Провадження № 1-кп/520/961/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2017 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у залі суду у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011134 від 25.11.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0011134 від 25.11.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.2 КК України, підсудність якого визначена ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.09.2016 року за Київським районним судом м. Одеси.

Прокурор просить суд призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог передбачених ст. 291 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, заявивши клопотання про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_5 прокурору, у зв`язку з невідповідністю цього акту вимогам ст.291 КПК України. На думку захисту, в порушення вимог КПК України у обвинувальному акті, формулюючи обвинувачення, прокурор не конкретизував дії ОСОБА_5 , не надав правову кваліфікацію його діям, з посиланням на положення статті Закону про кримінальну відповідальність. Також обвинувальний акт містить певні протиріччя та неузгодженості в частині викладу фактичних обставин, та формулювання обвинувачення, а саме: зазначено, що у подальшому, можливо в грудні 2013 року чи впродовж 2014 року ОСОБА_5 видав складені ним документи службовій особі КП «Одеспроект». Однак, в подальшому прокурор зазначає, що документ, який був складений ОСОБА_5 в грудні 2013 року та переданий посадовій особі КП « Одеспроект », в грудні 2013 року чи впродовж 2014 року, став підставою для висновку Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про можливість відводу земельної ділянки ( № 01-11/3627-211) від 11.09.2013 року. Більш того, як зазначено в обвинувальному акті, складений ОСОБА_5 в грудні 2013 року цей документ, став, також, підставою для висновку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду від 12.11.2013 року №01-11/4398-244 пз. З чого вбачається, що на думку слідчого та прокурора виконана ОСОБА_5 в грудні 2013 року топографо-геодезична зйомка стала підставою для висновків, які були складені раніше від 11.09.2013 року та від 12.11.2013 року, тобто тоді, коли зйомка ще проведена не була.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника про повернення кримінального провадження відносно нього прокурору.

Вислухавши думку учасників провадження, перевіривши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно вимог ст.314 ч.3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги до обвинувального акту визначені ст. 291 КПК України, де в п.5 ч.2 цієї статті зазначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому йдеться про право особи бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ( рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду та дає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується. Однак, у зазначеному обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 не міститься сформульованого належним чином обвинувачення.

При викладені фактичних обставин та при формулюванні обвинувачення у даному обвинувальному акті прокурором не підтверджено статус ОСОБА_5 , як особи, яка має право проводити топографо-геодезичну зйомку та вносити інформацію до планшету №46-Г-13, тобто не надано підстав вважати ОСОБА_5 суб`єктом зазначеного кримінального правопорушення.
Крім того, в обвинувальному акті при викладенні формулювання обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 358 КК України зазначено що у грудні 2013 року, в якості приватного підприємця та особи, яка здійснює професійну діяльність (сертифікований інженер), ОСОБА_5 здійснив виїзд та зйомку земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Чубаївська, 1, склав завідомо підроблений офіційний документ, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення та надають певні права.
Разом з тим, у обвинувальному акті зазначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ «ОРНО », розроблений КП «ЗКБ при УЗР », включає в себе топографо - геодезичну зйомку земельної ділянки, яка виконана ОСОБА_5 . На підставі зазначеної зйомки Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради було видано висновок №01-11/3627-211 від 11.09.2013 року про можливість відводу земельної ділянки та висновок по проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду №01-11/4398-244 пз від 12.11.2013 року.
Таким чином, у викладених фактичних обставинах та формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 викладені протиріччя та неузгодженості, а саме: висновок №01-11/3627-211 від 11.09.2013 року та висновок №01-11/4398-244 пз від 12.11.2013 року, які включають в себе топографо - геодезичну зйомку земельної ділянки, яка виконана ОСОБА_5 , складені раніше ніж ОСОБА_5 було проведено топографо геодезичну зйомку, як зазначено прокурором, в грудні 2013 року, що є неможливим, та не містить подій кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 358 КК України ОСОБА_5 .
Також, згідно формулювання обвинувачення, ОСОБА_5 обвинувачується у складанні завідомо підробленого офіційного документу, а саме: топографо - геодезичної зйомки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у грудні 2013 року, обстеження якої було тільки у середині грудня 2015 року, що вказує на неконкретне формулювання обвинувачення та порушує право на захист обвинуваченого.
Обвинувальний акт не містить подій кримінального правопорушення, визначеного ч.2 ст. 358 КК України, а саме: видача ОСОБА_5 підробленого офіційного документу топографо-геодезичної зйомки. Тобто фактично обвинувальний акт містить певні протиріччя та неузгодженості, як в частині кваліфікації дій обвинуваченого так і в частині викладу фактичних обставин, які безперечно перешкоджають суду призначити до судового розгляду обвинувальний акт, оскільки не зрозуміло в чому саме обвинувачується ОСОБА_5 . Більш того, місце складання чи виготовлення топографо-геодезичної зйомки ОСОБА_5 в обвинувачені не зазначені.
Крім того, в обвинувальному акті не зазначено конкретної особи, якій пред`явлено обвинувачення, бо в різних частинах тексту обвинувального акту, зазначено різні особи, яким пред`явлено обвинувачення, а саме: « ОСОБА_5 » « ОСОБА_5 », у зв`язку з чим не зрозуміло, кому саме пред`явлено обвинувачення, що також порушує права обвинуваченого на захист і перешкоджає суду призначити справу до розгляду.
Враховуючи те, що у обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення у розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 377 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає, що зазначені обставини, перешкоджають судовому розгляду кримінального правопорушення відносно ОСОБА_5 у суді першої інстанції.

Вищезазначені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України, а тому матеріали підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011134 від 25.11.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.2 КК України повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1