АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

іменем України

Колегія суддів судової палати Апеляційного суду м. Києва у кримінальних

справах у складі:

головуючого Дембовського С.Г.,

суддів Єленіної Ж.М., Дмитренко Г.М.,

з участю прокурора Карпука Ю.А.,,

адвоката Біди О.В.,

захисника Максименко Л.К.,

законного представника засудженого ОСОБА_3,

розглянула у судовому засіданні 15 лютого 2010 року кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4, адвоката Біди О.В. в інтересах ОСОБА_4, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2009 року.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2009 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, МЕШКАНЦЯ АДРЕСА_1, не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 3 ст. 152, КК України на вісім років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 15, ч. ст. 153 КК України на три роки позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вісім років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 судові витрати у справі - вартість проведеної криміналістичної експертизи в розмірі 1353 грн. 60 коп. на рахунок НДКЦ при ГУМВС України в м. Києві.

ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що 08 червня 2009 року, приблизно о 03 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння,

знаходячись у дворі біля газової автозаправної станції, розташованої в м. Києві,

Справа № 11-а-2506

Головуючий суддя першої інстанції - Рибак І.О.

Доповідач в апеляційній інстанції суддя Єленіна Ж.М.

пров. Охтирському, 7, з метою задоволення статевої пристрасті, почав наносити удари руками в область обличчя неповнолітній ОСОБА_5

Від отриманих ударів потерпіла впала на землю, а ОСОБА_4, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_5, продовжував наносити останній удари руками по обличчю та тулубу, в результаті чого потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани, садна та синця чола зліва, а також тілесні ушкодження у вигляді синців та садна, крововиливу слизової нижньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 412/и від 04 серпня 2009 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров'я на термін більше 6, але менше 21 дня. За допомогою фізичного насильства ОСОБА_4, подолавши волю потерпілої зґвалтував неповнолітню потерпілу всупереч її волі.

Крім того, ОСОБА_4, після вчинення вищевказаних злочинних дій, будучи особою, яка вчинила злочин передбачений ст. 152 КК України, з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом, після того, як до ОСОБА_5 було застосовано фізичне насильство та подавлена її воля до опору, утримуючи її рукою, намагався задовольнити з нею статеву пристрасть неприроднім способом. Однак свій злочинний умисел ОСОБА_4 не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі з доповненнями (т.2, а. с. 119-120, 122, 148) засуджений ОСОБА_4, стверджує, що інкримінованих злочинів не вчиняв, досудове слідство та судовий розгляд проведено неповно та однобічно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного судового рішення з направленням справи прокурору на додаткове розслідування.

В апеляційній скарзі захисник Біда О.В., в інтересах засудженого ОСОБА_4, просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким виправдати засудженого ОСОБА_4 Апелянт посилається , що суд першої інстанції належним чином не дослідивши і не проаналізувавши зібрані по справі матеріали, виніс вирок, який не відповідає фактичним обставинам справи. Апелянт вказує на те, що судове слідство було проведено однобічно та неповно, обвинувальний вирок ґрунтується лише на показах потерпілої.

Крім того, адвокат вказує, що в порушення вимог ст. 370 ч.2 КПК України, під час судового розгляду справи в суді першої інстанції не вівся протокол судового засідання і це, є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не

оспорюючи фактичних обставин справи, просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2009 року змінити в частині призначення покарання у зв'язку з невідповідністю покарання тяжкості вчиненого злочину. Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст. 152 КК України у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 153 КК України - у вигляді 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 70 КК України призначити остаточну міру покарання - 7 років 6 місяців позбавлення волі. Прокурор вважає, що судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_4, не було враховано думку потерпілої ОСОБА_6, яка в судовому засіданні не наполягала на призначенні

підсудному суворої міри покарання. Також відповідно до наданої представником потерпілої ОСОБА_6 заяви, підсудним відшкодовано збитки заподіяні злочином. Судом дана обставина не визнана пом'якшуючою, оскільки ОСОБА_4 не визнав вину, що суперечить показам підсудного, які надавались ним під час судового слідства, оскільки ОСОБА_4 визнав вину частково. Також прокурор вважає, що судом не було враховано те, що ОСОБА_4 за місцем навчання характеризується позитивно, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває.

