виправданий, а за яким - засуджений.

Тому суд вважає, що ОСОБА_23 по пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України належить визнати невинуватим та виправдати за відсутністю складу злочину.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_15 та ОСОБА_17 суд вважає щире каяття, а ОСОБА_23 - наявність неповнолітньої дитини ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 3 а.к.п. 152 ).

Обтяжуючих покарання обставин для всіх обвинувачених, судом не встановлено.

Окрім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений:

- ОСОБА_23 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює та офіційні джерела доходів у нього відсутні, має родину та дружину, постійне місце реєстрації, характеризується посередньо;

- ОСОБА_16 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, офіційно не працював та офіційного джерела доходів не має, був студентом та тренером на добровільних засадах «Федерації універсального бою» у м. Чернигів, є майстром спорту по кікбоксінгу, має постійне місце реєстрації, за яким характеризується позитивно (т. 3 а.к.п. 149, 150 т. 3);

- ОСОБА_15 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, офіційно не працюючий, характеризується посередньо (т. 3 а.к.п. 147);

- ОСОБА_17 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працює, має похилих батьків пенсіонерів та постійне місце реєстрації, характеризується добре (т. 3 а.к.п. 134).

Тому при призначенні покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних злочинів та роль кожного в їх вчиненні, враховуючи наявність пом`якшуючих обставини у обвинувачених ОСОБА_23 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 та відсутність обтяжуючих обставин, приймаючи до уваги думку потерпілої сторони щодо необхідності призначення суворого покарання тільки ОСОБА_23 , суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання всім обвинуваченим у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій інкримінованих статей, оскільки призначення більш м`якого покарання не буде достатнім для їх виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а призначення більш суворого покарання не буде відповідати тяжкості скоєного та особі винних, що на думку суду буде достатнім для їх виправлення.

При цьому, приймаючи до уваги думку потерпілих та прокурора про можливість застосування ст.75, 76 КК України, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_17 необхідне обрати покарання у виді позбавлення волі та можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_15 під час розгляду справи перебував у режимі попереднього ув`язнення с 16.02.2015р. по 12.06.2017р., тобто 2 роки 3 місяця 27 днів, тому з урахуванням ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015р. йому необхідно призначити покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та вважати покарання відбутим.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України та передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в наступній редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє увезення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Отже, зазначений закон погіршує становище обвинувачених у порівнянні з попередньою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України (закон № 838-VIII від 26.11.2015року).

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До обвинувачених ОСОБА_23 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 запобіжний захід у виді тримання під вартою був застосований з 16.02.2015 року (т. 1 а.к.п. 97-99, 135-137, 159-161).

Разом з цим, попереднє ув`язнення у розумінні положень ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.532 КПК України вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_23 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 перебували в режимі попереднього ув`язнення під час всього судового розгляду даного кримінального провадження з 16.02.2015 року (дата фактичного затримання), що підтверджується ухвалами суду.

Саме цей термін попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання по день набрання вироком законної сили має бути врахований судом за правилами ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням вищенаведеного запобіжний захід, обраний ОСОБА_23 та ОСОБА_16 у виді тримання під вартою, необхідно залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Оскільки судом частина доказів по справі була визнана недопустимими, в тому числі і ряд проведених експертиз, тому на думку суду всі судові витрати по вказаним експертизам належить покласти на рахунок держави, а інші стягнути з ОСОБА_23 ..

Долю речових доказів по справі належить вирішити у відповідності до ст.. 100 КПК України, залишивши на зберіганні в матеріалах справи ДВД носії, автомобіль та особисті документи повернути володільцю, інше знищити.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 місяців з конфіскацією майна.

У відповідності до ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_23 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 місяців з конфіскацією майна.

ОСОБА_23 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України виправдати за відсутністю складу злочину.

ОСОБА_20 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна.

ОСОБА_21 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Зарахувати ОСОБА_15 у строк покарання попереднє ув`язнення с 16.02.2015 р. по 12.06.2017 р., з урахуванням ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та вважати призначене судом покарання відбутим.

