Справа №621/2609/17
Пр. №1-кп/621/233/17
Ухвала
Іменем України

05 лютого 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 192, ч.1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Зміївського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні зареєстрованому 09.07.2015 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000734 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 192, ч.1 ст. 263 КК України.

За вказаним обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в 26 епізодах виготовлення та збута підроблених бланків організації в період з грудня 2012 року по січень 2015 року, вчинених повторно, кожен з яких окремо містить однакову кваліфікацію за ч.3 ст. 358 КК України.

Також, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 192 КК України, тобто у заподіянні значної майнової шкоди шляхом обману та зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства в період з травня 2009 року по 21.01.2015 року.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, тобто у зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При з`ясуванні в учасників судового провадження думки щодо можливості призначення судового розгляду прокурор зазначив, що справа підсудна Зміївському районному суду Харківської області, підстав для закриття або зупинення провадження не має, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України, підстав для прийняття рішень визначених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України немає.
Обвинувачений та представник потерпілого підтримали думку прокурора.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та представника потерпілого, перевіривши обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. ст. 291, 293 КПК України, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Суд зазначає, що пред`явлене обвинувачення повинно бути конкретним. Пред`явлення неконкретного обвинувачення є порушенням права особи на захист, так як захищатися від неконкретного обвинувачення не можливо.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

Згідно ч.1 ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, за всіма злочинами, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими та посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, проте в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт за 26 епізодами по ч.3 ст. 358 КК України, по епізоду за ч.1 ст. 192 КК України та по епізоду за ч.1 ст. 263 КК України не містить формулювання обвинувачення.

Так, фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це стисла правова модель злочину, який інкримінується обвинуваченому та яка відповідає кримінально-правовій нормі.

Крім того, суд зазначає, що за першим інкримінованим епізодом по ч.3 ст. 358 КК України (епізод за грудень 2012 року), ОСОБА_4 обвинувачується у виготовлені та збуті підробленого бланку організації, вчиненому повторно.

Проте, з обвинувального акту не вбачається, чому в діях ОСОБА_4 по першому епізоду за грудень 2012 року наявна така кваліфікуюча ознака, як повторність, враховуючи, що, по-перше, це перший інкримінований епізод, по-друге, з анкетних відомостей обвинуваченого вбачається, що він раніше не судимий.

Тобто і в цій частині обвинувачення є не конкретним.

При цьому, суд зазначає, що прокурор, дійсно має право змінити обвинувачення в суді, але це не позбавляє суд обов`язку під час підготовчого судового засідання перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України і в разі якщо встановлено, що цих вимог не дотримано, то положення п.3 ч.3 ст.314 КПК покладають на суд обов`язок повернути обвинувальний акт прокурору.

За таких обставин, право прокурора змінити обвинувачення в суді не позбавляє його обов`язку перевірити обвинувальний акт на відповідність положенням КПК України при його затвердженні або складанні під час досудового розслідування.

Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Отже, суд приходить до висновку, що за обвинувальним актом обвинувачення є неконкретним та формулювання обвинувачення взагалі відсутне, що порушує право обвинуваченого на захист, а тому обвинувальний акт, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має бути повернуто прокурору, який затвердив обвинувальний акт, оскільки вищенаведені недоліки є істотними та такими, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Усунення наведених вище недоліків обвинувального акту протягом розумного строку та їх виправлення надасть суду можливість призначити справу до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 291, 314 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні зареєстрованому 09.07.2015 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000734 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 192, ч.1 ст. 263 КК України повернути начальнику Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області для усунення недоліків протягом розумного строку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1