В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Тростянець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000398 від 02.10.2017 р. за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Боромля Тростянецького району Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, студента 3 курсу Лебединського вищого професійного технічного училища лісового господарства, не одруженого, перебуваючого на обліку допризовників у Тростянецькому РВК, в силу ст. 108 КК України не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння 08.04.2017 р. кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за яке був засуджений вироком суду 03.11.2017 року, повторно скоїв корисливий злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 28.09.2017 у другій половині дня, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_5 достовірно знаючи, що володільця домогосподарства, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 немає вдома, отримавши того ж дня доручення від ОСОБА_7 погодувати домашню птицю та собаку, приїхав на своєму мотоциклі до вищевказаного домогосподарства, до якого і раніше був вхожий з дозволу власника, у зв`язку з чим був обізнаним про обстановку у приміщенні будинку та на території домогосподарства, належного ОСОБА_7 .
ОСОБА_5 , будучи обізнаним про місце зберігання запасного ключа від вхідних дверей до приміщення будинку, належного ОСОБА_7 , із дозволу та за дорученням ОСОБА_7 зайшов на територію подвір`я через незамкнену хвіртку, далі прослідував до приміщення літньої кухні, де з цвяха над вікном взяв запасний ключ від вхідних дверей до будинку. З використанням даного ключа ОСОБА_5 відімкнув вхідні двері до будинку, після чого виконав доручення ОСОБА_7 щодо годування домашньої птиці та собаки, харчі якого знаходились у приміщенні будинку. У цей час у ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння коштами ОСОБА_7 , так як він достовірно знав, що у приміщенні однієї з кімнат будинку зберігаються грошові кошти, які були потрібні ОСОБА_5 для повернення боргу.
Так, ОСОБА_9 , маючи прямий, корисливий умисел, спрямований на викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілому, користуючись приводом та знаходячись із дозволу власника у домогосподарстві ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні його будинку, пройшов до приміщення зали будинку вищевказаного господарства, відімкнув дверцята дерев`яного серванта за допомогою ключа, який лежав на верхній полиці вказаного серванта, звідки таємно викрав грошові кошти, які знаходились у поліетиленовому пакеті білого кольору, в сумі 38000 грн., купюрами номіналом по 500, 200, 100 та 50 грн., належні ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_5 , поклав викрадені кошти до своєї кишені та не змінюючи обстановки у приміщенні та зачинивши будинок, поїхав додому. Викрадені кошти ОСОБА_5 01.10.2017 віддав у якості повернення боргу ОСОБА_10 , ввівши його в оману, повідомивши, що дані грошові кошти належать йому. Таким чином ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди у розмірі 38 000 грн.
Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю та показав, що 28 вересня 2017 року, у п`ятницю, він приїхав до своєї бабусі ОСОБА_11 в обідній час, де також перебував і співмешканець бабусі ОСОБА_7 . Раніше він неодноразово допомагав ОСОБА_7 по господарству : пиляв дрова, копав картоплю та давав їсти домашнім тваринам, та достовірно знав, що ключі від будинку знаходились у собачій будці чи на гвіздку у літній кухні над вікном. Того дня ОСОБА_7 попросив ОСОБА_5 поїхати до нього додому та попоратися по господарству, дати їсти птиці та собаці. Він погодився та приїхавши до ОСОБА_12 у господарство АДРЕСА_1 . Він зайшов у двір через незамкнену хвіртку, узяв ключ від вхідних дверей будинку, що висів на гвіздку над вікном у літній кухні, яким відкрив двері будинку, зайшов у середину, узяв собачу їжу, погодував собаку, який був прив`язаний у дворі. У вказаний час у нього виник корисливий умисел на викрадення коштів у ОСОБА_7 , так як ОСОБА_13 достовірно знав, що