Тальнівський районний суд Черкаської області
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 704/1106/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.10.2017 року м. Тальне

Слідчий суддя Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заявника - ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокурорів та слідчого під час досудового розслідування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого та прокурорів під час досудового розслідування. На обгрунтування скарги посилається на те, що у провадженні начальника слідчого відділення Тальнівського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження № 0000010 від 12.01.2013 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, де його визнано потерпілим. Досудове розслідування з вини посадових осіб органів досудового розслідування триває більше 12 років. Вважає, що слідчим та прокурорами безпідставно не здійснюються процесуальні дії, що не дають змоги закінчити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні.
Просить визнати бездіяльність процесуальних прокурорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 а також слідчого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000010 від 12.01.2013 року, яка полягає у невиконанні вказівок вищестоящих прокурорів, слідчих суддів та суду. Зобов`язати зазначених осіб виконати вказівки, які містяться у процесуальних документах слідчих суддів та суддів апеляційного суду Черкаської області, які були ухвалені за результатами розгляду скарг на рішення та бездіяльність процесуальних прокурорів.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_5 уточнив вимоги і просив визнати бездіяльність процесуальних прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні, скаргу просив задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що по суті скарги нічого пояснити не може, так як вже два роки не приймає участь у даному кримінальному провадженні, оскільки йому заявником був заявлений відвід, який був задоволений.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що зазначене кримінальне провадження з серпня 2017 року знаходиться в суді, що унеможливило виконання вказівок, які він давав у даному кримінальному провадженні.
Слідчий ОСОБА_6 двічі викликався до суду, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Його неявка в силу ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Заслухавши прокурорів, заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
З матеріалів кримінального провадження, що складається з 5-ти томів, вбачається, що 27 жовтня 2004 року в.о слідчого Тальнівського РВУМВС ОСОБА_9 порушив кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння майном шляхом обману групою осіб, яка діяла за попередньою змовою. Було встановлено, що 13 жовтня 2004 року в с. Білашки Тальнівського району Черкаської області ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 шляхом обману та зловживання довірою заволоділи зерном соняшника вагою близько 20 тон, яке належало ОСОБА_5 . Вказане майно вони в подальшому реалізували, а кошти обернули на свою користь, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду.
12.01.2013 року відомості про вказане кримінальне провадження були внесені до ЄРДР під номером № 0000010 за ч. 3 ст. 190 КК України (перекваліфікація відбулася 27.12.2004 року). 15.02.2014 року діяння за вказаним кримінальним провадженням було знову перекваліфіковане на ч. 4 ст. 191 КК України.
25.02.2014 року ОСОБА_7 було оголошено підозру за ч. 4 ст. 191 КК України, а саме про розтрату чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене у великих розмірах.
22.07.2014 року старшим прокурором прокуратури Тальнівського району Черкаської області ОСОБА_4 була винесена постанова про закриття вказаного вище кримінального провадження за п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи.
Ухвалою слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2014 року була задоволена скарга ОСОБА_5 , скасована вищевказана постанова прокурора, а матеріали повернуті прокурору для продовження досудового розслідування. Підставою для такого рішення слідчого судді стало те, що 25 червня 2014 року постановою прокуратури Черкаської області була скасована постанова старшого прокурора прокуратур Тальнівського району ОСОБА_4 від 25 травня 2014 року про закриття зазначеного кримінального провадження. У постанові прокуратури Черкаської області були надані вказівки про прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , які залишилися невиконаними.
В подальшому в даному кримінальному провадженні неодноразово приймалося рішення прокурором про його закриття, зокрема:
18.09.2014 року старший прокурор прокуратури Тальнівського району Черкаської області ОСОБА_4 ухвалює постанову про закриття вказаного кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Тальнівського районного суду від 17.10.2014 року вищевказана постанова слідчого залишена без змін, а скарга ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду від 14.11.2014 року вищевказана ухвала слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області була скасована.
22.12.2014 року прокурором прокуратури Тальнівського району ОСОБА_11 вказане кримінальне провадження знову закрито в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення достатніх доказів для доведення винуватості особи і вичерпання можливості їх отримання.
Ухвалою слідчого судді від 19.02.2015 року вищевказана постанова була залишена без змін, а скарга ОСОБА_5 була залишена без задоволення.
Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду від 28.04.2015 року вищевказана ухвала слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області скасована.
18.05.2015 року старшим прокурором прокуратури Тальнівського району Черкаської області ОСОБА_4 в черговий раз винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000010 від 12.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_7 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи.
Ухвалою слідчого судді від 15.09.2015 року вищевказана постанова була скасована, а матеріали кримінального провадження № 0000010 від 12.01.2013 року повернуті прокурору Тальнівського району Черкаської області для продовження досудового розслідування.
06.10.2015 року заступником прокурора Тальнівського району Черкаської області ОСОБА_12 закрито кримінальне провадження.
24.12.2015 року ухвалою слідчого судді скаргу ОСОБА_5 на вищевказане рішення прокурора залишено без задоволення, а постанову прокурора - без змін.
21.01.2016 року Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Черкаської області вищевказана ухвала слідчого судді Тальнівського районного суду була скасована за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , також скасована постанова прокурора, а матеріали провадження повернуто прокурору для відновлення провадження і продовження досудовогс розслідування.
Слід зазначити, що розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 колегія суддів в ухвалі зазначила, що під час досудового слідства не були в повній мірі виконані вказівки прокурорів вищого рівня та судів. Зокрема не було вирішено питання про внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань по факту незбереження 19570 кг зерна соняшника Генеральним директором ТОВ "Катеринопільський елеватор" ОСОБА_13 , на які було накладено арешт та не було визначено процесуальний статус ОСОБА_10 , якому до цього часу не було пред`явлено підозру.
22.01.2016 року вже іншим прокурором Звенигородської місцевої прокуратури у Тальнівському районі - ОСОБА_8 було закрито вищевказане кримінальне провадження.
15.02.2016 року заступником керівника Звенигородської місцевої прокуратури зазначена постанова про закриття кримінального провадження скасована з тих підстав, що прокурором ОСОБА_8 не вказано проведених конкретних слідчих дій органів досудового розслідування, які зазначені в ухвалу апеляційного суду від 21.01.2016 року.
Але 15.02.2016 року прокурором Тальнівського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 знову закрито вказане кримінальне провадження 0000010 від 12.01.201 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_7 , у зв`язку не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи та вичерпанням можливості їх отримання.
Таким чином, в той же день, тобто 15.02.2016 року, після скасування заступником прокурора постанови про закриття кримінального провадження від 22.01.2016 року, прокурор ОСОБА_8 знову ухвалює постанову про закриття кримінального провадження, що дає підстави стверджувати, що процесуальним прокурором ОСОБА_8 15.02.2016 року було закрито кримінальне провадження, при цьому жодних слідчих дій не проводилося і не могло проводитися.
Дана постанова прокурора від 15.02.2016 року була скасована ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24.06.2016 року з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
В цей же день, 24.06.2016 року прокурор ОСОБА_8 приймає в черговий раз рішення про закриття вищевказаного кримінального провадження з тих же підстав, що і раніше, що є незрозумілим, оскільки після скасування 24.06.2016 року останнього процесуального рішення у даній справі (постанови від 15.02.2016 року) мали б бути проведені відповідні слідічі дії на виконання вказівок вищестоящих прокурорів та судів, натомість цього ж дня, 24.06.2016 року прокурор знову закриває кримінальне провадження.
Ухвалою слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 08.12.2016 року зобов`язано прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000010, вчинити необхідні процесуальні заходи, направлені на закінчення проведення досудового розслідування протягом розумного строку із прийняттям рішення, передбаченого ст. 283 КПК України.
Згідно вказівки на проведення слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженню № 0000010 (у порядку п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України) від 17.07.2017 року № (25-28)-3267 процесуальним прокурором ОСОБА_3 була надана вказівка начальнику слідчого відділення Тальнівського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ОСОБА_6 , зокрема: на проведення слідчих дій (допитати осіб, виконати вказівки слідчих суддів та проведення інших слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та неупереджене розслідування даного кримінального провадження. Строк дії виконання вказівок прокурором встановлено до 03.08.2017 року (а.п. 218-219 т. 5).

