21.02.2018 Справа № 756/1663/17
№ 756/1663/17
№ 1-кп/756/184/18

В И Р ОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2018 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0012394 від 09.12.2016 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, розлученого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.11.05.2005 вироком Деснянського районного суду м. Чернігова за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, постановою Деснянського районного суду м.Києва від 21.06.2006 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений 19.06.2009 року по відбуттю строку покарання з Шепетівської виправної колонії у Хмельницькій області № 98;

2.11.10.2010 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 27.01.2012 року по відбуттю строку покарання з Березанської виправної колонії у Київській області № 95;

3.20.04.2012 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 20.04.2015 року по відбуттю строку покарання з Білоцерківської виправної колонії у Київській області № 35;

4.29.12.2016 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 09.12.2016 року приблизно о 13 год. 40 хв., перебуваючи у будівлі спеціалізованої школи № 211, що за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, 24-А, де побачив приміщення жіночої роздягальні біля спортзалу В той час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого приміщення, з метою збагачення за рахунок чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у інше приміщення, ОСОБА_5 цього ж дня приблизно о 13 год. 50 хв., впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, умисно з корисливих мотивів, для власного збагачення, незаконно та таємно, без застосуванням засобів подолання перешкод, обманним шляхом проник до приміщення роздягальні, звідки викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , 2004 року народження та знаходилось всередині її рюкзака, а саме: мобільний телефон марки «Samsung GT-I8262» білого кольору, вартістю 3000 грн., з двома сім-картами мобільних операторів Vodafone та Kyivstar і картою пам`яті на 8 GB, який знаходився у чохлі золотого кольору, які матеріальної цінності для останньої не становлять та планшет марки «Samsung Galaxy Note N 8000» білого кольору, вартістю 7000 гривень, який знаходився у чохлі чорного кольору та матеріальної цінності для останньої не становить.
Крім того, в той же час і в тому ж місці, ОСОБА_5 , перебуваючи всередині приміщення жіночої роздягальні, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , 2003 року народження та знаходилось всередині її рюкзака, а саме мобільний телефон марки «Apple Iphone 5S 16GB», ІМЕІ НОМЕР_1 , золотого кольору, вартістю 5000 гривень.
Крім того, в той же час і в тому ж місці, ОСОБА_5 , перебуваючи всередині приміщення жіночої роздягальні, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_11 , 2004 року народження, та знаходилось всередині її рюкзака, а саме планшет марки «Asus Pad infiniti TF-700», вартістю 2 500 гривень, який знаходився у чохлі білого кольору та матеріальної цінності для останньої не становить.
В подальшому, ОСОБА_5 виконавши всі дії, які вважав необхідними для повторного викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, вийшов з приміщення жіночої роздягальні, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівниками спеціалізованої школи № 211.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_5 міг би спричинити ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 10000 гривень, ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 5 000 гривень, ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 2 500 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково. Він не спростовує таємного викрадення ним вищезазначеного майна 09.12.2016 року близько 14 години під час випадкового потрапляння у жіночу роздягальню спеціалізованої школи № 211, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, 24-А. Коли він побачив у роздягальні одяг та рюкзаки школярів, в нього лише тоді виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке могло знаходитись у вказаних речах.
Так він з рюкзака, що належав неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 та знаходився у роздягальні, викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-I8262» білого кольору, вартістю 3000 грн., з двома сім-картами мобільних операторів Vodafone та Kyivstar і картою пам`яті на 8 GB, який знаходився у чохлі золотого кольору, та планшет марки «Samsung Galaxy Note N 8000» білого кольору, вартістю 7000 гривень, який знаходився у чохлі чорного кольору
Крім того, обвинувачений підтвердив, що він тоді ж у тому ж місці таємно викрав із рюкзака неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 належний їй мобільний телефон марки «Apple Iphone 5S 16GB», ІМЕІ НОМЕР_1 , золотого кольору, вартістю 5000 гривень, та із рюкзака неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 таємно викрав планшет марки «Asus Pad infiniti TF-700» вартістю 2 500 гривень, який знаходився у чохлі білого кольору.
