Справа № 581/32/18
Провадження № 1-кп/581/18/18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
07 лютого 2018 року сел. Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
в присутності прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Берестівка Липоводолинського району Сумської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , не одруженого, освіта середня спеціальна, не працюючого, громадянина України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, раніше судимого
26 листопада 2015 року Липоводолинським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки п`ятнадцять днів, звільненого умовно-достроково на підставі ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 8 вересня 2017 року на невідбутий строк 10 місяців 10 днів,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в :
6 грудня 2017 року у період часу з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в житловому будинку ОСОБА_6 , що розташований в АДРЕСА_2 , де з дозволу господаря вживали спиртні напої. У вказаний проміжок часу у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на викрадення мобільного телефону марки S - TELL моделі S1 - 06, належного ОСОБА_5 , що знаходився на дивані в сумці останньої. Цього ж дня близько 19 год., реалізовуючи свій злочинний намір до кінця, діючи умисно, таємно, повторно, оскільки має не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 дочекався доки ОСОБА_5 вийшла на вулицю, а ОСОБА_6 заснув, переслідуючи мету протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, викрав з сумки ОСОБА_5 її мобільний телефон та поклав його до кишені своєї куртки і невдовзі залишив будинок ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 І
В подальшому викраденим розпорядилася на власний розсуд, а саме залишив його на зберігання ОСОБА_7 . Загальна вартість викраденого становить 271 грн. 20 коп.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 6 грудня 2017 року після 19 год. ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 прийшли до свого знайомого ОСОБА_8 , що проживає по АДРЕСА_3 з метою спільно вжити спиртні напої. Зайшовши до кімнати будинку у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння зимовими черевиками ОСОБА_8 , про наявність яких ОСОБА_4 достовірно знав, так як попередньо декілька днів проживав у ОСОБА_8 . Черевики на той час знаходилися біля столу у кімнаті, де перебували обоє. Реалізуючи свій злочинний намір до кінця, близько 19 год. 6 грудня 2017 року ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, оскільки має не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та цього ж дня вчинив крадіжку мобільного телефону, переслідуючи мету протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, в присутності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_8 в живіт, від якого ОСОБА_8 відчув фізичний біль та впав на диван, що знаходився в кімнаті. ОСОБА_4 застосував до ОСОБА_8 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього. Після чого ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, відкрито для потерпілого ОСОБА_8 , який лежав на дивані у вказаній кімнаті, та ОСОБА_5 , яка також перебувала в кімнаті, викрав черевики потерпілого та помістив їх до поліетиленового пакету, що знайшов у тій самій кімнаті, в такий спосіб заволодівши ними. Після чого ОСОБА_4 залишив господарство ОСОБА_8 та викраденими черевиками розпорядився на власний розсуд, а саме того ж дня одягнув їх на себе та користувався як власними. 16 грудня 2017 року вказані черевики ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції. Загальна вартість викраденого становить 829 грн. 00 коп.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєних ним кримінальних правопорушеннях визнав повністю, щиро покаявся, надав суду показання, які повністю співпадають з викладеною фабулою кримінального правопорушення. Підтвердив факт перебування в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочинів.
Оскільки в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у скоєних ним злочинах, суд визнав недоцільним проведення повного дослідження доказів та обставин провадження, які ніким не оспорюються, та з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо розуміння змісту цієї процесуальної дії, пересвідчившись у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши наслідки таких процесуальних дій, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів у даному провадженні допитом обвинуваченого, та документів, що містять дані, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів.
Таким чином, факт скоєння обвинуваченим кримінальних правопорушень доведений повністю, а тому його злочинні дії суд кваліфікує
за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, загальною вартістю 271 грн. 20 коп.;
за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, загальною вартістю 829 грн. 00 коп.
При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків), обставину, що обтяжує покарання (перебування в стані алкогольного сп`яніння), ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є середньої тяжкості та тяжким відповідно, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, не одружений, офіційно не працює, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, завдання злочинами збитків, які є незначними, повернення викраденого майна, відсутність претензій майнового характеру з боку потерпілих, і приходить до висновку про необхідність призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту в межах санкції статті.
Призначаючи покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд, крім вищезазначеного враховує наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, а також те, що обвинувачений щиро покаявся у вчиненому, давав правдиві пояснення під час досудового слідства та під час розгляду справи в суді, чим сприяв встановленню істини у кримінальному провадженні, завдання злочином збитків, які є незначними, повернення викраденого майна, відсутність претензій майнового характеру з боку потерпілих.
На думку суду, зазначені обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення і з урахуванням особи обвинуваченого дають підстави перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 186 КК України, застосувавши ст. 69 КК України.
Суд вважає, що покарання у виді обмеження волі є тим покаранням для обвинуваченого, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особи, обставинам, що обтяжують та пом`якшують покарання, буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК обвинуваченому слід призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити до відбуття покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Враховуючи, що обвинувачений, до якого було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Липоводолинського районного суду від 26 листопада 2015 року, протягом невідбутої частини покарання вчинив новий злочин, остаточне покарання йому слід призначити із врахуванням вимог ч. 4 ст. 81 КК України за правилами ст. 71, 72 цього Кодексу (за сукупністю вироків) - до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов не заявлявся.
Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання необхідно продовжити до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці,
за ч. 2 ст. 186 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та за сукупністю вироків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
- мобільний телефон марки S - TELL моделі S1 - 06, чорного кольору, який передано на зберігання законному володільцю ОСОБА_5 , залишити в її володінні;
- чоловічі зимові черевики 42 розміру чорно - сірого кольору, які передані на зберігання законному володільцю ОСОБА_8 , залишити в його володінні.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання продовжити до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 296 грн. 61 коп.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання вимог ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілим.

Суддя ОСОБА_1