ОСОБА_7 зберігає у залі будинку грошові кошти, бо при ньому ОСОБА_12 виносив із зали гроші, якими розраховувався із Полуляхом за роботу. Маючи великий борг перед ОСОБА_14 за куплений мотоцикл, ОСОБА_5 вирішив взяти кошти ОСОБА_12 , а потім повернути їх на місце. З цією метою, він, знову зайшов до зали будинку, підійшов до серванту на верхній полиці взяв ключ, яким замикалася одна із шухляд, вказаним ключем відкрив дверцята і взяв білий непрозорий пакет із лівої нижньої сторони шухляди із грошима. Гроші були складені від більшої купюри до меншої, номіналом 50,100, 200, 500 грн. Не перераховуючи кошти, він поклав їх до кишені та відвіз додому, потім їх нарахував 38 000 грн., які віддав ОСОБА_14 у рахунок боргу. На другий день йому зателефонувала бабуся і сказала, що у ОСОБА_12 пропали грошові і треба під`їхати. Вони одразу з бабусею приїхали до ОСОБА_12 . Спочатку він не зізнався у викраденні коштів, однак, потім через декілька годин, він змінив свої наміри, приїхав до ОСОБА_12 та розповів йому про скоєну крадіжку грошей і просив не повідомляти у поліцію, бо він усе поверне. ОСОБА_12 надав йому строку для повернення до 2 жовтня, однак коштів у Полуляха не було і ОСОБА_12 подав заяву до поліції.
Крім особистого визнання вини обвинуваченим, його провина доводиться дослідженими у суді наступними доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_7 у суді показав, що він багато років спілкується з ОСОБА_11 , до якої ходить додому та залишається ночувати. У один із днів у кінці вересня 2017 року він прийшов зранку до ОСОБА_11 . У післяобідній час приїхав онук ОСОБА_15 ОСОБА_16 , якого він попросив поїхати до нього додому і погодувати домашню птицю - курей, качок та собаку. Полулях погодився та й поїхав. Потім увечері ОСОБА_17 не дозволила йому подивився передачу по телевізору і він, розсердившись, пішов додому. Вдома він одразу не виявив крадіжки грошей. Однак наступного дня приїхав його брат і коли потрібні були кошти, він відкрив шухляду у серванті та виявив пропажу усіх грошей, яких було 40000 грн. Сипко одразу подзвонив ОСОБА_17 повідомив, що він підозрює у викраденні грошей її онука ОСОБА_5 . Ті приїхали одразу і шукали по хаті кошти, але згодом ОСОБА_13 зізнався, що це він скоїв крадіжку, коли управлявся по господарству у Сипка, який у той час перебував у ОСОБА_11 . ОСОБА_12 вимагав повернення коштів та не дочекавшись, повідомив про крадіжку у поліцію. У даний час батьки обвинуваченого відшкодували йому викрадені кошти, тому претензій до Полуляха він не має, просить суворо його не карати.
Крім показів обвинуваченого та потерпілого провина ОСОБА_5 підтверджується показами свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що в один із днів, як сталася крадіжка у ОСОБА_7 , зранку ОСОБА_7 , із яким вони давно підтримують тісні стосунки, прийшов до неї додому, вони дивилися телевізор, снідали, обідали. В післяобідній час прийшов її онук ОСОБА_16 . У цей час ОСОБА_7 попросив ОСОБА_18 , щоби той пішов до нього додому і попорався у господарстві, на що ОСОБА_18 погодився і одразу поїхав. Увечері ОСОБА_17 наказала Сипкові йти додому, який пішов до свого господарства. На другий день ОСОБА_12 подзвонив свідкові і повідомив, що пропали гроші, підозрює її онука ОСОБА_5 .. Вона одразу з онуком приїхали до ОСОБА_12 , все обдивилися, грошей ніде не було і вони поїхали з відти. ОСОБА_19 вже потім вона дізналася, що її онук повернувся до ОСОБА_12 і зізнався у викраденні коштів. Їх родина одразу не змогла повернути викрадені кошти, так як ОСОБА_18 віддав ті гроші за мотоцикл і ОСОБА_12 заявив у поліцію про крадіжку. Свідок стверджує, що ОСОБА_5 неодноразово управлявся по господарству у ОСОБА_7 за проханням останнього. І свідкові, і онукові ОСОБА_13 було відомо, де зберігаються запасні ключі від будинку ОСОБА_7 . Коли вона останній раз управлялась по господарству ОСОБА_7 , то запасних ключів у собачій будці не було, хоча вони там зазвичай зберігались, тому того дня собака залишилась негодована, бо собачі харчі завжди стояли у холодному коридорі у будинку.