ОСОБА_22 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_23 , ОСОБА_16 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення в ОСІ УДПтСУ в Одеській області з моменту їх затримання тобто з 16.02.2015р. до набранням вироку суду законної сили, виходячи із рахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, на підставі Закону України від 26.11.2015р. «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_23 та ОСОБА_16 рахувати з момент фактичного затримання тобто з 16.02.2015р.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_23 та ОСОБА_16 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Запобіжні заходи засудженим ОСОБА_17 та ОСОБА_15 у вигляді особистого зобов`язання - скасувати.

Витрати по проведенню експертиз судово балістичної експертизи № 197Б від 28.04.2015р. в сумі 614 (шістсот чотирнадцять)грн., судово психологічної експертизи № 6170 від 30.11.2015 року в сумі 2 864 (дві тисячі вісімсот шістдесят чотири)грн. 40 коп., на загальну суму 3 478 (три тисячі чотириста сімдесят вісім) грн.80 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_23 на користь держави.(т.2 а.с.к.п. 120; 250).

Крім того суд вважає за необхідне зняти арешт, накладений ухвалами Біляївського районного суду Одеської області від 19.02.2015 року (т.1 а.к.п 168; 177; 247-249), (т.2 а.с.к.п.1), (т.2 а.с.к.п.2; 3-5), а саме з речей:

- одного фрагменту долоні з лівої сторони поверхні багажника; сліду пальця руки з правої сторони поверхні багажника; фрагменту долоні з лівої стойки корпусу автомобіля; відбитків пальця руки з поверхні атласу який знаходився в автомобілі; відбитка перчаток з правої передньої пасажирської двері; відбитка перчаток з ручки відкривання передньої пасажирської двері; металевого предмету довжиною 1 м., виявленого між переднім пасажирським сидінням та дверима що належить ОСОБА_17 ; радіостанції чорного кольору, телефону марки Sony Ericsson чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_3 з сім картою оператора мобільного зв`язку Лайф № НОМЕР_4 , транспортного засобу «Toyota Avensis» д/з НОМЕР_1 , що знаходилися в користуванні ОСОБА_17 ;

- куртки чорного кольору, футболки зеленого кольору, шапки з прорізами, кастета, револьвера, шапки чоловічої, кепки, глушителя для револьвера, полімерного пакету, кулі, змиви речовини бурого кольору з поверхні тротуарної плитки біля воріт;

- ватних тампонів зі змивами речовини бурого кольору з правої та лівої руки; марлевих тампонів зі змивами на порохові гази водним розчином з правої та лівої руки; з області обличчя; з правої та лівої руки; радіостанції чорного кольору; мобільного телефону червоно-чорного кольору Nokia 5030 ІМЕІ НОМЕР_5 з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф»; пластикової картки червоного кольору з написом «отримуй більше - НОМЕР_6 », 4-х фрагментів мотузки чотирьох-кольорового плетіння; батарейки «Philips»; металевих кусачок для нігтів; двох чорних перчаток з білою рельєфною поверхнею, які належали ОСОБА_23 ;

- марлевих тампонів зі змивами на порохові гази спиртовим розчином в області обличчя, лівої та правої руки, радіостанції чорного кольору, дві печатки з білою рельєфною поверхнею, липкої стрічки «скотч», шапки чорного кольору з 3 прорізами округлої форми для очей та роту, двома фрагментами мотузки чотири кольорованого плетіння, які належали ОСОБА_15 ;

- марлевих тампонів зі змивом на порохові гази спиртовим розчином з області обличчя; лівої та правої руки; два фрагменти мотузки чотирьох кольорового плетіння, хустки сірого кольору, які належали ОСОБА_16 ;

- гаманця чорного кольору, що належить ОСОБА_16 в якому знаходилося 3 купюри номіналом по 1(одної) гривні, посвідчення про прописку на ім`я ОСОБА_43 , студентського квитка на ім`я ОСОБА_16 , студентського квитка на ім`я ОСОБА_44 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_16 , картки Приват Банку № НОМЕР_7 , прибуткової картки «Ельдорадо» № НОМЕР_8 , фотокартки 3х4, накопичувальної дисконтної картки, дисконтної картки «Спортландія», пластикової картки «Нова Пошта» та 20 звичайних візитних карток, які належали ОСОБА_16 ; мобільного телефону Samsung чорного кольору НОМЕР_9 , чехла чорного кольору в якому знаходився телефон Samsung та 4-ри сім картки оператора мобільного зв`язку, пластикової картки синього кольору «Київстар» з номером НОМЕР_10 , ключа «Т» образної форми, власником або користувачем якого міг бути ОСОБА_16 ;

