Справа № 592/6/18
Провадження № 1-кс/592/49/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2018 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання слідчого Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000001, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2018 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, навчається на 1 курсі Сумського міжрегіонального вищого професійного училища, група 16, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідча своє клопотання мотивує тим, що 01.01.2018 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкритому викраденні майна (грабіж), кваліфікуючою ознакою якого є «вчинення повторно», «поєднаний з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого».

Зазначає, що ОСОБА_4 , на шлях виправлення не став, та повторно вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин: 31.12.2017 року близько 21 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Суми по пр. М. Лушпи, біля будинку №9, побачив раніше не знайомого ОСОБА_8 . У цей момент у нього виник умисел, спрямований на відкрите викрадення будь якого майна потерпілого ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, повторно, відкрито, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, ОСОБА_4 , запитав у потерпілого ОСОБА_8 , як саме вони вирішать ситуацію, з фізичною розправою, чи матеріально, тим самим реалізував погрозу потерпілому щодо застосування насильства відносно останнього. Після цього запитав у потерпілого, які матеріальні цінності у нього є при собі. На це потерпілий пояснив, що при собі у нього є грошові кошти в сумі 31 гривня та мобільний телефон. Побоюючись за своє здоров`я потерпілий передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 31 гривні та належний йому мобільний телефон DOOGEE, ІМЕІ НОМЕР_1 ІМЕІ НОМЕР_2 , заявленою вартістю 2000 гривень, попередньо вийнявши сім карту та знявши чохол. На вимогу ОСОБА_4 ,. потерпілий належний йому мобільний телефон поклав до кишені куртки, в яку був одягнений ОСОБА_4 . З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, викрадений майном розпорядився на власний розсуд.
Вказує, на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення,.

Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки ним вчинено тяжкий злочин.

Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання з наведених у ньому підстав підтримала і просила задовольнити.

У судовому засіданні неповнолітній підозрюваний ОСОБА_4 , його законний представник та захисник обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування не оспорювали, захисник зазначив про невірну кваліфікацію вчиненого, на його думку в даному випадку дії повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України. Заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю.

Заслухавши сторони кримінального провадження та перевіривши надані ними докази, приходжу до наступних висновків.

За вимогами ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям.

Відповідно до ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу. Про затримання і взяття під варту неповнолітнього негайно сповіщаються його батьки чи особи, які їх замінюють.

Слідчим суддею встановлені такі обставини.

Сумським відділом поліції ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у вчиненні якого 01.01.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру.

В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затриманий не був.

Слідчим суддею встановлено, що надані стороною кримінального провадження з боку обвинувачення докази: протокол прийняття заяви про вчинене кримінавльне правопорушення від 31.12.2017 (а.с. 7), протокол огляду від 31.12.2017 (а.с. 8,9), протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 01.01.2018 (а.с. 12, 13), протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 01.01.2018 (а.с.10, 11), протокол пред`явлення особи для впізнання від 01.01.2018 (а.с. 14, 15) вказують на наявність фактів, які у своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення у якому останньому повідомлено про підозру.

Аналіз вказаних доказів свідчить про те, що вони об`єктивно зв`язують підозрюваного з злочином, а тому слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра на даній стадії кримінального провадження є обґрунтованою, що узгоджується з вимогами Європейського суду з прав людини, зокрема позицією висловленою у пункті 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N 42310/04) від 21.04.2011 р.

Щодо тверджень захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 про невірну кваліфікацію дій його підзахисного, що його дії потрібно кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України, а тому і вчинений ним злочин буде не тяжким, а середньої тяжкості, то слідчий суддя зазначає таке.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» .
При цьому, слідчий суддя зазначає, що питання кваліфікації дій особи вирішується безпосередньо при розгляді матеріалів кримінального провадження по суті, тобто після спрямування обвинувального акту до суду, а не на стадії досудового розслідування.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним у п. п. 1 - 5 ч. 1 вказаної норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Неповнолітній ОСОБА_4 , якому на час розгляду клопотання виповнилося 16 років підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

В обґрунтування необхідності застосування до неповнолітнього підозрюваного виняткового запобіжного захисту сторона обвинувачення посилається також на наявність у суді іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України та наявність вироку Ковпаківського районного суду м. Суми, яким ОСОБА_4 визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186 КК України, який на момент розгляду клопотання не набрав законної сили.
Наявність вищевикладених обставин та тяжкість можливого покарання за вчинене, в даному випадку, не є безумовною підставою для застосування до неповнолітнього підозрюваного виняткового запобіжного заходу.
Вказані обставини свідчать про наявність доведеного прокурором ризику, передбаченого п.п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки поведінка неповнолітнього ОСОБА_4 вказує на те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд вважає необґрунтованими та не доведеними доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. У слідчого судді на момент розгляду відсутні об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний має намір та вчиняє дії по незаконному впливу на потерпілого та повнолітнього свідка.
Оцінюючи сукупність обставини, які визначені ст. 178 КПК України, судом враховується вікові та психологічні особливості ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину за яким повідомлено про підозру, репутацію, зокрема, незважаючи на шістнадцятирічний вік останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Згідно Характеристики Державного професійно-технічного навчального закладу «Сумський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_4 показав себе невідповідальним, із середнім та низьким рівнем знань учнем, схильним до порушень режиму центру (а.с. 24). Інформації про поведінку ОСОБА_4 під час навчального процесу у Сумському міжрегіональному вищому професійному училищі прокурором не надано.

Встановлені обставини свідчать, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 493 КПК України, оскільки мати на неповнолітнього не має дієвого впливу, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування передання під нагляд батьків.

Відповідно ч.ч. 1 і 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Виходячи з доведеності обґрунтованості підозри та наявності ризиків передбачених у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання неповнолітнім підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у дні навчань з 17 години 00 хвилин попереднього дня до 07 години 15 хвилин наступного дня з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного обґрунтування клопотання: не відлучатися з м. Суми без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; прибувати за кожною вимогою на визначений час до Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області, прокуратури, слідчого судді, суду; утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_9 ; носити електронний засіб контролю; продовжити навчання у навчальному закладі на індивідуальній формі.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неповнолітнього підозрюваного обов`язків забезпечить його належну процесуальну поведінку, відповідатиме його віковим та психологічним особливостям.

Керуючись ст. ст. 131 - 132, 176 - 178, 181, 183, 193 - 197, 309 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_2 цілодобово в межах досудового розслідування, а у дні навчань з 17 години 00 хвилин попереднього дня до 07 години 15 хвилин наступного дня в межах досудового розслідування по 20 лютого 2018 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати за кожною вимогою разом з законним представником до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

1) не відлучатися з м. Суми без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 свідком ОСОБА_9 ;

4) носити електронний засіб контролю;

5) продовжити навчання у навчальному закладі на індивідуальній формі.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді в частині застосування запобіжного заходу та покладення обов`язків на підозрюваного по 20 лютого 2018 року включно.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Сумському відділу поліції ГУНП в Сумській області для негайної постановки на облік підозрюваного, про що необхідно повідомити слідчого Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на слідчого Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 .

Копію ухвали негайно після проголошення вручити слідчому, підозрюваному, захиснику, прокурору, законному представнику.

На підставі ст. 535 ч. 4 КПК України слідчому повідомити слідчого суддю, який постановив ухвалу, про її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1