Заслухавши доповідь судді, прокурора Карпука Ю.А., який не підтримав апеляційне подання, при цьому уважав апеляції засудженого та його захисника такими, що не підлягають задоволенню, пояснення захисника Біду О.В., який підтримавши вимоги своєї та засудженого апеляції, просив вирок суду скасувати з направленням справи прокурору на додаткове розслідування, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведенні у поданні та скаргах, колегія суддів уважає, що підстав для їх задоволення немає.

Зазначені в апеляційних скаргах засудженого ОСОБА_4 та його захисника доводи були предметом розгляду суду першої інстанції, вони не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку й спростовуються наступною сукупністю доказів.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, підтверджена сукупністю зібраних по справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу доказів, зокрема, показаннями потерпілої про вчинення щодо неї із застосуванням фізичного насильства кримінально −карного діяння, даними протоколу огляду місця події, висновками судово-медичної експертизи, іншими зібраними по справі доказами.

Дані висновки експерта підтверджують показання потерпілої про характер, локалізацію, механізм та час утворення тілесних ушкоджень, спричинених їй діями ОСОБА_4

Як убачається зі змісту протоколу судового засідання (т.2. а. с. 18) ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції підтверджував, що під час бійки з потерпілою він почав її роздягати, а остання чинила опір, в подальшому зняв її одяг. При цьому заперечував про вчинення статевого акту. посилаючись на чинення опору потерпілою.

Відсутність на одязі потерпілої слідів сперми не виключає вчинення з неповнолітньою статевих зносин із застосуванням фізичного насильства.

Проаналізувавши показання потерпілої, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про їх правдивість, оскільки вони послідовні і узгоджуються з іншими доказами по справі.

Згідно висновків амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_4 психічними захворюваннями не страждає, не знаходився у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, у період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, в повній мірі міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, з урахуванням усіх досліджених доказів суд правильно визнав доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 152; 15, ч. 2 ст. 153 КК України кваліфіковані вірно.

Тому, посилання захисника на неповноту та однобічність слідства є безпідставними, оскільки судом вжиті всі передбачені законом заходи для виявлення як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують ОСОБА_4

Також доводи апеляційних скарг засудженого та захисника щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_4 не заслуговують на увагу.

Порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок, не встановлено.

Посилання захисника на те, що під час судового розгляду справи в суді першої інстанції не вівся протокол судового засідання і це, є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не заслуговують на увагу.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, про виготовлення протоколу учасники кримінального процесу судом першої інстанції були повідомлені і правом на ознайомлення з ним не скористались (т.2, а.с 103).

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, відомості про особу засудженого, у тому числі його незадовільну характеристику з місця навчання з 01 вересня 2007 року у Міжрегіональному центрі професійно−технічної освіти автомобільного транспорту та будівельної механізації (т.№ 1. а. с. 201), обставини, що впливають на покарання.

Зокрема як обставину, що пом"якшує покарання ОСОБА_4, суд визнав вчинення злочину неповнолітнім, обставиною, що обтяжує покарання − вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння.

З урахуванням наведеного вище, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, суд у межах санкцій статей звинувачення обрав ОСОБА_4 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Посилання в апеляційному поданні прокурора, на те, що при призначенні покарання судом не було враховану думку потерпілої, яка не наполягала на призначення суворого покарання, то ця обставина не є тією обставиною, яка істотно знижує ступінь тяжкості скоєного злочину, і яка б давала підстави для призначення йому більш м»якого покарання ніж те, яке було призначено судом першої інстанції.

Таким чином, за уваги на конкретні обставини справи, дані про особу винного, доводи апеляційного подання про пом''якшення покарання в зв''язку з тим, що воно не відповідає, як зазначено в поданні, тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, є неспроможними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої

інстанції та апеляційні скарги засудженого ОСОБА_4, захисника -адвоката Біди О.В. в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а

вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2009 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.

С у д д і:

_________________ , ____________________, __________________

С.Г. Дембовський Ж.М. Єленіна Г.М. Дмитренко