Справа № 308/5943/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.09.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 ,
роглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження 11-сс/777/504/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 червня 2017 року,
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 та накладено арешт на вилучений 16.03.2016 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «Suzuki», моделі SX4, італійська реєстрація « НОМЕР_1 », власником якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зазначений у клопотанні слідчого транспортний засіб є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за фактом зіткнення двох автомобілів марки : «Suzuki», моделі SX4, італійська реєстрація « НОМЕР_1 » та марки «Wolkswagen», моделі Transporter, н.з. НОМЕР_2 , що мало місце 16.03.2016 року близько 19-ої години на перехресті при виїзді з м.Чоп, в результаті якого пасажир автомобіля «Wolkswagen» ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а оскільки зазначений у клопотанні транспортний засіб визнаний речовим доказами у кримінальному провадженні №0000431, внесеному до ЄРДР 17.03.2016 року та прийшов до висновку про наявність достатність підстав для накладення арешту на майно, які відповідають критеріям, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2016 року скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на належний їй транспортний засіб. Вважає прийняте рішення судом першої інстанції незаконним та необґрунтованим, посилаючись на те, що арешт зазначеного у клопотанні слідчого транспортного засобу є безпідставним та незаконним, оскільки цей транспортний засіб належить їй на праві власності, а вона не є підозрюваною чи обвинуваченою у вказаному кримінальному провадженні, а отже її майно не може бути заарештоване. Також зазначає при постановлені оскаржуваної ухвали, крім відсутності обґрунтованої підозри, не було враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Одночасно ОСОБА_6 ставить питання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що клопотання слідчого про арешт розглядалось за її відсутності, про судове засідання вона повідомлена не була, до суду не викликалась, оскаржувана ухвала їй не надсилалась, а про існування такої дізналась тільки 23.08.2017 року.
Будучи належним чином, повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги , ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася. Адвокат ОСОБА_6 - ОСОБА_10 подав заяву про розгляд апеляційної скарги в його та ОСОБА_6 відсутності .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як видно із клопотання у провадженні СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000431 від 17.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за фактом зіткнення двох автомобілів марки : «Suzuki», моделі SX4, італійська реєстрація « НОМЕР_1 » та марки «Wolkswagen», моделі Transporter, н.з. НОМЕР_2 , що мало місце 16.03.2016 року близько 19-ої години на перехресті при виїзді з м.Чоп, в результаті якого пасажир автомобіля «Wolkswagen» ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «Suzuki», моделі SX4, італійська реєстрація « НОМЕР_3 , вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортного пригоди та визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні і який, як зазначено в клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
Відповідно, до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст.170-ст.173 КПК України.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном уразі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Як видно, вирішуючи питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на належний ОСОБА_6 транспортний засіб марки «Suzuki», моделі SX4, італійська реєстрація « НОМЕР_1 », слідчий суддя правильно виходив з того, що вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом, тому є достатньо правових підстав для накладення на нього арешту.
Пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Тобто, арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Згідно постанови про визнання предмету речовим доказом від 17.03.2016 ркоу транспортний засіб марки «Suzuki», моделі SX4, італійська реєстрація « НОМЕР_3 , вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортного пригоди, що мала місце 16.03.2016 року, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000431 від 17.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України
Отже, матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність цього майна (в даному випадку автомобіля) критеріям ст. 98 КПК України, а відтак і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, наведені ОСОБА_6 в апеляційній скарі доводи про те, що автомобіль не підпадає під критерії, визначені ч.1 ст.98 КПК України, колегією суддів визнаються необґрунтованими.
Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Як видно, в цій частині ухвала слідчого судді вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Так, слідчий суддя, хоча і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на автомобіль марки «Suzuki», моделі SX4, італійська реєстрація « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_6 , проте, в порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, не врахував розумність і співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_6 на даний автомобіль, яка не є підозрюваною особою, завданням кримінального провадження.
Апеляційний суд визнає обґрунтованими і посилання апелянта на порушення слідчим вимог ч.5 ст.171 КПК України, на що також не звернув увагу слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого.

Разом з тим, надані суду матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, з метою його належного забезпечення, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт такого майна, із застереженням його відчуження. Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитись на інтересах інших осіб, чи слідства в цілому, не встановлено та прокурором у судовому засіданні апеляційного суду, не доведено.
Викладені обставини свідчать про необ`єктивність судового розгляду, наслідком чого є скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та відповідно до п. 2 ч.3 ст.407 КПК України постановлення апеляційним судом нової ухвали.

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню, оскільки зазначені нею підстави пропуску строку на апеляційне оскарження, зокрема, розгляд клопотання без її участі та неповідомлення про прийняте рішення, є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 червня 2017 року .
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 червня 2017 року про накладення арешту на вилучений 16.03.2016 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «Suzuki», моделі SX4, італійська реєстрація « НОМЕР_1 », власником якого являється ОСОБА_6 - скасувати.

Клопотання старшого слідчогоСВУжгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про накладення арешту на вилучений 16.03.2016 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «Suzuki», моделі SX4, італійська реєстрація « НОМЕР_1 », власником якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 задовольнити частково, наклавши арешт на даний транспортний засіб, шляхом заборони його відчуження.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

.

Судді: