АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/316/18 Справа № 204/7114/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балівка, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, постійного місця проживання та реєстрації не маючого, судимого: 16.04.2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у види позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього особистого належного йому майна, -

встановила:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 13 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно - дострокове звільнення.

Приймаючи таке рішення суд послався на те, що факт відбуття засудженим двох третин строку покарання не є достатньою правовою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженої особи. Враховуючи відсутність достатніх даних, які в своїй сукупності підтверджують виправлення засудженого, суд прийшов до висновку про те, що заява ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Засуджений не погодився з вказаним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити його заяву та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не враховано його позитивну характеристику за місцем відбування покарання, відбуття двох третин призначеного строку покрання, що працевлаштований, має три заохочення та відсутність стягнень.

Під час апеляційного розгляду засуджений підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а ухвалу скасувати.

Прокурор заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки прокурора та засудженого, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Із роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш мяким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

При розгляді матеріалів справи суд прийшов до правильного висновку про фактичне відбуття засудженим ОСОБА_7 трьох чвертей строку покарання, призначеного за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2013 року, що дало йому право при певних умовах бути умовно-достроково звільненим з місць позбавлення волі.

І хоча умовно-дострокове звільнення є актом заохочення і застосовується тільки до тих засуджених, які сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і таке звільнення від відбування покарання є правом, а не обовязком суду, - оцінюючи поведінку засудженого та відношення його до праці під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, місцевий суд з огляду на діюче законодавство повинен був проаналізувати всі дані по справі та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Так, із характеристики, затвердженої заступником начальника Дніпровської установи виконання покарань № 4 із соціально-виховної та психологічної роботи від 13 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 видно, що останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 24 жовтня 2012 року. Під час тримання у Дніпровській установі виконання № 4 характеризував себе негативно, мав одне дисциплінарне стягнення за порушення вимог режиму утримання, стягнення погашено за сплином часу, заохочень не мав.

З 03 жовтня 2013 року відбуває покарання у складі господарської обслуги Дніпровської установи покарань № 4. За період його відбування характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, має три заохочення правами начальника установи, дисциплінарні стягнення не застосовувалися.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує перебачені законом вимоги адміністрації. Працевлаштований робітником харчоблоку установи. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, використовує тільки за призначенням.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни.

Приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення».

Бере особисту участь в організації виховних заходів, до яких відноситься відповідально.

Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня.

Бере участь у роботі самодіяльних організацій.

Підтримує соцільно-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них посилки та передачі. Зв`язки з рідними міцні, засуджений цінує їх.

З складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований.

У відношеннях до засуджених не конфліктний, підтримує рівні доброзичливі стосунки.

Вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається.

За висновком адміністрації установи, застосування до засудженого ОСОБА_7 підстав, передбачених ст. 81 КК України можливо, як до такого, що довів своє виправлення.

За таких обставин доводи апеляційної скарги засудженого про те, що судом в повній мірі не було врахованого його характеристику з місць позбавлення волі та наявність позитивних змін в його особистості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової, якою задовольнити клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2013 року за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у види позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього особистого належного йому майна, від відбування покарання умовно-достроково на 10 місяців і 16 днів, звільнивши останнього з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4