Обвинувачений ОСОБА_5 наголошував на тому, що він зайшов до школи для того, щоб сходити в туалет, запитав дозволу на це у працівниці школи, яка показала йому куди пройти. Він пішов у напрямку, який йому показали, там було троє дверей. Зайшовши в одні з дверей він зрозумів, що потрапив не в туалет, а в роздягальню з верхнім одягом та рюкзаками. Лише в той момент в нього виник умисел на крадіжку. Саме тому обвинувачений заперечує проти такої інкримінованої йому кваліфікуючої ознаки, як проникненням у інше приміщення. ОСОБА_5 наполягає на тому, що двері приміщення жіночої роздягальні не були зачинені на замок, що він потратив у вказану роздягальню шляхом вільного доступу, жодного замка у вхідних дверях жіночої роздягальні в школі він не зламував. Затримували його в вестибюлі школи 15 чи 20 осіб, півшколи збіглося. При його затриманні жодного предмету (викрутки чи пилочки для нігтів, чи іншого), яким би він міг зламати замок вхідних дверей роздягальні, в нього під час затримання вилучено не було. Вкрадені телефони він зразу ж виклав, вибачався у присутніх за вчинене. Проте, його всі почали бити, дехто знімав це на телефон.
Коли його затримали працівники школи, то він все викрадене чуже майно зразу ж повернув, просив відпустити його, однак було викликано слідчо-оператитвну групу та по приїзду працівників поліції його було затримано.
Про вчинене ОСОБА_5 шкодує, просить його суворо не карати.
Неповнолітні потерпілі та їх законні представники допитаними в судовому засіданні не були, оскільки на неодноразові виклики вони до суду не з`являлися, цивільні позови не заявляли, майно, на таємне викрадення якого обвинувачений вчинив замах, їм в ході досудового слідства було повернуто.
24.05.2017 року в судове засідання прибули неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 та її законний представник ОСОБА_12 , однак, допитаними вони не буди, через неявку захисника та відкладення судового засідання на іншу дату. Того ж дня неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 та її законний представник ОСОБА_12 подали до канцелярії суду спільну заяву про те, що вони просять проводити судовий розгляд без їх участі.
Свідок ОСОБА_13 показав в суді, що 09.12.2016 року поліцією було отримано виклик про те, що в одній зі шкіл на вул. Йорданська в м. Києві (чи то будинок 24-А, чи будинок 24-Б) затримано злочинця. Коли він з напарником приїхав на виклик, то у вестибюлі школи було багато людей, стояв гамір, охоронець школи та прибиральниця вказували на обвинуваченого, у якого скетчем були обв`язані руки, та стверджували, що він обікрав роздягальню, повідомили, що обвинуваченого затримував завуч та ще ряд інших людей. Свідок показав, що коли він з напарником намагалися зняти з рук обвинуваченого скотч, то він почав пручатися, чинити опір, викидати зі своїх карманів мобільні телефони, впав на підлогу, після чого вони змушені були застосувати до нього кайданки. Присутні показали, що на відстані приблизно 10 метрів знаходився рюкзак чорного кольору обвинуваченого, в якому знаходився планшет однієї із потерпілих. Після цього він викликав на місце події слідчо-оперативну групу, яка встановила потерпілих, викликала батьків цих дітей.
Свідок ОСОБА_14 показав в суді, що разом з напарником ОСОБА_13 він 09.12.2016 року виїздив на виклик до однієї зі шкіл м. Києва де працівниками школи було затримано злочинця, який в жіночій роздягальні біля спортзалу вкрав 3 чи 4 мобільних телефони та планшет школярок. Коли він з напарником приїхав на виклик, то у вестибюлі школи було багато людей, пам`ятає, що на підлозі лежали і якість болтики та гвинтики, а невеличка викрутка, як йому хтось сказав, була виявлена при затриманому. Сам він особисто цього не бачив. Замок на дверях роздягальні він не пам`ятає, його не оглядав.
Свідок ОСОБА_15 , директор спеціалізованої школи № 211, показала в суді, що в той день була п`ятниця, перебуваючи на той час в своєму робочому кабінеті на першому поверсі школи, близько 14 години вона почула в вестибюлі крики, вибігла на крик, побачила, як працівниця школи хапає якогось чоловіка, намагаючись його затримати, а він виривається та втікає. Свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона зразу ж побігла за тим чоловіком на вулицю, він втікав праворуч від центрального входу, при ньому був чорний рюкзак. Вона кликала на допомогу, в той момент підбіг та допоміг затримати обвинуваченого чоловік, який на той час в школі здійснював налаштування комп`ютерів та відеотехніки. Майже зразу ж до них на допомогу підбігли завгосп школи, фізрук та педагог-організатор. Потім натиснули на тривожну кнопку, яка є в школі, після чого зателефонували працівники поліції, дізналися, що трапилося, та зразу ж приїхали. У обвинуваченого було виявлено приблизно 3-4 мобільних телефони та два планшети. Виявилося, що обвинувачений проник в роздягальню жіночу біля спортзалу. У класі, де вчаться потерпілі діти, як раз був урок фізкультури. Ключі від роздягалень спортзалу мають зберігатися у вчителя фізкультури, який проводить урок. При цьому свідок ОСОБА_15 запевнила в суді, що замок жіночої роздягальні не був зламаним, не був пошкодженим, після події, що сталася, замок вхідних дверей в роздягальню не ремонтувався, чи міняли його, директор школи також не знає? пославшись на те, що це функція завгоспа. Крім того, сказала, що ніби-то було знайдено який шурупчик, а де саме і ким, вона не пам`ятає. Не пам`ятає і того, яким саме був замок в роздягальню: чи накладним чи врізним. Показала, крім того, що фізрук запевняв її, що двері роздягальні, перед тим як йти до спортзали на урок, він замикав. А як було насправді вона не знає. В поле зору прибиральниці, яка сиділа біля входу, роздягальня не потрапляє, оскільки вона знаходиться за рогом.