З рапорта начальника слідчого відділення Тальнівського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ОСОБА_6 від 02.08.2017 року № 5364/58/03-17 вбачається, що вищевказана вказівка прокурора виконана частково (а.п. 220-221 т. 5).

Слід звернути увагу, що останній том (том 5-й) кримінального провадження № 0000010 від 12.01.2013 року закінчується підшитими до справи корінцями повістки про виклик до слідчого осіб: ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 (а.с. 225-227), які датовані 02.08.2017 року, після чого інші відомості про проведення слідчих дій в даному провадженні відсутні.
Слід також вказати, що з пояснень заявника та прокурорів, наданих в судовому засіданні, вбачається, що в справі неодноразово відбувалася заміна прокурорів, хоча в матеріалах справи відсутній жодний процесуальний документ керівника відповідного органу прокуратури, який свідчить про те, що в даному провадженні змінена група прокурорів.
Також слід звернути увагу на те, що у справі відсутній повний опис матеріалів, які в ній містяться, зокрема, опис матеріалів 5-ого тому кримінального провадження.
Статтею 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на їх оскарження.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Відповідно до ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, наділений відповідними повноваженнями.

Призначення та заміна прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначені в ст. 37 КПК України.

Зі змісту ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до ст. 37 КПК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у конкретних випадках, передбачених КПК України (ч. 2 ст. 37 КПК України). Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що процесуальні прокурори у даному кримінальному провадженні, будучи наділеними достатніми повноваженнями щодо здійснення ними нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням і направленими на здійснення ефективного та щонайшвидшого проведення досудового розслідування, допустили бездіяльність, яка полягає у невиконанні вказівок вищестоящих прокурорів, слідчих суддів та суду, яка призвела до невиправданої тяганини з розслідування даної кримінальної справи.

Така бездіяльність процесуальних прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 є очевидною і для її констатації немає значення те, чи здійснюють вони конкретно на даний час повноваження прокурорів у даному кримінальному провадженні, так як їх бездіяльність у даному провадженні встановлена судом протягом усього часу проведення досудового розслідування. Їх пояснення та доводи, надані в судовому засіданні на обгрунтування їх заперечень на подану скаргу, є необгрунтованими та безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги в частині визнання бездіяльності прокурорів незаконною.

Інші вимоги заявника, викладені в скарзі, зводяться до того, щоб зобов`язати процесуального прокурора здійснити слідчі дії, направлені на прийняття остаточного процесуального рішення та завершення проведення досудового розслідування, які також підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати бездіяльність процесуальних прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000010 від 12.01.2013 року, яка полягає у невиконанні вказівок вищестоящих прокурорів, слідчих суддів та суду, незаконною.

Зобов`язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000010, вчинити необхідні процесуальні заходи, направлені на закінчення проведення досудового розслідування протягом розумного строку із прийняттям рішення, передбаченого ст. 283 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 31.10.2017 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1