Справа № 388/1215/16-к
Провадження №1-кп/403/2/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 року Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
потерпілої: ОСОБА_4
законного представника потерпілої (матір): ОСОБА_5
представника потерпілої (адвокат): ОСОБА_6
представника цивільного відповідача (Долинської ЦРЛ: ОСОБА_7
захисника (адвокат): ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_9
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився: с. Осикувате Кіровоградського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, раніше не судимого, лікар акушер-гінеколог поліклініки Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області, зареєстрованого жителем за адресою: АДРЕСА_1 , жителя за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що у 2002 році закінчив Дніпропетровську державну медичну академію і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря. Наказом головного лікаря Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області за №106-ОС від 13 грудня 2012 року ОСОБА_9 прийнято на роботу до медичного закладу лікар-акушером гінекологом жіночої консультації медичної установи. Наказом головного лікаря Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області за №111 від 16 травня 2014 року ОСОБА_9 переведено на посаду лікар-акушера гінеколога поліклініки.
Відповідно до кваліфікаційних вимог «Довідник кваліфікаційних професій працівників». Випуск 78. Охорона здоров`я», що затверджений наказом МОЗ України за №117 від 29 березня 2002 року, погодженого Міністерством праці та соціальної політики, лікар-гінеколог І-ої кваліфікаційної категорії зобов`язаний забезпечити раннє виявлення ускладнення вагітності і пологів, лікування та нагляд за породіллями, застосовувати сучасні методи профілактики. Лікування та реабілітації в межах своєї спеціальності; володіти всіма методами амбулаторного і стаціонарного лікування, надавати швидку і невідкладну медичну допомогу хворим акушерсько-гінекологічного профілю, а також повинен знати організацію акушерсько-гінекологічної допомоги; права, обов`язки та відповідальність лікаря-акушера гінеколога; загальні і спеціальні методи обстеження, які застосовуются в акушерстві і гінекології; сучасні методи проведення пологів; виявлення, спостереження, лікування ускладнень вагітності та післяпологову реабілітацію; правила оформлення медичної документації. Таким чином, ОСОБА_9 обіймаючи посаду акушер-гінеколога поліклініки є медичним працівником, що наділений профеійними обов`язками.
Згідно графіку роботи лікарів під час чергування на вересень 2014 року, затвердженого виконуючим обов`язки головного лікаря Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області, ОСОБА_9 30 вересня 2014 року перебував на чергуванні у медичному закладі.
30 вересня 2014 року о 16.40 год. до пологового відділення Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області було доставлено неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час попереднього огляду хворої ОСОБА_4 , лікарем ОСОБА_9 встановлено діагноз: вагітність 28 тижнів, загроза передчасних пологів, який відповідно до висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро судово медичної експертизи» за №40 від 04 серпня 2016 року є необгрунтованим. Крім цього, відповідно до встановленого діагнозу, хворій ОСОБА_4 не було визначено группу крові та резус належності, не призначено проведення кулоограми та вмісту тромбоцитів в крові, проте призначено внутрішньовенне введення лікарського засобу «Гінепрал».
Згідно висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро судово медичної експертизи» за №78 від 25 грудня 2016 року, при застосуванні лікарського засобу «Гінепрал» при токолітичній терапії необхідно контролювати стан фетоплацентарного комплексу, пересвідчитися у відсутності відшарування плаценти. Клінічні симптоми передчасного відшарування плаценти можуть бути злагоджені на тлі токолітичної терапії, а призначене хворій ОСОБА_4 внутрішньовенне введення лікарського засобу «Гінепрал», терапевтична доза якого була удвічі завищена, могла призвести до прогресування відшарування плаценти.
30 вересня 2014 року біля 19.00 год. стан хворої ОСОБА_4 різко погіршився і лікарем ОСОБА_9 було прийнято рішення про транспортування ОСОБА_4 до обласного перинатального центру, але при цьому її стан не контролювався, структурні зміни шийки матки на тлі лікування лікарським засобом «Гінепрал», які повинні бути оцінені через дві години після початку його введення не оцінювались, діагноз перед транспортуванням не уточнювався, а транспортування ОСОБА_4 до обласного перинатального центру здійснювався медичною сестрою дитячого відділення, а не акушером чи лікарем.
30 вересня 2014 року о 22.10 год. при поступленні в перинатальний центр Кіровоградської обласної лікарні хвора ОСОБА_4 була оглянута лікарями медичного закладу та встановлено діагноз: «вагітність 28 тижнів, тотальне відшарування нормально розташованої плаценти, матка Кювелера, антенатальна загибель плоду, геморагічний шок ІІІ-ІV, ДВС - синдром». З метою надання невідкладної медичної допомоги, по життєвим показанням зі сторони жінки проведено ургентне оперативне втручання кесеревий розтин, експирпація матки з лівими придатками, прив`язка внутрішніх здухвинних артерій. Стан хворої ОСОБА_4 , згідно висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро судово - медичної експертизи» №10 від 25 березня 2016 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критеріями небезпеки для життя та втрати репродуктивної здатності.
Внаслідок чого, відповідно до висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро судово - медичної експертизи» за №40 від 04 серпня 2016 року, указані наслідки стали можливими внаслідок неналежного виконання лікарем акушер гінекологом ОСОБА_9 своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, а саме, порушення вимог Клінічного протоколу з акушерської допомоги «Передчасні пологи», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України за №624 від 03 листопада 2008 року, тобто: не призначення та не проведення ультразвукового дослідження ОСОБА_4 , призначення внутрішньовенного введення лікарського засобу «Гінепрал», терапевтична доза якого була удвічі завищена, відсутність контролю за структурними змінами шийки матки на тлі лікування лікарським засобом «Гінепрал» та станом плоду під час проведення токолітиної терапії, не скликання консиліуму та не уточнення діагнозу перед транспортуванням ОСОБА_4 до обласного перинатального центру.
Відповідно до висновку експерта Головного Бюро судово медичної експертизи за №40 від 04 серпня 2016 року, при своєчасному діагностуванні передчасного відшарування нормально розташованої плаценти та вирішення питання про проведення термінового кесарева розтину в умовах полового відділення Долинської ЦРЛ з одночасним викликом реанімаційної неонатологічної бригади з АДРЕСА_1 можливо було запобігти антенатинальної загибелі плоду та втрати дітородної функції. Отже, між неналежним виконанням лікарем акушером гінекологом ОСОБА_9 своїх професійних обов`язків та погіршенням стану ОСОБА_4 , антенатальною загибеллю плоду та втратою дітородної функції існує прямий причинно - наслідний зв`язок, чим ОСОБА_9 порушив вимоги Клінічного протоколу з акушерської допомоги «Передчасні пологи», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03 листопада 2008 року №624. Таким чином ОСОБА_9 вчинив неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому хворому.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КК України і надав показання, що 30 вересня 2014 року фельдшером «Швидкої допомоги» до пологового відділення Долинської центральної районної лікарні доставлено хвору неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі скаргами на біль в животі. Разом з лікарем ОСОБА_10 хвору ОСОБА_4 , і при цьому прослуховувалося серцебиття плоду. Тиск та темпаратура у хворої були в межах норми, відсутня будь-яка кровотеча. Хворій ОСОБА_4 встановив діагноз: вагітність 28 тижнів, загроза передчасних пологів. Хворій ОСОБА_4 призначив лікарський засіб «Гінепрал». 30 вересня 2014 року біля 17.20 год. хвора ОСОБА_4 повідомила його, що її стан задовільний, відчуває поштовхи плоду. Після чого залишив лікарню і перебував за місцем свого проживання. Відповідно до термінового виклику, 30 вересня 2014 року о 18.50 год. прибув до пологового відділення Долинської ЦРЛ та разом з лікарем ОСОБА_11 хвору ОСОБА_4 . Впевнившись, що хворій ОСОБА_4 нічого не загрожує, за погодженням з перинатальним центром Кіровоградської обласної лікарні, транспортували ОСОБА_4 до цього медичного закладу. Транспортування ОСОБА_4 до перинатального центру Кіровоградської обласної лікарні здійснювалося медичною сестрою дитячого відділення. Вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, так як під час лікування хворої ОСОБА_4 не порушив вимоги Клінічного протоколу з акушерської допомоги «Передчасні пологи», в його діях відсутні ознаки неналежного виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому хворому.
Обвинувачений ОСОБА_9 не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України. Відповідно до ч.1 ст.349 КПК України, судом визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження. Під час судового розгляду кримінального провадження судом було досліджено наступні докази.
Показання свідка ОСОБА_12 , що 30 вересня 2014 року приблизно в другій половині дня, як фельдшер екстремальної медицини у м. Долинська, прибув за терміновим викликом до хворої ОСОБА_4 . При огляді хворої ОСОБА_4 встановив, що вона вагітна. ОСОБА_4 скаржилася на болі в області живота. Після обстеження ОСОБА_4 та з її слів встановив діагноз: харчове отруєння і запропонував госпіталізацію. ОСОБА_4 відмовилася від госпіталізації, після чого зробив їй шприцом введення медичного препарату. Приблизно через 3-4 години повторно прибув за терміновим викликом до хворої ОСОБА_4 , у якої були болі в області живота. Хвору ОСОБА_4 було доставлено для лікування до Долинської ЦРЛ.
Показання свідка ОСОБА_13 , що працює головним лікарем Долинської ЦРЛ. Наказом від 13 грудня 2012 року головного лікаря Долинської центральної районної лікарні ОСОБА_9 прийнято на роботу до медичного закладу лікар-акушером гінекологом жіночої консультації медичної установи. Наказом від 16 травня 2014 року головного лікаря Долинської центральної районної лікарні ОСОБА_9 переведено на посаду лікар-акушера гінеколога поліклініки. Відповідно до графіку роботи лікарів під час чергування на вересень 2014 року, затвердженого виконуючим обов`язки головного лікаря Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області, 30 вересня 2014 року ОСОБА_9 перебував на чергуванні у медичному закладі. Лікарю ОСОБА_9 може надати тільки позитивну характеристику.
Показання свідка ОСОБА_14 , що наказом від 13 грудня 2012 року головного лікаря Долинської центральної районної лікарні ОСОБА_9 прийнято на роботу до медичного закладу лікар-акушером гінекологом жіночої консультації медичної установи. Наказом від 16 травня 2014 року головного лікаря Долинської центральної районної лікарні ОСОБА_9 переведено на посаду лікар-акушера гінеколога поліклініки. Відповідно до графіку роботи лікарів під час чергування на вересень 2014 року, затвердженого виконуючим обов`язки головного лікаря Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області, 30 вересня 2014 року ОСОБА_9 перебував на чергуванні у медичному закладі.
Показання свідка ОСОБА_10 , що 30 вересня 2014 року приблизно о 17.00 год. фельдшером екстремальної медицини ОСОБА_12 до пологового відділення Долинської ЦРЛ було доставлено хвору ОСОБА_4 . Хвору ОСОБА_4 оглянув лікар-акушер гінеколог ОСОБА_9 та встановив діагноз: вагітність 28 тижнів, загроза передчасних пологів, у ОСОБА_4 було взято для проведення аналізів кров. Хвору ОСОБА_4 госпіталізували до пологового відділення лікарні, де було їй поставлено крапельницю з фізрозтвором «Гінепрал». Лікар ОСОБА_9 залишив лікарню, коли ОСОБА_4 стало краще. Приблизно біля 18.30 години лікаря ОСОБА_9 повторно було викликано до хворої ОСОБА_4 , у якої погіршився стан здоров`я. Після огляду хворої ОСОБА_4 лікар ОСОБА_9 прийняв рішення про транспортування ОСОБА_4 до перинатального центру Кіровоградської обласної лікарні. При цьому консиліум лікарів не збирався, «УЗІ» хворій не проведено. Вважає, що у разі проведення «УЗІ» було б встановлено неможливість транспортування хворої ОСОБА_4 .
Показаннями свідка ОСОБА_15 , що працює лікарем ультразвукового дослідження в Долинській центральній районній лікарні. 02 жовтня 2014 року до неї в маніпуляційний кабінет прийшов лікар ОСОБА_9 та повідомив її про хвору ОСОБА_4 і попросив у неї допомогу. На прохання лікаря ОСОБА_9 склала та оформила «УЗД-висновок» хворої ОСОБА_4 , де зазначила всі необхідні дані про медичний стан вагітної жінки і плоду та діагноз: вагітність 28 тижнів, загроза передчасних пологів. Складений «УЗД-висновок» передала лікарю ОСОБА_9 .
Наказом за №106-ОС від 13 грудня 2012 року головного лікаря Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області, ОСОБА_9 прийнято на роботу до медичного закладу лікар-акушером гінекологом жіночої консультації медичної установи.
Наказом за №111 від 16 травня 2014 року головного лікаря Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області, ОСОБА_9 переведено на посаду лікар-акушера гінеколога поліклініки.
Відповідно до графіку роботи лікарів під час чергування на вересень 2014 року, затвердженого виконуючим обов`язки головного лікаря Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області, 30 вересня 2014 року ОСОБА_9 перебував на чергуванні у медичному закладі.
У висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро судово - медичної експертизи» за №40 від 04 серпня 2016 року зазначено: згідно кваліфікаційним вимогам "Довідник кваліфікаційних професій працівників" Випуск 78. Охорона здоров`я. (Із змінами, внесеними згідно наказам МОЗ України №131-0 від 18.06.2003 р.; № 277 від 25.05.2007р.; № 153 від 21.03.2011р.; № 121 від 14.02.2012р.), що затверджений наказом МОЗ України від 29.03.2002 р. № 117. погоджений МІН праці та соціальної політики України, лікар акушер-гінеколог І кваліфікаційної категорії зобов`язаний забезпечити раннє виявлення ускладнень вагітності і пологів, лікування та нагляд за породіллями; застосовувати сучасні методи профілактики, лікування та реабілітації в межах своєї спеціальності; володіти всіма методами амбулаторного і стаціонарного лікування, надавати швидку і невідкладну медичну допомогу хворим акушерсько-гінекологічного профілю, а також повинен знати організацію акушерсько-гінекологічної допомоги; права, обов`язки та відповідальність лікаря-акушера-гінеколога; загальні і спеціальні методи обстеження, які застосовуються в акушерстві і гінекології; сучасні методи проведення пологів; виявлення, спостереження, лікування ускладнень вагітності та післяпологову реабілітацію; правила оформлення медичної документації. Тобто, лікар акушер-гінеколог ОСОБА_9 в даному випадку повинен був призначити необхідне обстеження: визначення групи крові та резус належність, провести УЗ обстеження, призначити проведення коогулограми та вмісту тромбоцитів крові, що не було зроблено. Протягом двох годин перебування ОСОБА_4 в пологовому відділенні належного спостереження не проводилось, не оцінено стан вагітної, не скликався консиліум, та не визначився діагноз перед транспортуванням. Дії лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_9 , є порушенням Клінічного протоколу з акушерської допомоги "Передчасні пологи", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.11.2008. №624, а саме: не призначення та не проведення ультразвукового дослідження ОСОБА_4 , призначення внутрішньовенного введення гінепралу, терапевтична доза якого була удвічі завищена, відсутність контролю за структурними змінами шийки матки на тлі лікування гінепралом та станом плоду під час проведення токолітиної терапії, не скликання консиліуму та не уточнення діагнозу перед транспортуванням ОСОБА_4 до обласного перинатаційного центру перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з погіршенням стану ОСОБА_4 , антенатальною загибеллю плоду та втратою дітородної функції.
У висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро судово - медичної експертизи» за №10 від 25 березня 2016 року зазначено: при поступленні гр. ОСОБА_4 30 вересня 2014 року в пологове відділення Долинської ЦРЛ з 17.00 та до 19:10 (час переведення в перинатальний центр) анамнез зібрано поверхнево, стан вагітної недооцінено. Клініко-лабораторні обстеження проведені не в повному обсязі, а саме: не визначено групу крові та резус належність, визначення вмісту тромбоцитів крові, гематокрит, не проведено УЗ обстеження, не визначались показники коогулограми. Діагноз, який був встановлений при поступленні у пологове відділення Долинської ЦРЛ, та протягом двох годин перебування у відділенні на тлі призначення ніфідіпіну і гінепралу, а також перед транспортуванням до обласного перинатального центру не переглядався та не уточнювався. Лікування гінепралом призначено з перевищенням удвічі терапевтичної дози. При загальному огляді о 19:10 год. та вирішенні питання щодо переведення жінки до обласного перинатального центру, розташування голівки плоду не визначалось. З метою визначення прогресування пологів огляд жінки через піхву та ультразвукове дослідження не проводилось. Діагноз перед транспортуванням не переглядався. (Наказ МОЗ України від 03 листопада 2008 року №624 «Про внесення змін до Наказу МОЗ України від 15 грудня 2003 року №582 "Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги", Наказу МОЗ від 31 грудня 2004 року №676 "Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги"). При проведенні вище зазначених заходів: встановлення остаточного діагнозу о 19.10 год., проведення повторних клініко-лабораторних досліджень та ультразвукового обстеження, дало би змогу підтвердити чи виключити прогресування пологів та передчасного відшарування нормально розташованої плаценти. Це дозволило би встановити остаточний діагноз, своєчасно виключити передчасне відшарування нормально розташованої плаценти або його діагностувати, що є протипоказанням до транспортування в інший лікувальний заклад та вирішити питання щодо розродження в умовах пологового відділення Долинської ЦРЛ, транспортування до обласного перинатального центру було можливим при виключенні прогресування пологів та їх ускладненні.
У висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро судово - медичної експертизи» за №78 від 25 грудня 2015 року зазначено: з 28 травня 2014 року (дата взяття на облік по вагітності) до 13.40 год. 30 вересня 2014 року вагітність у ОСОБА_4 протікала без ускладнень, а тому показань для госпіталізації у пологове відділення не було. 30 вересня 2014 року о 13.40 год. під час першого виклику швидкої медичної допомоги при скаргах на здуття живота, урчанні, болі блукаючого характеру по всьому животі, необхідно було вагітну госпіталізувати до пологового відділення. 30 вересня 2014 року під час відвідування жіночої консультації стан вагітної був задовільний, скарг не висувала, серцебиття плоду не страждало, а отже у наданні медичної допомоги ОСОБА_4 не потребувала. 30 вересня 2014 року о 13.40 год. фельдшером швидкої медичної допомоги при первинному виклику стан ОСОБА_4 недооцінене, та враховуючи скарги на здуття живота, урчанні, болі блукаючого характеру по всьому животу, було показане транспортування до пологового відділення Долинської ЦРЛ, що не було здійснено. Введення внутрі м`язове 2% 2,0 мл. папаверину та 0,2% 1,0 мл. розчину платифіліну не обґрунтоване. 30 вересня 2014 року о 16.40 після повторного виклику швидкої допомоги, коли стан вагітної вже був важким, ОСОБА_4 транспортована до пологового відділення Долинської ЦРЛ, але із запізненням. 30 вересня 2014 року о 17.00 год. у пологовому відділенні Долинської ЦРЛ обстеження вагітної проведено не в повному обсязі, а саме: не визначено групу крові та резус належність, не проведено УЗ обстеження, не визначались показники коогулограми, вміст тромбоцитів. Згідно щоденника спостереження лікування гінепралом призначено о 19.00 год. з перевищенням терапевтичної дози, та без виключення передчасного відшарування-плаценти. Госпіталізація ОСОБА_4 до обласного перинатального центру здійснена запізненням. При поступленні ОСОБА_4 до обласного перинатального центру медична допомога була надана невідкладно та в повному об`ємі. Не своєчасне транспортування ОСОБА_4 до пологового відділення Долинської ЦРЛ о 13.40 год., не встановлення клінічного діагнозу при переведенні до обласне перинатального центру о 19.10 год., знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з антенатальною загибеллю плоду ОСОБА_4 30 вересня 2014 року о 13.40 год. фельдшером швидкої медичної допомоги при первинному виклику стан ОСОБА_4 недооцінено, діагноз кишкова коліка встановлено не вірно, введення внутрішньо м`язове 2% 2,0 мл. папаверину та 0,2% 1,0 мл. розчину платифіліну не обґрунтоване, а отже транспортування до пологового відділення Долинської ЦРЛ о 16.40 було здійснено із запізненням, після повторного виклику швидкої допомоги, коли стан вагітної вже був важким. 30 вересня 2014 року о 17.00 год. у пологовому відділенні Долинської ЦРЛ анамнез зібрав поверхнево, стан вагітної недооцінено. Обстеження проведено не в повному обсязі, а саме: не визначено групу крові та резус належність, визначення вмісту тромбоцитів крові, гематокрит, не проведено УЗ обстеження, не визначались показники коогулограми. Лікування гінепралом призначено з перевищенням удвічі терапевтичної дози. Діагноз протягом двох годин перебування в пологовому відділенні Долинської ЦРЛ, та перед транспортуванням до обласного перинатального центру, не переглядався та уточнювався. (Наказ МОЗ України від 03.11.2008 року № 624 «Про внесення змін до Наказу МОЗ України від 15 грудня 2003 року № 582 "Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги", Наказу МОЗ від 31 грудня 2004 року №676 "Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги". Проведення ультразвукового дослідження у ОСОБА_4 було показано: при поступленні до пологового відділення Долинської ЦРЛ о 17.00 год, що дало б змогу встановити /виключити/ передчасне відшарування плаценти, визначити
внутрішньоутробний стан плоду, тонус матки, визначитись з діагнозом та призначити
відповідне лікування, або вирішити питання про кесарів розтин, або про транспортуання
до обласної лікарні. Аномалії пологової діяльності у ОСОБА_4 не було. В пологовому відділенні Долинської ЦРЛ проведення профілактики дистрес плоду (гіпоксії) ОСОБА_4 було показане, та проводилась шляхом призначення дексаметазону 6 мг., що регламентовано наказом МОЗ України від 27.12.2006р №9 «Про затвердження клінічного протоколу з акушерської допомоги «Дистрес плода при вагітності та під час пологів». О 17.10 год. в пологовому відділенні Долинської ЦРЛ при проведенні ультразвукового дослідження можливо було встановити, чи виключити відшарування плаценти, та приймати рішення щодо подальшої тактики лікування в пологовому відділенні Долинської ЦРЛ, чи перевести в перинатальний центр, та яке лікування - консервативне чи проведення кесарева розтину. О 19.00 год. при проведенні консиліуму, оцінки структурних змін шийки матки на тлі внутрішньовенного введення гінепралу, встановленні характеру виділень із статевих шляхів, оцінки внутрішньоутробного стану плоду та уточненні діагнозу, що не проводилось та не оцінювалось, можливо було оцінити ризик для матері та плоду, щодо доцільності проведення кесарева розтину в умовах пологового відділення Долинської ЦРЛ, або транспортування до обласного перинатального центру. Однозначно стверджувати, що при проведенні кесарева розтину в умовах пологового відділення Долинської ЦРЛ, дитина ОСОБА_4 залишилась би жити, не можливо, оскільки в пологовому відділенні ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні препарати сульфактанти, необхідна реанімаційна апаратура для виходжування недоношених новонароджених. В той же час, у разі ж вирішенні питання щодо проведення невідкладного кесарева розтину в умовах пологового відділення Долинської ЦРЛ о 17.10 год., або о 19.00 год., можливо було здійснення виклику реанімаційної неонатологічної бригади по лінії санітарної авіації з м. Кіровограда перед початком кесарева розтину, що не виключається можливість народження дитини ОСОБА_4 живою. О 22.20 год. в перинатальному центрі, консиліумом встановлено тотальне відшарування плаценти, геморагічний шок III ступеню, антенатальна загибель плоду, що є показанням для проведення термінового кесарева розтину по життєвим показникам в інтересах матері. (Наказ МОЗ України від 27.12.201 Іроку № 977 «Про внесення змін до Наказу МОЗ України від 15.12.2003 року № 582 "Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги" (Клінічний протокол "Кесарів розтин"). 30 вересня 2014 року о 17.00 год. на час поступлення в пологове відділення Долинської ЦРЛ наявність кров`яних виділень із статевих шляхів лікарем акушером-гінекологом не описуються, ультразвукове дослідження з метою виключення, чи підтвердження передчасного відшарування плаценти як причина кровотечі, не призначалось та не проводилось, протягом двох годин перебування в пологовому відділенні до 19.10 год. характер виділень із статевих шляхів не описується. Тому стверджувати, чи заперечувати, що у ОСОБА_4 в цей період були кров`яні виділення, та передчасне відшарування плаценти, не можливо. З 17.00 год. до 19.00 год. (початок транспортування ОСОБА_4 ) стан вагітної лікарем акушером-гінекологом Долинської ЦРЛ не контролювався, структурні зміни шийки матки на тлі лікування гінепралом, які повинні бути оцінені через дві години після початку його введення не оцінювались, о котрій годині розпочато інфузію гінепралом визначити не можливо, діагноз перед транспортуванням не уточнювався, а транспортування - ОСОБА_4 до обласного перинатального центру здійснювався медичною сестрою дитячого відділення, а не акушеркою чи лікарем. Згідно інструкції, щодо застосуванню лікарського засобу «Гінепралу» при токолітичній терапії необхідно контролювати стан фетоплацентарного комплексу, пересвідчитися у відсутності відшарування плаценти. Клінічні симптоми передчасного відшарування плаценти можуть бути згладжені на тлі токолітичної терапії, а призначене ОСОБА_4 внутрішньовенне введення гінепралу, терапевтична доза якого була удвічі завищена, могла призвести до прогресування відшарування плаценти. З 19.10 год. до 22.10 год. відсутні будь які дані про стан ОСОБА_4 під час транспортування до обласної лікарні (протягом 3 - х годин). О 22.10 год. при поступленні до перинатального центру ОСОБА_4 оглянута черговим лікарем акушером-гінекологом та відмічено, що кров`яні виділення з`явились під час транспортування. О 22.20 год. скликається консиліум лікарів перинатального центру та встановлено тотальне відшарування плаценти, геморагічний шок ПІ ступеню, приймається вірне рішення про термінове проведення кесарева розтину по життєвим показникам з боку матері. Ймовірно, транспортування ОСОБА_4 вплинуло на прогресування відшарування плаценти, внаслідок чого і з`явились кров`яні виділення із статевих шляхів. Просочування м`язів матки кров`ю, що є важким ускладненням передчасного відшарування плаценти, а саме: матка Кювелера, яка описується в протоколі операції, потребує певного часу для виникнення такого ускладнення. Таким чином, враховуючи те, що ультразвукове дослідження в пологовому відділенні Долинської ЦРЛ не проводилось; характер виділень із статевих шляхів з 17.00 год. до 19.00 год. не описується; відсутні дані про стан жінки під час транспортування з 19.00 год. до 22.10 год. (загальний стан вагітної, колір шкіри та слизових оболонок, артеріальний тиск, пульс, частота дихання, характер виділень із статевих шляхів); скарги ОСОБА_4 кров`яні виділення із статевих шляхів, які з`явились під час транспортування: ультразвукового дослідження на 22.20 год. при обстеженні в обласній лікарні (плацента у матки з відшаруванням по центру з ретрохоріальною гематомою 90x60мм.): протоколу операції, де вказано, що мало місце тотальне відшарування плаценти, та Кювелера, а також дані патологоанатомічного дослідження плаценти та матки, можна думати про те, що погіршення стану ОСОБА_4 о 19.00 год. було пов`язано з передчасним відшаруванням плаценти. При своєчасному діагностуванні передчасного відшарування нормально розташованої плаценти та вирішенні питання про проведення термінового кесарева розтину в умовах пологового відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 з одночасним викликом реанімаційної неонатологічної бригади з АДРЕСА_1 , можна було запобігти народження у ОСОБА_4 мертвої дитини. Рішення консиліуму лікарів обласного перинатального центру про термінове проведення кесарева розтину по життєвим показникам з боку матері було прийнято невідкладно та вірно. (Наказ МОЗ України від 03.11.2008 року №624 «Про внесення змін до Наказу МОЗ України від 15 грудня 2003 року № 582 "Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги", Наказу МОЗ від 31.12.2004 року № 676 затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги"). Консиліум лікарів скликається у випадку важкого стану вагітної роділлі чи породіллі, у разі ускладнення перебігу пологів /вагітності/ з метою вирішення тактики лікування /ведення вагітності/ пологів. Рішення консиліуму є обов`язковим для виконання лікуючого лікаря. 30 вересня 2014 року о 19.00 год. в пологовому відділенні Долинської ЦРЛ необхідно скликати консиліум для вирішення питання, щодо тактики ведення вагітної ОСОБА_4 оцінити її стан та плоду, визначитись з діагнозом, встановити наявність /відсутність/ структурних змін шийки матки на тлі лікування гінепралом, оцінити ризики для плоду і матері, визначити можливі ризики подальшого лікування вагітної в пологовому відділенні Долинської ЦРЛ чи доцільність транспортування в перинатальний центр, що не було зроблено. 30 вересня 2014 року о 22.10 год. в перинатальному центрі проведено дообстеження, встановлено діагноз: вагітність 28 тижнів, антенатальна загибель плоду: передчасне відшарування плаценти та о 22.20 год. у зв`язку з важким станом вагітної скликано консиліум, що є вірно та своєчасно. Враховуючи діагноз консиліуму перинатального центру: тотальне відшарування плаценти, геморагічний шок Ш ступеня рішення консиліуму про термінове проведення кесарева розтину по життєвим показникам з боку матері, було прийнято невідкладно та вірно. Дії лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_9 , а саме: не призначення та проведення ультразвукового дослідження ОСОБА_4 , призначення внутрішньовенного введення гінепралу, терапевтична доза якого була удвічі завищена, відсутність контролю за структурними змінами шийки матки на тлі лікування гінепралом та станом плоду: час проведення токолітиної терапії, не скликання консиліуму та не уточнення діагнозу перед транспортуванням ОСОБА_4 до обласного перинатального центру перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з погіршенням стану ОСОБА_4 , антенатальною загибеллю плоду та втратою дітородної функції. В матеріалах кримінального провадження, яке надане для проведення комісійного судово-медичного розгляду даного випадку, є наказ головного лікаря Долинської центральної районної лікарні № 111, який видано у