У судовому засіданні були досліджені такі докази.
За клопотанням сторони обвинувачення, з метою уточнення показів потерпілого ОСОБА_7 , було відтворено відеозапис слідчої дії одночасного допиту потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_5 від 30.11.2017. Під час указаної слідчої дії, як потерпілий, так і підозрюваний давали покази щодо обставин скоєння крадіжки у ОСОБА_7 та відповідали на питання слідчого. Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тому у даному випадку суд не приймає до уваги покази потерпілого ОСОБА_7 , які надані ним під час вказаної слідчої дії.
Також у судовому засіданні було відтворено відеозапис проведення слідчого експерименту з підозрюваним із застосуванням технічних засобів фіксування від 23.10.2017. Під час указаного слідчого експерименту ОСОБА_5 надав детальні пояснення та на місці показав про обставини викрадення ним грошових коштів у ОСОБА_7 , при тому його покази повністю співпадають з показами даними у судовому засіданні. Неспівпадіння показів ОСОБА_5 із показами, даними у суді, полягає лише у сумі викрадених коштів. Так під час слідчого експерименту ОСОБА_13 указував про викрадення 40000 грн. у ОСОБА_7 .
Крім того, провина ОСОБА_5 підтверджується протоколом про прийняття заяви про вчинення правопорушення від 02.10.2017, складеного слідчим на підставі усної заяви потерпілого ОСОБА_7 , про те, що 29.09.2017, у період часу з 18 до 22 години із його будинку по АДРЕСА_1 , викрадено гроші у сумі 40000 грн., у чому останній підозрює ОСОБА_20 , який був вхожий у господарство і мав диступ до майна (а.с.78).
На підставі указаної заяви було внесено відомості до ЄРДР №0000398 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.185 КК України (а.с.76).
У подальшому склад кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні було перекваліфіковано з ч.1 ст.185 на ч.3 ст.185 КК України, на підставі того, що відносно ОСОБА_5 зібрані матеріали про скоєння ним іншого кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України, які направлені до суду з обвинувальним актом та слідчим було встановлено, що ОСОБА_5 таємно проник до будинку потерпілого ОСОБА_7 (а.с.77).
Під час огляду місця події від 03.10.2017 у домогосподарстві по АДРЕСА_1 у господарстві ОСОБА_7 було зафіксовано розташування будівель за вказаною адресою, розташування кімнат у будівлі та місцезнаходження дерев`яної шафи (серванту) у приміщенні зали цього будинку (а.с.80-83).
Під час додаткового огляду місця події від 09.10.2017 у домогосподарстві по АДРЕСА_1 у господарстві ОСОБА_7 були оглянуті вікно в коридор, розташоване поряд з вхідними дверима до будинку, та приміщення літньої кухні з детальним описом місцезнаходження металевого цвяха над вікном праворуч від входу до приміщення літньої кухні (а.с.85-87).
У підтвердженням наявності грошових коштів у потерпілого ОСОБА_7 стороною обвинувачення представлено довідки УПФ у Тростянецькому районі про отримання ОСОБА_7 пенсії у 2017 році (а.с.95).
Таким чином у судовому засіданні не знайшло своє підтвердження обвинувачення ОСОБА_5 у скоєні проникнення у житло потерпілого ОСОБА_7 .
