Провадження № 11-сс/780/636/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 30.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
30 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
за участю особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року,
В С Т А Н О В И Л А:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_6 на постанову слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0002170 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002170 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не є ні заявником, ні потерпілим, ні представником чи законним представником потерпілого.
Таким чином ОСОБА_6 не є суб`єктом оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження.
Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить перед початком судового засідання і розгляду по суті апеляційної скарги встановити юридичний статус ОСОБА_6 і постановити ухвалу про визнання його підозрюваним за ст. 383 КК України та потерпілим за ст. 187 КК України в цьому судовому процесі в зв`язку з тим що він подав заяву про злочин, йому нанесена матеріальна і моральна шкода та на підставі ст. 55 КПК України, де встановлено, що факт подання заяви про злочин робить заявника автоматично потерпілим.
Скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2017 року та повернути справу до суду першої інстанції.
Зобов`язати відповідальних осіб поліції та прокурора негайно поновити досудове слідство ЄРДР №0002170 щодо злочину за ст. 383 КК України та інших статей.
Вважає, що слідчий суддя виніс незаконну ухвалу та невірно застосував ст. 303 КПК України і незаконно відмовив у визнанні в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_6 як потерпілого суб`єкта пограбування. Вказує і на те, що слідчий суддя незаконно відмовив визначити статус ОСОБА_6 з метою обмеження його у праві і можливості оскаржувати неправомірні дії слідчого та прокурора, бо це може робити тільки особа з статусом потерпілий, а ОСОБА_6 донині не є потерпілим в цьому кримінальному слідстві.
До початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 подав до суду клопотання, яке за своїм змістом є доповненням до апеляційної скарги. Послався на те, що його необґрунтовано не було визнано потерпілим по факту його пограбування у кабінеті слідчого. Основним предметом його скарги було визнання незаконною постанови про закриття кримінального провадження, де його ніхто не визнавав потерпілим. Вважав, що слідчим суддею ОСОБА_1 допущене неоднакове застосування норм процесуального права, оскільки він у іншій аналогічній справі прийняв скаргу і розглянув її по суті.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який свою апеляційну скаргу підтримав, підтвердив доводи цієї скарги і просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає до задоволення, а мотивувальна частина ухвали слідчого судді підлягає доповненню додатковими мотивами відмови у задоволенні скарги з огляду на таке.

За змістом п.18 ч.1 ст.3, п.3 ч.1 ст.303, ст. 306 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене, шляхом подачі скарги до слідчого судді.

Предметом скарги ОСОБА_6 стала постанова про закриття кримінального провадження від 31 серпня 2016 року, яка була винесена слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 11.05.2016 року за № 0002170 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.383 КК України. Із змісту зазначеної постанови та відповідно до вимог ст.284 КПК України вбачається, що у даному кримінальному провадженні будь-якій особі не повідомлено про підозру. Ця обставина не заперечувалась у суді учасниками судового провадження. За змістом п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Дослідивши скаргу ОСОБА_6 , постанову про закриття кримінального провадження та матеріали кримінального провадження слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 не відноситься до числа осіб, які вправі оскаржити постанову слідчого про закриття кримінального провадження, що стало підставою для відмови у задоволення скарги ОСОБА_6 . Ухвалу слідчого судді у цій частині колегія суддів вважає обґрунтованою.

Поряд із цим, із метою дотримання прав ОСОБА_6 на справедливий судовий розгляд колегія суддів вважає за необхідне перевірити постанову слідчого від 31.08.2016 року на предмет її законності та обґрунтованості та у повному об`ємі перевірити доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Як зазналось вище, у даному кримінальному провадженні будь-якій особі не було повідомлено про підозру. Сам ОСОБА_6 не був заявником, за заявою якого було розпочате кримінальне провадження. Він також не є потерпілим, представником потерпілого чи законним представником потерпілого саме у кримінальному провадженні № 0002170 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.383 КК України. Наведене вказує на те, що винесення 31 серпня 2016 року постанови про закриття даного кримінальному провадження не порушує будь-яких прав ОСОБА_6 , що вказує на необґрунтованість його скарги на зазначену постанову.

Аналіз постанови від 31 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0002170 указує на те, що вона винесена із дотриманням вимог ст.284 КПК України, є логічною за своїм змістом, належним чином мотивована. Порушення порядку проведення досудового розслідування, в тому числі і збирання доказів, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження від 31.08.2016 року, колегією суддів не встановлено. Підстав для її скасування із мотивів необґрунтованості, неповноти чи невідповідності вимогам КПК України колегія суддів не вбачає.

Посилання ОСОБА_6 у скарзі на постанову про закриття кримінального провадження на обвинувачення його у вчиненні злочину, передбаченого ст. 383 КПК України не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002170 щодо ОСОБА_6 не складався. Посилання ОСОБА_6 на те, що у цьому кримінальному провадженні не проводилось будь-яких дій по його заяві, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки кримінальне провадження № 0002170 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.383 КК України було розпочате не за заявою ОСОБА_6 , а на підставі повідомлення начальника СВ Білоцерківського відділення поліції № 1 ОСОБА_8 про вчинення саме ОСОБА_6 завідомо неправдивого повідомлення про злочин.

Не проведення будь-яких процесуальних дій у іншому кримінальному провадженні, розпочатому за фактом вчинення іншого злочину не має правового значення для вирішення питання про законність винесення постанови від 31 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0002170. Наведені обставини у їх сукупності вказують на те, що вказана постанова про закриття кримінального провадження відповідає вимогам закону, підстав для її скасування не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 11 жовтня 2017 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що оспорювана ухвала ґрунтується на вимогах закону, є належним чином мотивована. Та обставина, що скарга ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження була прийнята до провадження слідчим суддею, без визначення процесуального статусу ОСОБА_6 та розглянута по суті із винесенням відповідної ухвали, не дає підстав для скасування цієї ухвали, оскільки допуск ОСОБА_6 у такий спосіб до правосуддя не порушує його гарантованих Конституцією України, міжнародними договорами та іншими законами України прав та законних інтересів. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про необхідність встановлення його статусу як потерпілого у даному кримінальному провадженні не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до положень ст. 55 КПК України він у цьому кримінальному провадженні не може бути визнаний потерпілим. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що особа може бути визнана потерпілою лише у ході досудового розслідування чи у суді першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, що виключає можливість вчинення цієї процесуальної дії у суді апеляційної інстанції. Щодо визнання ОСОБА_6 підозрюваним, то такі вимоги апеляційної скарги не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до положень ст.ст.42, 276-278 КПК України особа може набути статусу підозрюваного лише у ході досудового слідства. Окрім того, відповідно до вимог ч.1 ст.277 КПК України, повідомлення особі про підозру відноситься до виключної компетенції слідчого чи прокурора, а діючий КПК України не містить механізму зобов`язання цих процесуальних осіб вчинення даної процесуальної дії.

Не можуть бути задоволені вимоги апеляційної скарги і в частині визнання ОСОБА_6 потерпілим у іншому кримінальному провадженні із наведених вище підстав та у зв`язку з тим, що предметом розгляду в даному провадженні є лише апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді від 11 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову від 31.08.2016 року про закриття кримінального провадження № 0002170, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.383 КК України. Розглядати вимоги, які стосуються іншого кримінального провадження у апеляційного суду не має правових підстав.

Із наведених вище міркувань колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не ґрунтуються на вимогах закону і не можуть бути задоволені. Ухвала слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 11 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження ґрунтується на вимогах закону, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає її без змін із урахуванням наведених вище доповнень, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002170 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України залишити без змін із урахуванням доповнень, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.
Судді: