Справа № 703/2721/16-к
1-кп/703/30/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2017 р. Смілянський міськрайсуд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
з`я с у в а в :
Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, перебуває в провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.
Обвинувачений і його захисник - адвокат ОСОБА_4 звернулися до суду з клопотанням про зміну ОСОБА_6 запобіжного захисту з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.
На думку обвинуваченого і його захисника на даний час відсутні передбачені ст. 177 КПК України ризики вважати, що він знищить, сховає або спотворить будь-які речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, буде впливати на потерпілих та свідків або буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того ОСОБА_6 знаходиться під вартою 1 рік 7 місяців, що є порушенням передбачених ст. 197 КПК України всіх строків тримання під вартою.
Прокурор заперечував проти клопотання і повідомив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу, продовжують існувати, докази у справі не досліджені і розгляд справи цим складом суду тільки розпочався, а тому обвинувачений повинен утримуватися під вартою.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного:
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не буде завершено до його спливу.
Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом.
Стаття 62 Конститції України встановлює принцип невинуватості, за яким жодна особа не може бути піддана покаранню до винесення судом обвинувального вироку. На цьому принципі наголошує і Європейський суд з прав людини, вказуючи, що тримання під вартою не є очікуванням покарання.
Стаття 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, вчиняти інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Під час розгляду клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: тримання ОСОБА_6 під вартою більше 12 місяців, наявність у нього постійного місця реєстрації і проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини та його завіряння про те, що він буде вести себе зразково і не ухилятиметься від явки до суду, тому суд вважає за можливе змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги ст. 197 КПК України та п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під ватою, а саме:
- тримання під вартою до вирішення питання про винуватість особи не має бути «загальним правилом» і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід, як домашній арешт, забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 197, 201, 202, 331 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Покласти на Кулика наступні обов`язки:
- заборонити обвинуваченому залишати своє фактичне місце проживання :
АДРЕСА_1 з 18 год. по 09 год.
- за першим викликом чи вимогою з`являтися до слідчого, прокурора та суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що згідно ч.5 ст. 181 КПК України, працівники ОВС, з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Строк дії ухвали з17 листопада 2017 року по 17 січня 2018 року.
Виконання ухвали доручити Смілянському ВП ГУНП в Черкаській області та зобов`язати його негайно поставити на облік ОСОБА_6 про що повідомити суд.
Ухвала постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення остаточного рішення, а тому окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: