Справа № 496/3647/17
Провадження № 1-кп/496/324/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, інваліда 2 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
04.06.2017 року, ОСОБА_5 близько о 24 годині 20 хвилин, у темний час доби, знаходячись на подвір`ї будинку культури, розташованого за адресою: с. Василівка Біляївського району, Одеської області, вул. Центральна, зустрів ОСОБА_6 , який почав образливо висловлюватись на адресу цивільної дружини ОСОБА_5 та на його адресу. В ході з`ясування відносин між собою, ОСОБА_6 почав душити ОСОБА_5 , при цьому висловлював погрози фізичною розправою, обвинувачений сприйняв поведінку ОСОБА_6 та його дії небезпечними для себе, діючи в умовах необхідної оборони, однак перевищуючи її межі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, утримуючи ніж в своїй правій руці, наніс один удар в область лівої сторони черевної порожнини ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани черевної стінки, що проникає в черевну порожнину з ушкодженням лівої частки печені, яке за ознакою небезпеки для життя та пунктами «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що були небезпечним для життя в момент заподіяння тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 себе винним визнав та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування, при цьому зазначив, що 04.06.2017 року, знаходячись на подвір`ї будинку культури, розташованого у с. Василівка Біляївського району, Одеської області по вул. Центральна, зустрів ОСОБА_6 , який почав образливо висловлюватись на адресу його цивільної дружини та на його адресу. В ході з`ясування відносин ОСОБА_6 почав його душити при цьому висловлював погрози фізичною розправою, тому ОСОБА_5 сприйняв поведінку ОСОБА_6 та його дії небезпечними для себе та діючи в умовах необхідної оборони, згадав, що у нього є ніж з роботи, достав його та утримуючи ніж в своїй руці, наніс один удар в область лівої сторони черевної порожнини ОСОБА_6 . У вчиненому розкаявся.

Потерпілий до судового зсідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просив справу слухати у його відсутність, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мав та міру покарання залишив на розсуд суду (а.с.16).

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує його дії за ст. 124 КК України умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, враховує його позитивну характеристику за місцем проживання (а.с.33), відношення до вчиненого - визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, звертає увагу на думку потерпілого, який не мав жодних претензій до обвинуваченого (а.с.16), раніше не судимий, також приймає до увагу досудову доповідь органу з питань пробації, відповідно до висновку якого, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення низький, ризик безпеки для суспільства низький, обвинувачений раніше не судимий, має позитивну характеристику з місця проживання, дане правопорушення скоєно з метою самозахисту, свою вину визнає, можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (а.с.23-25). Крім того, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, зазначені вище і вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді арешту в межах санкції статті за якою кваліфіковані його дії.

Від обвинуваченого ОСОБА_5 надійшло клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році» (а.с.40), оскільки він є інвалідом другої групи.

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Частиною 2 ст. 86 КК України встановлено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2016 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти клопотання обвинуваченого про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію цього закону, крім того потерпілий залишив вирішення питання про призначення покарання на розсуд суду (а.с.16).
За таких обставин враховуючи те, що в матеріалах кримінального провадження наявне копія посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Біляївським УСЗН (а.с.34), з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 на момент вчинення злочину є інвалідом другої групи, вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив у червня 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) ЗУ «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому, раніше не амністувався.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія ЗУ «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 2 (два) місяці.

На підставі ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 р.» від 22.12.2016 р. ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного вище покарання.

Роз`яснити ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Запобіжний захід не обирався.

Арешт на чоловічі джинсові штани та ніж, накладений ухвалами слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2017 р. (а.с.26, 27) скасувати.

Речові докази по справі - чоловічі джинсові штани (а.с.26) - повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Речові докази по справі - ніж, залишки змивів з ножа знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави суму витрат, пов`язаних із залученням експерта, у зв`язку з проведенням судової експертизи за спеціальністю 3.3. «Дослідження холодної зброї» в сумі 395,48 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1 .