Так, суд приходить до такого висновку, проаналізувавши у сукупності всі докази, які узгоджуються між собою, є послідовними і такими, що указують на наступне.
ОСОБА_5 , достовірно знав про місцезнаходження запасного ключа від будинку потерпілого, який знаходився на цвяху над вікном усередині літньої кухні. Про вказані обставини не заперечує і сторона обвинувачення, як зазначено у обвинувальному акті. Про те, що потерпілий ОСОБА_7 особисто дав доручення ОСОБА_5 погодувати домашню птицю та собаку, підтвердили у судовому засіданні і обвинувачений, і потерпілий особисто. Судом достовірно встановлено із показів і потерпілого, і свідка ОСОБА_17 , що погодувати собаку було неможливо без відчинення вхідних дверей будинку, оскільки їжа для собаки знаходилася у холодній частині (коридорі) будинку. Про те, що ОСОБА_5 неодноразово виконував доручення ОСОБА_7 годувати домашню птицю та собаку показали всі допитані учасники процесу (обвинувачений, потерпілий і свідок). Також підтвердженням того, що потерпілий розумів, прохаючи Полуляха погодувати собаку, що обвинувачений зайде до будинку, є ті обставини, що 28.09.2017 потерпілий пішовши до ОСОБА_17 зранку і не збирався повертатися увечері додому, а змінив свої наміри несподівано лише ввечері, після непорозуміння з останньою.
Отже, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які кваліфіковані органом досудового розслідування як умисне вчинення таємного викрадення майна (крадіжку), поєднаного із проникненням у житло особи, вчинене повторно, слід перекваліфікувати з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена повторно.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 03.11.2017 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., який сплачений засудженим 08.12.2017. Відповідно до п.1 ч.2 ст.108 КК України, ОСОБА_5 вважається таким, що немає судимості після виконання покарання у виді штрафу.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 навчається на 3 курсі Лебединського вищого професійного технічного училища лісового господарства, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Судом досліджені обставини життя та виховання неповнолітнього ОСОБА_5 за матеріалами зібраними службою у справах дітей Тростянецької РДА та представником ювенальної превенції, з яких установлено, що неповнолітній виховується у повній родині, має усі необхідні умови для належного розвитку, навчання, проживання. Його родина, як неблагонадійна не перебуває на обліку.
За актом медичного обстеження на стан загального розвитку неповнолітнього - ОСОБА_5 має задовільний стан здоров`я.
Отже, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає скоєння кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, а обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
За висновком ювенальної превенції та служби у справах дітей ОСОБА_5 не потребує призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_5 , складеного представником органу пробації обвинувачений має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, не становить небезпеки для оточуючих, у т.ч. окремих осіб, його виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі (а.с.131-132).
Приймаючи до уваги тяжкість скоєного ОСОБА_5 злочину, суд вважає за необхідне призначити неповнолітньому покарання у виді арешту. Разом із тим, з урахуванням обставин справи, особи неповнолітнього ОСОБА_5 , який вважається таким, що немає судимості, відповідно до ст.108 КК України, на даний час навчається на денній формі навчання, враховуючи кілька обставин, що пом`якшують покарання, а саме те, що він вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, щиро покаявся у скоєному, сприяв органам слідства у розкритті злочину, батьки неповнолітнього заподіяну шкоду відшкодували, суд вважає, що можливе виправлення неповнолітнього без ізоляції від суспільства, та можливо звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 та ст.104 КК України. На ОСОБА_5 суд вважає за необхідне покласти обов`язки, передбачені п.2 ч.1 ст.76 КК України.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались та у суду немає підстав для його застосування.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 винним у обвинуваченні за частиною 2 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 45 (сорок п`ять) діб.
На підставі ст.75 та ст.104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладений на нього обов`язок, передбачений ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з дня ухвалення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1