Провадження № 1-кп/760/791/18
Справа № 760/5300/17

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.02.2018 року Солом`янський районний суд м.Києва
в складі:головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора : ОСОБА_4
захисника : ОСОБА_5
обвинуваченої : ОСОБА_3
Обвинувачена ОСОБА_3 , 05.05.2015 року, будучи переселенцем з тимчасово окупованої території України, діючи згідно розробленого плану, звернулася із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві Державної адміністрації, стосовно щомісячної адресної матеріальної допомоги для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житло-комунальних послуг.
В подальшому, обвинувачена ОСОБА_3 в заявах про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг № 5423 від 05.05.2015, № 95 від 13.01.2016 зазначила про відсутність у своєму володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення АТО та відсутність депозитів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Однак, за даними Міністерства фінансів України, ОСОБА_3 20.11.2015 внесла на банківський рахунок у ПАТ КБ Приватбанк депозит у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Так, 20.11.2015 у обвинуваченої ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на подальше отримання шахрайським шляхом бюджетних коштів в якості соціальної допомоги незважаючи на наявний у останньої депозит у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Після чого реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння бюджетними коштами шляхом обману, шахрайство, ОСОБА_3 продовжувала зазначати в своїй заяві № 95 від 13.01.2016 відомості про відсутність у своєму володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення АТО та відсутність депозитів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
За інформацію про наявність у обвинуваченої ОСОБА_3 , на момент призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі, оплату житлово-комунальних послуг, депозиту у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, в особовій справі відсутня, чим порушено п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.
Крім цього встановлено, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.
При здійсненні верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат встановлено, що ОСОБА_3 внесла на банківський рахунок у ПАТ КБ Приватбанк депозит у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, однак в порушення умов для отримання соціальних виплат остання не повідомила в установлений строк про даний депозит, у зв`язку із чим виникла передоплата в період часу з 13.01.2016 по 01.11.2016 в загальній сумі 21 320, 52 грн., таким чином нанесено шкоду (збитки) державному бюджету на відповідну суму.
Отже, суд приходить до висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_3 своїми умисними діями заволоділа державними коштами шляхом обману (шахрайство), а тому її дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, її особу: раніше не судима, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом 2 групи загального захворювання.
Щире розкаяння обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому, судом визнається, як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченої.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Враховуючи викладене, фактичні обставини справи, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , а також і те, що вчинений нею злочин віднесено до злочинів невеликої тяжкості згідно ст. 12 КК України, суд вважає за необхідне визначити їй міру покарання у виді штрафу в дохід держави.
Захисник звернувся до суду з клопотанням, яке підтримала обвинувачена ОСОБА_3 , і проти цього не заперечував і прокурор, про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання відповідно до п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, т.я. вона на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року досягла пенсійного віку.
З п «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року вбачається, що звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року обвинувачена ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в дохід держави у зв`язку з тим, що вона вчинила злочин невеликої тяжкості, на день набрання чинності цим Законом, досягла пенсійного віку, раніше до неї не застосовувався Закон України «Про амністію» і вона не відноситься до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про амністію в Україні», а також осіб, до яких амністія не застосовується відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації пред`явило цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21 320, 52 грн., оскільки до цього часу матеріальна шкода не відшкодована.
Обвинувачена ОСОБА_3 визнала цивільний позов в повному обсязі.
Суд вважає, що цивільний позов Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21 320, 52 грн. підлягає задоволенню, оскільки до цього часу матеріальна шкода не відшкодована.
Керуючись ст. 8, 62 Коституції України, ст. 3 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ст. 4 Закону України «Про амністію в Україні» (із змінами, внесеними Законом України № 1246 VII від 06.05.2014 року), ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
Визнати винуватою ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави в межах 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Відповідно до п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді штрафу в дохід держави.
Цивільний позов Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації задовольнити: стягнути з ОСОБА_3 на користь Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації матеріальну шкоду в розмірі 21 320, 52 грн..
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1