травні 2014 року і згідно якого лікар акушер-гінеколог ОСОБА_9 був відсторонений від виконання обов`язків завідувача пологового та гінекологічного відділення, відсторонений від оперативних втручань в цих відділеннях, переведений на посаду лікаря акушера-гінеколога поліклінічного відділення, а завідувачем гінекологічного та пологового відділення з 16 травня 2014 року призначено лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_16 . В той же час посадова інструкція лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації Долинської центральної районної лікарні, затверджена головним лікарем лікувального закладу 13 серпня 2015 року і де є особистий підпис ОСОБА_9 ,відсутні дані у якості кого лікар ОСОБА_9 працював у лікарні з травня по вересень 2014 року, чому у не робочий час о 17.00 год. викликали саме цього лікаря, а не завідувача відділенням, та які функціональні обов`язки були покладені на лікаря ОСОБА_9 на період з травня по вересень 2014 року (лікар акушер-гінеколог гінекологічного, акушерського відділення чи черговий лікар). Тому одностайно визначитись, чи відповідають вказані дії даного лікаря функціональним обов`язкам відповідно до посадової інструкції з травня по вересень 2014 року, не можливо, оскільки вона відсутня. Станом на 30 вересня 2014 року лікар акушер-гінеколог ОСОБА_9 мав першу кваліфікаційну категорію з акушерства та гінекології, а отже зобов`язаний знати накази та протоколи, які регламентують діяльність акушерсько-гінекологічної служби, вміти застосувати їх на практиці, та надати невідкладну допомогу при невідкладних станах. Згідно кваліфікаційним вимогам лікар акушер-гінеколог І кваліфікаційної категорії зобов`язаний забезпечити раннє виявлення ускладнень вагітності і пологів, лікування та нагляд за породіллями; застосовувати сучасні методи профілактики, лікування та реабілітації в межах своєї спеціальності; володіти всіма методами амбулаторного і стаціонарного лікування, надавати швидку і невідкладну медичну допомогу хворим акушерсько-гінекологічного профілю; а також повинен знати організацію акушерсько-гінекологічної допомоги; права, обов`язки та відповідальність лікаря-акушера-гінеколога; загальні і спеціальні методи обстеження, які застосовуються в акушерстві і гінекології; сучасні методи проведення пологів; виявлення, спостереження, лікування ускладнень вагітності та післяпологову реабілітацію; правила оформлення медичної документації. Тобто, лікар акушер-гінеколог ОСОБА_9 в даному випадку повинен був призначити необхідне обстеження: визначення групи крові та резус належність, провести УЗ обстеження, призначити проведення коогулограми та вмісту тромбоцитів крові, що не було зроблено. Протягом двох годин перебування ОСОБА_4 в пологовому відділенні належного спостереження не проводилось, не оцінив стан вагітної, не скликав консиліум, та не визначився з діагнозом перед транспортуванням.
У висновку експерта Головного Бюро судово медичної експертизи №40 від 04 серпня 2016 року зазначено, що при своєчасному діагностуванні передчасного відшарування нормально розташованої плаценти та вирішення питання про проведення термінового кесарева розтину в умовах полового відділення Долинської ЦРЛ з одночасним викликом реанімаційної неонатологічної бригади з АДРЕСА_1 можливо було запобігти антенатинальної загибелі плоду та втрати дітородної функції. Таким чином, між неналежним виконанням лікарем акушером гінекологом ОСОБА_9 своїх професійних обов`язків та погіршенням стану ОСОБА_4 , антенатальною загибеллю плоду та втратою дітородної функції існує прямий причинно - наслідний зв`язок, чим ОСОБА_9 порушив вимоги Клінічного протоколу з акушерської допомоги «Передчасні пологи», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03 листопада 2008 року № 624. Внаслідок чого ОСОБА_9 вчинив неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому хворому.
Допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_17 надав роз`яснення висновку, що є спеціалістом в області судової медицини і не є спеціалістом в області гінекології та акушерства. В зв`язку з цим, для проведення судово-медичної експертизи залучено лікаря обласного акушер-гінеколога ДОЗ Кіровоградської обласної державної адміністрації ОСОБА_18 . При проведенні судово-медичної експертизи, як начальник КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» має право залучати для участі в проведенні експертизи інших спеціалістів в області медицини.
Допитана судово-медичний експерт ОСОБА_19 надала роз`яснення висновку, що працює експертом у КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» і є спеціалістом в області судової медицини та не є спеціалістом в області гінекології та акушерства. В зв`язку з цим, для проведення судово-медичної експертизи залучено лікаря обласного акушер-гінеколога ДОЗ Кіровоградської обласної державної адміністрації ОСОБА_20 .
Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті. Відповідно до положень ч.3 ст. 99 КПК України, сторона кримінального провадження або потерпілий зобов`язані надати суду оригінал документа.
Під час досудового слідства, слідчим ОСОБА_21 права ОСОБА_9 при призначенні судово-медичних експертиз не роз`яснювались та ніяким чином не забезпечено. Статтею 84 КПК України встановлено, що висновок експерта не є доказом, а лише
процесуальним джерелом доказів, а доказом є фактичні дані, отримані у передбаченому
КПК порядку, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Тобто, висновок експерта може стати доказом в кримінальному провадженні тільки за умов що він: містить фактичні дані, тобто такі, що є беззаперечні та не викликають сумніву; отриманий з дотриманням встановленого порядку; має значення для кримінального провадження та належить до обставин, що підлягають доказуванню. Відповідно до ст.102 КПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; місце і час проведення експертизи; хто був присутній при проведенні експертизи; перелік питань, що були поставлені експертові; опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання. Таким чином, по кримінальному провадженню проведені судово-медичні експертизи є не конкретними, суперечливими та не обгрунтованими в частині: щодо обґрунтованості діагнозу; щодо чергування, щодо не призначення та не проведення ультразвукового дослідження, щодо призначення внутрішньовенного введення гінепралу, доза якого була удвічі завищена, відсутність контролю за структурними змінами шийки матки на тлі лікування гінепралом, щодо не скликання консиліуму та не уточнення діагнозу перед транспортуванням; висновок експерта за №40 протирічить висновку експерта за №78 в частині причинно-наслідкового зв`язку між діями лікаря ОСОБА_9 та наслідками для стану здоров`я потерпілої ОСОБА_4 ; у висновках експертів зазначено неоднозначні, неконкретні, неточні вислови та припущення. Відповідно до положень п.п.2.4, 2.4.1 розділу 2 "Основні положення про організацію проведення судово-медичної експеритизи" Інструкції "Про проведення судово-медичної експертизи" за № 6 від 17 січня 1995 року, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України за №6 від 17 січня 1995 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за №254/790, участь кількох експертів є обов`язковою при проведенні: експертиз у справах про притягнення до кримінальної відповідальності медичних працівників за професійні правопорушення. Частиною 1 ст. 69 КПК встановлено, що експертом у кримінальному провадженні є особа, яка: володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи, якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань. ОСОБА_18 є обласним акушер-гінекологом ДОЗ Кіровоградської обласної державної адміністрації в складі експертів, але ОСОБА_18 не внесена до державного Реєстру атестованих судових експертів. Статтею 9 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів. Пунктом 2.10. Інструкції "Про проведення судово-медичної експертизи" за № 6 від 17 січня 1995 року, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України за №6 від 17 січня 1995 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за №254/790 передбачено, що при виконанні експертиз, в яких виникла необхідність вирішення спеціальних питань, що не входять до компетенції судово-медичного експерта, і потрібна консультація фахівця у відповідній галузі медицини, або у разі потреби у проведенні огляду особи, яка піддається судово-медичній експертизі у лікаря-фахівця, що працює в іншому закладі охорони здоров`я, судово-медичний експерт за погодженням з особою, яка призначила експертизу, має право залучати цього фахівця для проведення всіх необхідних досліджень, для вирішення питань, поставлених перед експертизою». В матеріалах кримінального провадження відсутнє передбачене п.2.10 Інструкції "Про проведення судово-медичної експертизи" за № 6 від 17 січня 1995 року погодження, що підтверджено показаннями експерта ОСОБА_17 . Частиною 1 ст.79, ч.1 ст.77 КПК України встановлено, що спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, експерт, секретар судового засідання не мають права брати участі в кримінальному провадженні та відводяться за підставами, передбаченими частиною першою статті 77 цього Кодексу, з тим обмеженням, що їх попередня участь у цьому кримінальному провадженні як спеціаліста, представника персоналу органу пробації, перекладача, експерта і секретаря судового засідання не може бути підставою для відводу. Прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
збирати матеріали для проведення експертизи. У висновках судових експеритиз зазначено про індивідуальну картку вагітної і породіллі №87 Долинської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_4 та історію пологів №358/3970 Долинської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_4 , які експерту не направлялися, оригінали вказаної медичної документації в матеріалах кримінального провадження - відсутні. Згідно п. 7 Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом №6 Міністерства охорони здоров`я України 17 січня 1995 року, експертиза може бути проведена лише при наданні особою, яка призначила експертизу, всіх необхідних матеріалів з даної справи. До їх складу повинні обов`язково входити кримінальні або цивільні справи (надалі - матеріали) і оригінали медичної, в тому числі первинної експертної документації.
Статтею 101 КПК України передбачено, що висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими. Встановлені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_18 особисто, прямо чи побічно зацікавлена у результатах справи, оскільки приймала участь в медичному огляді потерпілої ОСОБА_4 , її медичної документації в складі консиліуму лікарів, у складі комісії та була зобов`язана, відповідно до п.3 ст. 12 Закону України «Про судову експертизу» заявити самовідвід.
Статтею 86, ч.1 ст.89 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Згідно ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Частинами 1,2,3 ст. 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що наявність в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК України, є лише припущенням сторони обвинувачення та не підтвердженим жодним доказом.
Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що докази мають визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
Згідно ст.ст.8,9,17 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. За встановлених обставин необхідно зазначити, що згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинна відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких між іншим, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Таким чином, в ході судового розгляду кримінального провадження, вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України не знаходить свого підтвердження у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
Згідно ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, кримінальне провадження закривається.
Міру запобіжного заходу по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_9 не обрано.
Відповідно до ч.3 ст.129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
По кримінальному провадженню процесуальні витрати відсутні.
Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, до набрання судовим рішенням законної сили письмові та речові докази повинні зберігатися при матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 6, 19, 32, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 7, 8, 9, 17, 23, 41, 94, 214, 223, 246, 258, 260, 278, 284, 291, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України - виправдати, а провадження закрити у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
Цивільний позов ОСОБА_4 до Долинської центральної районної лоікарні Кіровоградської області про стягнення відшкодування моральної шкоди в сумі 400000.00 грн. залишити без розгляду.
Міру запобіжного заходу по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_9 не обрано.
По кримінальному провадженню процесуальні витрати відсутні.
Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, до набрання судовим рішенням законної сили письмові та речові докази повинні зберігатися при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд на протязі тридцяти днів з дня проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Устинівського
районного суду ОСОБА_1