АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1422/17 Справа № 204/3615/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000594, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, кримінальне провадження щодо нього за ч. 1 ст. 309 КК України закрито, вирішено питання про долю речових доказів.

Згідно ухвали суду, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачувався у тому, що він 02.08.2016 р., перебуваючи у лісопосадці, яка розташована поблизу с. Новомиколаївка Дніпропетровської області, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, нарвав і таким чином незаконно, без мети збуту, придбав невстановлену кількість рослини «конопля», яку незаконно, без мети збуту, зберігаючи при собі, пересуваючись на автомобілі «Шевроле Авео» д/н НОМЕР_1 , який знаходиться у його користуванні, доставив до дачного будинку по АДРЕСА_2 , за місцем свого періодичного мешкання, де незаконно, без мети збуту, висушив та став зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, у період до 03.08.2016 року.

03.08.2016 року ОСОБА_8 , знаходячись у дачному будинку по АДРЕСА_2 , руками подрібнив та помістив в два сліп - пакети вже висушену вищевказану наркотиковмісну рослину «конопля» і таким чином незаконно, без мети збуту, придбав згідно висновку експерта № 1/8.6/2113 від 30.08.2016 року речовини масою 6,453 г. та 0,994 г., які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - канабісом. Маса канабіса в перерахунку на висушену речовину становить 5,679 г та 0,875 г.

В подальшому, того ж дня, ОСОБА_8 , реалізовуючи умисел, направлений на незаконне перевезення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, зберігаючи при собі вищевказаний наркотичний засіб, пересуваючись на автомобілі «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_1 , який знаходиться у його користуванні, вулицями м. Дніпра, доставив вищевказану речовину до квартири АДРЕСА_3 , де почав незаконно без мети збуту зберігати.

03.08.2016 року, в період часу з 16 годин 28 хвилин до 16 годин 45 хвилин, в ході проведення обшуку та особистого огляду ОСОБА_8 , в одному із відділень сумки чорного кольору, яка була при ньому, було виявлено та вилучено два прозорих сліп - пакети із речовиною рослинного походження зеленого кольору, масою 6,453 г. та 0,994 г. відповдіно, які згідно висновку експерта № 1/8.6/2113 від 30.08.2016 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - канабісом. Маса канабіса в перерахунку на висушену речовину становить 5,679 г та 0,875 г. Таким чином ОСОБА_8 незаконно, без мети збуту, придбав, перевіз та зберігав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною масою 6,554 г.

Вищезазначені дії ОСОБА_8 були кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Зважаючи на те, що у підготовчому судовому засіданні захисником було надано довідку № 99 від 07.06.2017, згідно якої обвинувачений ОСОБА_8 знаходився на добровільному стаціонарному лікуванні у відділенні №1 КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер ДОР» з 11.05.2017 по 06.06.2017 з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності, та виписаний із вказаної установи у зв`язку з закінченням курсу лікування, суд прийшов до висновку про можливість звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України як особи, що добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Вказує, що суд першої інстанції у своєму рішенні не дотримався вимог процесуального закону та роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», постанови Пленуму ВСУ №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів».

Зазначає, що зі змісту ухвали суду першої інстанції вбачається, що в ній викладено лише висновок органу досудового розслідування із наведенням фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Жодних інших висновків суду судове рішення не містить, незважаючи на те, що останнє ухвалено за результатами судового розгляду.

Вказує, що в матеріалах кримінального провадження наявна довідка Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради №2960 від 11.05.2017, відповідно до якої ОСОБА_8 під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває. Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_10 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та надав суду, довідку №99 від 07.06.2017, згідно якої ОСОБА_8 знаходився на добровільному стаціонарному лікуванні у відділенні № 1 КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер ДОР» з 11.05.2017 по 06.06.2017 з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності та виписаний із вказаної установи у зв`язку з закінченням курсу лікування. При цьому відомості про злочин були зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04.08.2016 р., а обвинувачений звернувся до медичного закладу за допомогою майже через рік. На думку апелянта, за таких обставин неможливо остаточно зробити висновок про те, чи дійсно обвинувачений ОСОБА_8 ставив за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а згідно ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
При вирішенні питання про можливість звільнення від кримінальної відповідальності, суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна у його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені кримінальним законом. Відповідне рішення суду повинно бути вмотивованим.
Крім того, згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 р. № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої ч. 4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної ухвали, останню було постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які полягають у тому, що судом при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не було встановлено та зазначено фактичних даних, які б підтверджували факт вчинення ним кримінального правопорушення, наявність у діях обвинуваченого його складу, винність останнього та інші обставини, що мають значення.
Тим самим суд першої інстанції утримався від вирішення питання щодо обгрунтованості обвинувачення ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині та обмежився тільки висновками органу досудового розслідування щодо фактичних обставин кримінального правопорушення та наведенням мотивів звільнення цього обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Крім того, судом не було обговорено питання, зазначені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 р. № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», не було перевірено відповідні їм обставини, а рішення про можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності ґрунтувалося лише на формальних міркуваннях про те, що ОСОБА_8 звертався до спеціалізованого медичного закладу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про допущення судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, та вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу суду - скасувати.
Також є обґрунтованими вимоги апеляційної скарги в частині призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставі ч. 6 ст. 9, ч. 1 ст. 7 КПК України зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції, за відсутності відповідного клопотання учасників судового провадження, позбавлений можливості встановлення обставин та дослідження доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2017 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4