Справа №635/2008/18
Провадження №1-кп/635/696/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка кримінальне провадження №0000167 за фактом скоєння ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 263 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває зазначене кримінальне провадження.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити у відношенні обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи своє клопотання тим, що обвинувачений у разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що він має міцні соціальні зв"язки, має непрацездатних батьків, за якими потрібен сторонній догляд, постійне місце проживання, крім того, ризики, наведені прокурором в його клопотанні не обгрунтовані, а тому просили змінити запобіжний захід на більш м"який.
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року у відношенні ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 квітня 2018 року включно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, які свідчать про те, що обвинувачений в разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не закінчений, потерпілі та свідки не допитані, письмові та речові докази не досліджені, суд вважає наявним існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.177, 197, 199 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про заміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківська установа виконання покарань (№27)" на 60 днів, до 14 червня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1