№ 204/5403/17
№ 1-в/204/1250/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника установи ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив
Засуджений звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 року, був засуджений за ст.ст. 302 ч.2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки. Згідно ухвали Красногвардійського районного суду від 28.10.2015 року, засудженому скасовано іспитовий строк, направлено до місць позбавлення волі, для відбуття покарання за вироком суду. Початок строку 30.01.2016 року, кінець строку 30.01.2019 року. Станом на 01.11.2017 року засуджений відбув половину строку призначеного судом покарання.
Заслухавши пояснення засудженого, який просив заяву задовольнити, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення заяви, думку представника установи, який вважав недоцільним задоволення заяви, вивчивши надані матеріали, суд приходить до наступного.
Згідно положень ст. 81 КК України, до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим зокрема, не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний середньої тяжкості злочин.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_5 відбуває покарання в господарській обслузі ДУ «Дніпровська УВП № 4», за вчинення умисного середньої тяжкості злочину, відбув половину строку призначеного покарання, характеризується задовільно, не завжди дотримується вимог режиму утримування, за що має два стягнення. Згідно виписки з протоколу № 15 засідання МВР Дніпровської УВП № 4 від 09.08.2017 року, засудженому відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, як такому, що не встав на шлях виправлення.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Виходячи з того, що застосування умовно-дострокового звільнення до засудженої особи є правом, а не обов`язком суду, а факт відбуття засудженим половину строку покарання не є для цього достатньою правовою підставою, враховуючи відсутність у суду достатніх даних, які в своїй сукупності підтверджують виправлення засудженого, суд вважає, що заява ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого задоволенню не підлягає
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України суд, -
постановив:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .