Апеляційний суд Рівненської області
______________________________________________копія:_______
У Х В А Л А
Іменем України
01 березня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001115 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Луганськ, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2015 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки зі звільненням від відбування цього покарання, згідно ст.75 КК України, з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185; ч.3 ст.185 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ;

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2017 року;

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі з усуненими недоліками захисником-адвокатом ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2017 року відносно нього скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185; ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання ОСОБА_4 - у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років та, на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2015 року, призначено остаточне покарання ОСОБА_4 - у виді позбавлення волі строком на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців. Строк покарання встановлено рахувати з 26 січня 2017 року. До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній - тримання під вартою. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 26 січня 2017 року до 21 червня 2017 року у строк відбування призначеного покарання, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

В обгрунтування вимог поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_4 доводить, що у судовому засіданні не було чітко і достовірно доведено його вину у вчиненні злочинів, оскільки працівники поліції ніяких доказів, які б вказували на його причетність до їх вчинення не знайшли. Також зазначає, що не можуть бути визнані доказами по справі відомості, що містяться у показаннях, речах і документах, які не були предметом дослідження безпосередньо судом, зокрема показання свідка ОСОБА_9 , який не був допитаний у судовому засіданні. Крім того, ОСОБА_4 вважає, що у ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, було порушено його процесуальні права, а висновки суду, наведені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, так як залишились недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого рішення, а тому на його думку, є всі підстави для скасування вироку, як незаконного та призначення нового розгляду у суді першої інстанції..

За вироком суду, ОСОБА_4 з 00 год. 00 хв. 07 липня 2016 року по 01 год. 30 хв. 08 липня 2016 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи із корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом пошкодження віконного скла проник у гараж, що розташований по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав значну кількість електроінструментів, що також належать ОСОБА_10 , зокрема точильний станок для ланцюгів бензо - та електропил марки «ТЕПМ M3 - 130», ручну електричну реверсивну свердлильну машинку марки «Rebir IE 1305 та інші електроінструменти, чим заподів потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 14 289 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят дев`ять) грн. 53 (п`ятдесят три) коп..

Крім цього, ОСОБА_4 23 липня 2016 року, о 09-й год. 10 хв., з єдиним умислом, аналогічним способом, проник до підвалу будинку, що розташований по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_8 , звідки намагався таємно викрасти одинадцять комплектів дверних ручок «Apecs» вартістю 1936 (одна тисяча дев`ятсот тридцять шість) грн. та одинадцять фіксаторів до комплектів дверних ручок марки «Apecs» вартістю 1133 (одна тисяча сто тридцять три) грн., на загальну суму 3069 (три тисячі шістдесят дев`ять) грн.. Однак, свій злочинний умисел щодо викрадення чужого майна та розпорядження ним не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був зупинений на місці вчинення потерпілим ОСОБА_8 , після чого втік з місця вчинення злочину, залишивши речі, які намагався викрасти.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати вирок, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції; пояснення прокурора та потерпілого ОСОБА_8 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та запропонували залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши, наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому органами досудового розслідування злочинів, за наведених в оскаржуваному вироку обставин, грунтується на сукупності зібраних у матеріалах кримінального провадження та досліджених у судовому засіданні судом першої інстанції доказах, у ході оцінки яких, суд обгрунтував свій висновок щодо причетності ОСОБА_4 до їх вчинення, і ці докази є належними, допустимими, достатніми і достовірними.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 стосовно того, що до подій по факту викрадення майна з гаража, що розташований по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , що сталось у період часу з 00 год. 00 хв. 07 липня 2016 року по 01 год. 30 хв. 08 липня 2016 року та за фактом замаху на крадіжку майна потерпілого ОСОБА_8 з підвалу будинку, що розташований по АДРЕСА_3 23 липня 2016 року, о 09-й год. 10 хв., він немає ніякого відношення, а усі встановлені судом першої інстанції обставини за яких судом було зроблено висновок про доведеність, саме його вини у вчиненні даних злочинів, є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні, інкримінованих йому злочинів під час судового засідання суду першої інстанції не визнав, та дав показання, що крадіжкок він не вчиняв. Один раз попросив свідка ОСОБА_11 перевезти речі своєї бабусі, тому привіз додому з села дві сумки з речами.
Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_4 , судом першої інстанції були досліджені, перевірені та проаналізовані докази, які підтверджують вину обвинуваченого у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у приміщення, та у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане із проникненням у приміщення, тобто по двом епізодам викрадення майна у потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ..

У відповідності до вимог ст.12 КК України, злочини, передбачені ч.3 ст.185 та ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, є тяжкими, покарання за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 (трьох) до 6 (шести) років та за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України (п.3 ч.1 ст.68 КК України) на строк від 3 (трьох) до 4 (чотирьох) років.

Згідно ч.1 ст.95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

З показань потерпілого ОСОБА_8 , наданих в судовому засіданні суду першої інстанції, вбачається, що наприкінці серпня 2016 року він приїхав на своє незавершене будівництво у с.Городище, Рівненського р-ну та побачив, як обвинувачений вилазить через вікно цокольного поверху його будинку та, кинувши в обличчя потерпілому спортивну футболку, втік з місця події. Вилазивши через вікно, обвинувачений мав при собі чорний поліетиленовий пакет з ручками або тримачами, та втікаючи, він його залишив. Крім того додав, що обвинувачений, втікаючи, залишив свої інструменти (викрутки, розвідний ключ) та сумочку з мобільними телефонами. Піднявшись на другий поверх, потерплий виявив, що ОСОБА_4 пошкодив драбину на горище і підготував до виносу, після чого ОСОБА_8 викликав поліцію.
З вищезазначених пояснень потерпілого, які суд визнав належним та допустимим доказом у доведенні вини ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, спростовуються доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині того, що потерпілий не міг запам`ятати його обличчя, так як злочин було вчинено о 09-й год. ранку, тобто у світлу пору доби. Крім того, потерпілий ОСОБА_8 ще тривалий час наздоганяв обвинуваченого, деякий час спостерігав за ним, у ході залишення обвинуваченим його будинку, і колегія суддів уважає, що потерпілий міг цілком достатньо запам`ятати риси обличчя ОСОБА_4 для його впізнання.

Показання потерпілого ОСОБА_8 , у комплексному взаємозв`язку з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28 липня 2016 року (т.1 а.с.193-195), згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 за формою обличчя, як особу, яка намагалась викрасти його майно з підвалу будинку, що розташований по АДРЕСА_3 23 липня 2016 року, і такі докази повністю узгоджуються між собою та вказують на беззаперечну причетність ОСОБА_4 до викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 ..

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав сумніватися в правдивості показань потерпілого ОСОБА_8 не вбачається. Будь-яких даних про те, що він зацікавлений у розгляді кримінального провадження на користь органів досудового розслідування або з будь-яких інших підстав, які б слугували в обмові (оговоренні) обвинуваченого ОСОБА_4 , в судовому засіданні судом першої інстанції не було встановлено.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_8 підтвердив, що крадіжку намагався вчинити саме ОСОБА_4 , зокрема надав інші пояснення з приводу поданої скарги обвинуваченим.

В основу доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 за фактом крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_10 , суд першої інстанції поклав наступні докази: протокол огляду місця події від 08 липня 2016 року (т.1 а.с.17-19) з фототаблицями (т.1 а.с.20-21), згідно якого було оглянуто господарство у с.Городище Рівненського р-ну, з якого було викрадено електроінструменти, де було виявлено слід взуття; протокол обшуку від 01 вересня 2016 року (т.1 а.с.83-89), згідно якого була оглянути квартира ОСОБА_4 , де крім інших речей було вилучено чоловіче взуття, зокрема кросівки «climacool» та інші процесуальні документи, складені за результатами проведення слідчих дій органами досудового розслідування, які обвинувачений ОСОБА_4 вважає такими, що здобуті в порушення засад їх належності, законності та допустимості.
Колегія суддів враховує, що з висновку експерта №1.2-979/16 від 21.12.2016 з фототаблицями (т.1 а.с.162-171), згідно якого, слід низу взуття, розміром 57x121 мм, вилучений шляхом масштабного фотографування 08.07.2016 в ході огляду місця події - гаражного приміщення по АДРЕСА_2 , міг бути залишений кросівком «adidas climacool», чорного кольору з сірими вставками, на праву ногу, наданим на експертизу або іншим взуттям з подібними геометричними характеристиками протектору.
Згідно ж цього висновку, слід низу взуття, розміром 68x158 мм, вилучений шляхом масштабного фотографування 08.07.2016 в ході огляду місця події - гаражного приміщення по АДРЕСА_2 , міг бути залишений кросівком «adidas climacool» чорного кольору з сірими вставками, на ліву ногу, наданим на експертизу або іншим взуттям з подібними геометричними характеристиками протектору.
З матеріалів кримінального провадження будь-яких об`єктивних даних, які б спростували висновки суду, що вказані сліди взуття на місці вчинення злочину були залишені іншою особою, а не ОСОБА_4 , не вбачається, так само як, і з доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 про його непричетність до крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 з гаражного приміщення по АДРЕСА_2 .
Будь-яких порушень судом першої інстанції порядку допиту свідка ОСОБА_11 , колегією суддів також не встановлено, всупереч доводам обвинуваченого про його незаконний допит у суді
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що влітку 2016 року у вечірню пору доби його сусід ОСОБА_4 попросив його поїхати забрати речі і вони поїхали автомобілем на об`їзну дорогу за Житинським кільцем, зупинились на зупинці. Після чого, ОСОБА_4 пішов у напрямку населенного пункту, повернувшись приблизно через 30-60 хв, маючи при собі дві сумки, які він погрузив в автомобіль.
Також, як вказує вищезгаданий свідок, обвинуваченого із сумками він завіз додому і що знаходилось у цих сумках йому не відомо, тобто мотиви оговорити обвинуваченого ОСОБА_4 , у свідка ОСОБА_11 відсутні.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , як убачається з вироку суду та журналу судового засідання під час судових дебатів, вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав.

За таких обставин, вина ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185; ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України доведена повністю, а тому суд апеляційної інстанції, з урахуванням системного аналізу положень п.6 ч.1 ст.407, ст.415, ст.412 КПК України, підстав для скасування вироку суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, як того просить у поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 , не вбачає.

Будя-яких законних, визначених у ст.ст. 412, 415 КПК України підстав для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 також не вказав.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів, і дійшов до вірного висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, визначений у санкції частини статті закону України про кримінальну відповідальність, а саме за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України (п.3 ч.1 ст.68 КК України) - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, так як, в даному випадку суд першої інстанції також врахував характер викрадення ОСОБА_4 майна та його кількість, що належать потерпілим та факт того, що збитки, завдані злочинами, ОСОБА_4 не відшкодував .
Відповідно до ч.1 ст.70 та ч.1 ст.71 КК України, принципи часткового складання призначених покарань при сукупності злочинів та сукупності вироків судом першої інстанції також застосовані відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та визначено остаточне покарання.
Всі аргументи апеляційої скарги судом апеляційної інстанції перевірені та на переконання колегії суддів, істотних порушень кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, які були б безумовною підставою для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, колегією суддів не встановлено. Не навів таких обставин і обвинувачений у апеляційній скарзі.

Тому, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції ухваленим у відповідності до вимог ст.370 КПК України і підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2017 року відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185; ч.3 ст.185 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 - у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:суддя-доповідач: ОСОБА_1