АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2416/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 636/1114/17
Категорія:ч.1 ст.263 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000300 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Чугуївського місцевого суду Харківської області від 22 серпня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 -,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Кам`янка Ізюмського району Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, пенсіонера, інваліда війни 2 групи, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням терміном на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання
Згідно вироку, 23.03.2017 року в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_8 виявлено та вилучено картонний коробок, в якому містились наступні предмети: три електродетонатори миттєвої дії типу ЕДП промислового способу виготовлення; електродетонатор типу ЕД-1-8-Т промислового способу виготовлення; двадцять імітаційних запалів промислового способу виготовлення; два накольні механізми промислового способу виготовлення; шість важелів промислового способу виготовлення; десять ударників промислового способу виготовлення, які ОСОБА_8 зберігав в приміщенні вищевказаної квартири без передбаченого законом дозволу.
Згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи № 29/2017 від 27.03.2017 року три електродетонатори миттєвої дії типу ЕДП відносяться до категорії вибухових пристроїв і належать до засобу ініціювання вибуху. Містять комбінований заряд ініціюючої вибухової речовини тетронітрорезорцинат свинцю та азид свинцю, масами 0,08-1,12 грами та 0,18- 0,22 грами відповідно, та бризантної вибухової речовини - тетрил (тен або гексоген), масою 0,9-1,1 грами, кожний.
Електродетонатор типу ЕД-1-8-Т відноситься до категорії вибухових пристроїв і належить до засобу ініціювання вибуху. Містить комбінований заряд ініціюючої вибухової речовини - гримуча ртуть, масою 0,48-0,5 грами, та бризантної вибухової речовини - гексоген, масою 0,9-1,1 грами.
Двадцять імітаційних запалів містять заряд пороху марок ДРП (№ 1, 2 або 3), масою 2,15 грами, кожний.
Двадцять імітаційних запалів, два накольних механізми, шість важелів та десять ударників до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів чи вибухових речовин не відносяться, а є частинами і механізмами уніфікованого запалу імітаційного до навчально-імітаційних гранат типу УРГ (УРГ-Н).
В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені вироком, захисник просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що обвинувачений має велику кількість нагород, отримав інвалідність під час виконання своїх обов`язків військової служби, має похилий вік, а саме 70 років, вчинив злочин вперше, займає активну життєву позицію, характеризується позитивно. Всі наведені обставини, на думку апелянта, говорять про можливість та необхідність застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України у апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 призначено покарання за зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу - у виді позбавлення волі на строк 3 роки, в мінімальних межах, передбачених санкцією ст. 263 ч. 1 КК України, та з подальшим звільненням обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення, не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але при цьому визнав та врахував обставину, що пом`якшує покарання за вчинення злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а саме щире каяття, та правильно встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того суд, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання, врахував дані про особу обвинуваченого та обставини вчинення ним злочинних дій, а саме те, що ОСОБА_8 сприяв своїми показаннями правильному і об`єктивному встановленню фактичних обставин злочину, відсутність тяжких наслідків, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність нагород за вагомий внесок в розвиток громадського руху інвалідів Афганістану.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, а також застосування положень ст. 75 КК України, що належить призначити обвинуваченому, і об`єктивно вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення ( арк. 51).

Апеляційні доводи захисника, про зайву суворість призначеного покарання - у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за вчинення умисного тяжкого злочину, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення більш м`якого покарання на підставі ст. 69 КК України , на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження сторони захисту щодо неналежного їх врахування повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання (арк. 51), як за злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, так і стосовно звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

На думку колегії суддів, апеляційні доводи обвинуваченого з приводу того, що обвинувачений займає активну життєву позицію не можуть вважатися додатковими обставинами що пом`якшують покарання чи істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ним злочину, а також належними підставами для призначення більш м`якого покарання, а так само і сукупність даних про особу винного та обставин, що пом`якшують покарання, які були досліджені та встановлені судом першої інстанції. Разом з цим, вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є вмотивованим та обґрунтованим.

Що стосується тверджень апелянта, зазначених в його апеляційній скарзі, щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, колегія суддів вважає, що будь яке інше більш м`яке покарання, ніж те, що призначено судом першої інстанції не є ефективним, оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів проти громадської безпеки і в апеляційній скарзі захисника, не наведено додаткових даних, ніж ті що враховані судом першої інстанції, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Отже, апеляційне прохання сторони захисту про пом`якшення призначеного покарання та застосування положень ст. 69 КК України та зміни вироку в цій частині, з урахуванням наведених доводів, належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за злочин, вчинений ОСОБА_8 ..

Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені такого покарання ОСОБА_8 , суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 65, 66, 67КК України, призначивши покарання в мінімальних межах санкції 263 ч.1 КК України, із застосуванням положень ст. 75 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_8 характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, розлучений, пенсіонер, інвалід війни 2 групи, при цьому було правильно враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття. Крім того, суд, обґрунтовуючи застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, правильно врахував обставини сприяння обвинуваченим своїми показаннями правильному і об`єктивному встановленню фактичних обставин злочину, його ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, віку, стану здоров`я, наявності нагород за вагомий внесок в розвиток громадського руху інвалідів Афганістану.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст. 69, 69-1 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання та необхідність застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Чугуївського місцевого суду Харківської області від 22 серпня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4