Речові докази, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Біляївського РВ в Одеській області (т. 1 а.к.п.242), (т. 2 а.к.п.11;13;16;17), а саме:

- два фрагмента рукавичок; металевий предмет циліндричної форми, три гільзи один патрон, одну кулю, кепку з тканини, капюшон з куртки, дві перчатки з тканини, шапку з прорізами для очей, в`язану, чорну в`язану шапочку, футболку зеленого кольору, ремінь з пряжкою; металевий кастет; вісім паперових конвертів з змивами біологічних зразків ОСОБА_23 ; ОСОБА_17 , ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; один паперовий конверт зі змивом рідини бурого кольору з тротуарної плитки подвір`я; 26 звичайних візитних карток, картки «Приват Банку» № НОМЕР_11 , картки «Приват Банку» № НОМЕР_12 , пластикову картку АЗС «Шелл та Лукойл»; картку «Приват Банка» № НОМЕР_7 , прибуткову картку «Ельдорадо» № НОМЕР_8 , фотокартку 3х4, накопичувальну дисконтну картку, дисконтну картку «Спорт лан дія», пластикову картку «Нова Пошта», 20 звичайних візитних карток, хустинку сірого кольору, порохові змиви ОСОБА_23 , у кількості 6 штук; порохові змиви ОСОБА_45 , у кількості 6 штук; порохові змиви ОСОБА_15 , у кількості 6 штук, змив з предмету циліндричних форм; змив з револьвера; металевий предмет, радіо станцію(рацію) чорного кольору «Quansheng», радіо станцію (рацію), чорного кольору; три фрагменти мотузки для білизни довжиною 1,5 та 1,20 см; одну батарейку «Філіпс»; металеві кусачки для нігтів; дві перчатки чорного кольору; радіо станцію ( рацію), чорного кольору «Quansheng»; предмет округлої форми з ліпкої стрічки прозорого кольору; в`язану шапку з прорізами для очей та носу, чорного кольору дві перчатки з тканини чорного кольору, мотузки для білизни; мотузки довжиною 1,36 см*5 мм, синього - червоного - білого кольору; довжиною 1,38 см*5 мм, синього - червоного - білого кольору - після набрання вироком законної сили - знищити.

Речові докази: - 4 лазерних диска «PRITA», 2 диска Verbatim на якому є відеозапис проведення слідчого експерименту за участю: підозрюваного ОСОБА_15 , з фото таблицею до слідчого експерименту, підозрюваного ОСОБА_16 , з фото таблицею до слідчого експерименту; проведення слідчого експерименту за участю: потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - зберігати в матеріалах кримінального провадження; - гаманець чорного кольору, в якому знаходились 3 купюри номіналом одна гривня, посвідчення про прописку на ім`я ОСОБА_16 , студентський квиток на ім`я ОСОБА_16 , студентський квиток на ім`я ОСОБА_46 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_16 , мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_13 , чехол чорного кольору, 4 сім карти оператора мобільного зв`язку, пластикову картку «Київстар» № НОМЕР_10 , ключ «Т» образної форми, які були вилучені в ході: особистого огляду ОСОБА_16 повернути власникам (т.1 а.к.п.147-153; 171-178); (т.2 а.к.п.30-32).

Револьвер системи «наган», ПБС після набрання вироком законної сили знищити.

3 купюри номіналом 50 гривень, 3 купюри номіналом 2 гривні, 5 купюр номіналом 1 гривня, 3 ключі «Т» образної форми з брелком чорного кольору повернути ОСОБА_17 .

Мобільний телефон «Sony-Ericsson» чорного кольору НОМЕР_14 з сім карткою оператора мобільного зв`язку Лайф № НОМЕР_4 , мобільний телефон «Нокіа» 5030 ІМЕІ НОМЕР_5 з картою мобільного оператору «Лайф», пластикова карта червоного кольору «Отримуй більше», які належать ОСОБА_23 , повернути власнику.

Повернути транспортний засіб - автомобіль «Toyota Avensis» д/з НОМЕР_1 власниці - ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_10 .

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3