Справа № 192/1774/17
Провадження № 1-в/192/734/17
Ухвала
Іменем України
"20" грудня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання на підставі амністії,

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Красноуральськ, Свердловської області, Російської Федерації, на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2015 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі,

за участю учасників провадження:
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, і просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав суду заяву, згідно якої просив проводити розгляд клопотання засудженого у їх відсутність (а.с. 6).

З`ясувавши думку учасників судового провадження, що з`явились, враховуючи, що згідно положень Закону України «Про амністію у 2016 році», неявка належним чином повідомленого представника виправної установи не перешкоджає розгляду клопотання, суд постановив проводити розгляд клопотання у відсутність представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)».
Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2015 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі (а.с. 8).

Крім того, ОСОБА_3 був засуджений вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2002 року за ч. 4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна, судимість за яким не знята та непогашена до теперішнього часу (а.с. 8).

Тобто ОСОБА_3 на даний час має судимості за умисний тяжкий та особливо тяжкий злочини.

Згідно п. в ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» - амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Таким чином, в силу зазначеної норми та вищезазначених обставин, звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» неможливо, і тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та керуючись ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання на підставі амністії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1