Свідок ОСОБА_16 показала, що того дня приблизно о 13 годині 35 хвилин (вона дивилася на годинник) до школи зайшов обвинувачений підійшов до неї, сказав, що в цій школі навчається її син, тому йому треба пройти до спортзали. Вона пояснила цьому чоловіку, що в школі заборонено ходити коридорами стороннім людям під час уроків, забороняє це і вчитель фізкультури, щоб ніхто не відволікав від проведення уроків. Вона запропонувала йому присісти на стілець у вестибюлі, як вона пропонує це у таких випадках всім батькам, бабусям та дідусям, які приходять за дітьми, щоб забрати їх додому після уроків. Він присів, розпитував у неї які діють в школі спортивні секції, вона йому розказувала. Поруч сиділи і інші батьки. На певний час відволікшись під час розмови з іншою людиною, вона помітила, як щось промайнуло, побачила, що на стільцях вже відсутній той чоловік, який розпитував про спортивні гуртки та секції. Подумала, що він пішов до спортзали, захвилювалася, що вчитель фізкультури буде її лаяти. Приблизно через 2-3 хвилини вона пішла до спортзали: там вчитель з дітьми займається, а того чоловіка немає. Вона перевірили двері обох роздягалень (чоловічої та жіночої) вони були закритими, двері не відчинялися. Зазначені роздягальні використовуються лише для занять в спортзалі і ключі від них зберігаються лише у вчителя фізкультури, він їх нікому не довіряє. Загальна роздягальня розташована на першому поверсі зовсім в іншому місці. Поруч з роздягальнями спортзалу розташовані два туалета, які вона також перевірила. Вчительський туалет був замкненим, а в туалеті для школярів нікого не було. Коли вона стояла поруч і розмовляла з однією із мам, ОСОБА_17 , то на її очах відчинилися двері жіночої роздягальні і з неї вискочив обвинувачений. Тоді вона все зрозуміла. Стала хапати його за куртку, перешкоджала йому залишити приміщення школи, кричала, кликала на допомогу. Натомість обвинувачений, пручаючись, дотягнув її майже до виходу зі школи. Повибігали вчителі, батьки, що прийшли за дітьми, вчитель фізкультури, завгосп, директор школи та інші. Свідок показала, що вона його втримати не змогла, він вирвався з її рук та вибіг з центрального входу й побіг праворуч, за ним вибігли всі чоловіки, які були на той час у вестибюлі, на вулиці вони обвинуваченого затримали та привели назад в школу, де він знову кричав, виривався, пручався. Казали, що на вулиці обвинувачений щось із вкраденого викидав.
Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина підтверджується, крім показань вище перелічених свідків, в першу чергу свідка ОСОБА_16 , і документальними доказами безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 09.12.2016 року в присутності свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , у присутності двох понятих в середні будівлі поблизу біля входу в спеціалізовану школу № 211 в м. Києві на м`яких лавках під стіною було виявлено та вилучено перелічені вище мобільні телефони, викрадені у неповнолітніх потерпілих, та два викрадених у потерпілих планшета, які містилися у рюкзаку чорного кольору з написом «ADIDAS», що належить обвинуваченому, а також інші особисті речі обвинуваченого.Під час огляду роздягальні в ході здійснення вказаного огляду місця події було встановлено, що роздягальня обладнана дерев`яними дверима з одним врізним механізмом замка, який на момент огляду був непошкодженим та замкненим.

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 за характерними рисами обличчя у фотокартці ОСОБА_5 впізнали особу, яка причетна до крадіжок з жіночої роздягальні , що мала місце 09.12.2016 року.

09.12.2016 року від неповнолітніх потерпілих та їх законних представників було прийнято заяви про вчинене кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , та заяви про залучення до кримінального провадження як потерпілих.
Розписки законних представників неповнолітніх потерпілих свідчать про те, що вони отримали від слідчого відповідні мобільні телефони та планшети, викрадені у їх дітей 09.12.2016 року з жіночої роздягальні біля спортзалу спеціалізованої школи № 211 в м. Києві.
Суд, вислухавши показання обвинуваченого, свідків, вивчивши надані стороною обвинувачення документальні докази, проаналізувавши і оцінивши їх у сукупності, дійшов до висновку про те, що ОСОБА_5 своїми умисними діями дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, і його дії слід кваліфікувати як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Суд при цьому не може погодитися з доводами сторони захисту про те, що вчинений обвинуваченим замах на крадіжку не був поєднаний з проникненням у інше приміщення, яким є роздягальня, з посиланням на те, що відсутні сліди взлому механізма замка на вхідних дверях до роздягальні. Грунтуючи свою позицію на останній обставині, сторона захисту наполягає на кваліфікації злочину, вчиненого ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.
Однак, суд, при кваліфікації дій обвинуваченого виходить із того, що жіноча роздягальня дійсно є іншим сховищем, яке призначене для тимчасово зберігання майна школярок спеціалізованої школи № 211 в м. Києві під час їх перебування на уроці фізкультури в школі, і має засоби охорони від доступу сторонніх осіб (двері, замок). В даному випадку під проникненням до жіночої роздягальні спортзали спеціалізованої школи № 211 в м. Києві суд розуміє незаконне вторгнення до неї будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; обманним шляхом; тощо). Обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у названому місці, де знаходиться майно.
Суд вважає обставину взлому обвинуваченим замка у вхідних дверях жіночої роздягальні в школі не доведеною. Проте, вказану обставину суд не вважає необідною та обов`язковою для кваліфікації протиправних дій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України за встановлених обставин.
З суб`єктивної сторони проникнення було вчинено обвинуваченим з метою крадіжки, що підтверджується його попередньою поведінкою, викладеною в показаннях свідка ОСОБА_16 , яку він фактично обманював, повідомивши, що у даній школі навчається його син, та при цьому ще й цікавився спортивними секціями, які йому фактично зовсім не потрібні, що свідчить про наявність умислу на проникнення до роздягальні спортзалу ще до фактичного туди потрапляння.
Показання ОСОБА_5 про те, що він прийшов у школу з метою відвідати туалет, і що він про це запитував у працівниці школи, яка його ніби-то спрямувала у певному напрямку та він в роздягальню потрапив випадково не знайшло свого підтвердження в суді під час судового розгляду. При цьому суд звертає увагу і на обставини вчинення ОСОБА_5 іншої крадіжки того ж року з іншого учбового закладу, а саме: 20.05.2016 року з коледжу хореографічного мистецтва «Київська муніципальна академія танцю імена Сержа Лифаря», за яку його притягнуто до кримінальної відповідальності вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2016 року та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі.
При призначенні обвинуваченому покарання за незакінчений злочин, суд, керуючись положеннями статей 65-68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу винного та обставини справи.
У відповідності до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим діяння є тяжким злочином.
Обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, не має утриманців, за місцем проживання характеристики не надано, отримана посередня характеристика з місця попереднього ув`язнення з ДУ «Київський слідчий ізолятор». ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, його судимості не погашені.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, під час судового рогляду не встановлено.
Обставиною, яка обтяжуює покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, суд визнає є рецидив злочинів, приймаючи до уваги його непогашенй судимість за ч. 1 ст. 309 КК України.
Беручи до уваги вказані вище обставини у їх сукупності, суд вважає за необхідне у даному конкретному випадку призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за незакінчений злочин покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією вказаної статті, з врахуванням правил ст. 68 КК України.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2016 року до призначеного за цим вироком покарання остаточно визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів.
При цьому відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому слід зарахувати його попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні, починаючи з дня затримання 09.12.2016 року по 04.11. 2017 року, коли він вибув з ДУ «Київський слідчий ізолятор» до Райківської виправної колонії № 73 Житомирської області. Останнє судове засідання 20.02.2018 року було здійснено в режимі відеоконференції з вказаною установою виконання покарань.
Речові докази судом не досліджувалися, а тому суд, враховуючи зміст ч. 9 ст. 100 КПК, при ухваленні вироку долю речових доказів суд не вирішує.
Цивільні позови не заявлялися. Судові витрати відсутні. Питання запобіжного заходу судом також не вирішується, оскільки обвинувачений фактично відбуває покарання за попереднім вироком.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2016 року до призначеного покарання за цим вироком остаточно визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Початок строку покарання ОСОБА_5 обчислювати з 21 лютого 2018 року.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні у період з 09 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно зарахувати йому в строк покарання відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до 21.06.2017 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні у період з 21 червня 2017 року по 04 листопада 2017 року включно зарахувати йому в строк покарання відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діє з 21.06.2017 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1