Справа № 212/2578/15-к
У Х В А Л А

16 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
при розгляді у судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.296 ч.2, ст.122 ч.1 КК України; ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.296 ч.3, ст.122 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду від 19.02.2018р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 20 квітня 2018 року включно.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , так як ризики передбачені ст.177 КПК України не відпали. ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення злочину, який відноситься до особливо тяжких. Вчинив злочини середнього ступеню тяжкості, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілих та свідків, може переховуватися від суду та продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо.
Захисник ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме на домашній арешт, мотивуючи, тим що ОСОБА_5 з 10.10.2015 року, тобто більше двох років позбавлений волі. Вважає, що прокурор не довів наявність фактів, що свідчать про намір ОСОБА_5 при перебуванні ним на волі, спілкуватись з потерпілими та свідками, впливати на них. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за викликами суду буде своєчасно прибувати, має на думку захисника міцні соціальні зв`язки, малолітню дитину.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника. Крім аргументів захисника вказав, що стан здоров`я погіршився та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, зауважив, що бажає влаштуватись на роботу.
Суд розглядаючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, виходив з наступного.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи питання доцільності продовження терміну тримання обвинуваченому під вартою, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, об`єктом посягання яких є здоров`я людини хоча й відносяться до категорії середніх за тяжкістю. Крім іншого, слід зауважити, що однією з характеризуючих ознак особистості обвинуваченого - є наявність судимості щодо злочину проти життя людини (15.01.2001р. - Апеляційний суд Дніпропетровської області засудження за ч.1 ст.115 КК України) та направленість умислу обвинуваченого при скоєнні нових кримінальних правопорушень за даним кримінальним провадженням. Це, знову ж таки, злочин об`єктом посягання якого є здоров`я людини, що робить цілком вирогідним вплив на недопитаних свідків, які будуть давати покази в судовому засіданні, однією з яких є свідок ОСОБА_8 (очевидиця події кримінального правопорушення за обвинуваченням ОСОБА_5 ), яка згідно рапорту працівників СКП, не бажає спілкуватися з правоохоронними органами, з цього приводу недопитана в судовому засіданні (її свідчення не останні за вагомістю у висунутому обвинуваченні чи навпаки його спростуванні) і є підстави вважати, що мотивом такої поведінки свідка є її побоювання щодо особистої небезпеки, зокрема з боку обвинуваченого. З цих підстав, вдається цілком слушною думка прокурора про продовження існування ризиків,що перебуваючи на свободі, обвинувачений може впливати на свідків та потерпілих. Процесуальна поведінка обвинуваченого до поміщення під варту викликає сумніви щодо неможливості переховування від суду.
Перевіряючи наявність ризиків та продовження їх існування, передбачених ст.177 КПК України суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження, стадію кримінального процесу, яку наразі проходить кримінальне провадження,врахування особи обвинуваченого, який притягався раніше до кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину та з урахуванням всіх зазначених вище критеріїв в сукупності, на даний час достатньо підстав вважати, що обвинувачений з огляду на його моральні якості може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), вплинути на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити новий злочин намагаючись чинити означені перешкоди.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Запобіжний захід до ОСОБА_5 застосований рішенням суду, тобто у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством України.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала, оскільки на теперішній час продовжують існувати ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином (обґрунтування вище).
При вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою також судом враховується той факт, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень об`єктом посягання яких є життя та здоров`я людини, стан його здоров`я не перешкоджає його перебуванню у місці попереднього ув`язнення (доказів спростовуючих це твердження захисником та обвинуваченим не надано), застосований запобіжний захід не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Відтак, підстави для застосування більш м`якого запобіжного на теперішній час та на даній стадії кримінального процесу - відсутні. Врахувавши положення ст.178 КПК, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, всі обставини передбачені даною нормою процесуального закону, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст.296 ч.3, 122 ч.2 КК України на шістдесят днів, до 15 червня 2018 року включно.
Строк дії ухвали закінчується 15 червня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1