Справа № 731/151/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/261/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2017 року апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.016.270.100.000.013, за апеляційними скаргами захисника, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - у виді 8 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Строк покарання постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 25 січня 2016 року.

Запобіжним заходом до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 25 січня 2016 року по 28 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь:

- Прилуцької центральної районної лікарні - 373 грн. 88 коп.;

- КЛПЗ «Варвинська центральна районна лікарня» - 112 грн. 81 коп.;

- державної установи «Інститут нейрохірургії імені академіка А.П. Ромаданова НАМН України» - 10190 грн. 40 коп.;

- ОСОБА_9 - 20997 грн. 51 коп. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди;

- судові витрати за проведення експертизи - в сумі 1809 грн. 12 коп.

У задоволенні цивільного позову Повного Товариства «Ломбард «Свіжа Копійка» до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 564 грн. 02 коп. відмовлено.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувачений на вирок місцевого суду подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, просить його скасувати, закрити кримінальне провадження, перекваліфікувати ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України. Також просить зарахувати строк попереднього ув`язнення за період з 25 січня 2016 року по день прийняття рішення судом апеляційної інстанції з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зазначає, що при ухваленні вироку суд не дотримався вимог ст.ст. 370, 373 КПК України. Покази потерпілого, зазначені у вироку суду, перекручені. Доказів зі сторони обвинувачення, які б підтвердили його вину, не надано.

Захисник обвинуваченого також подав апеляційну скаргу на вирок місцевого суду в якій просить його скасувати та закрити кримінальне провадження. Вказує, що вирок суду ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають фактичним обставинам справи, неповно оцінені докази. Всупереч вимогам закону, суд вибірково оцінює одні докази, невмотивовано відкидає інші. Покази обвинуваченого, висновок судово-медичного експерта № 138 від 09 березня 2016 року не повністю досліджені судом першої інстанції. Висновок СМЕ № 462 від 21.09.2016 року взагалі в судовому засіданні не досліджувався, але суд посилається на нього як на доказ. Судом не врахована обставина, що пом`якшує покарання щире каяття.

Не погоджуючись з вироком районного суду подав апеляційну скаргу прокурор, просить його скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Також, враховуючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, відповідно до ч. 1 ст. 419 КПК України просить продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 діб. Вказує, що у вироку вказано формулювання обвинувачення визнане судом доведеним за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Крім того, вказано формулювання обвинувачення, яке пред`явлено органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідно до мотивувальної частини вироку кваліфікуюча ознака «проникнення у житло» при крадіжці грошей та телефону не знайшла свого підтвердження, однак суд, в порушення ч. 3 ст. 374 КПК України, не виклав формулювання обвинувачення, визнане доведеним за ч. 1 ст. 185 КК України. Це істотно порушує право на захист обвинуваченого (ст.ст. 20, 42, 43 КПК України) та права потерпілого (ст.ст. 55, 56 КПК України), оскільки не зрозуміло у вчиненні якого злочину ОСОБА_6 визнано винуватим. В порушення вимог ч. 3 ст. 374 КПК України резолютивна частина вироку суду не відповідає мотивувальній, оскільки не містить даних про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України. А також, вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.05.2016 року, який 20.07.2016 року скасований апеляційним судом Чернігівської області у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_6 було призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі. З того моменту будь-яких нових даних, які б можливо було врахувати на користь обвинуваченого при призначенні покарання не встановлено, а тому вбачається справедливим призначення покарання, яке було визначено за вироком від 26.05.2016 року.

Як встановив доведеним місцевий суд, ОСОБА_6 вчинив замах на умисне вбивство, крадіжку, за наступних обставин:

21.01.2016 року, близько 22 години 00 хв. ОСОБА_6 проник на територію ферми СТОВ «Дружба Нова», після чого через вхідні двері, які були не зачиненими, зайшов до будинку АДРЕСА_2 . Перебуваючи в будинку на ґрунті раптового виникнення неприязних відносин, ОСОБА_6 вчинив сварку з ОСОБА_9 , в ході якої завдав останньому два удари кулаками рук по голові та відчувши, що останній фізично слабший, схопив сокиру, яка перебувала на місці вчинення злочину, маючи умисел, направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, завдав нею шість ударів в різні частини голови ОСОБА_9 . Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 втратив свідомість та впавши на землю, перестав подавати ознаки життя. Вважаючи, що він виконав всі дії для умисного протиправного заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , ОСОБА_6 перестав наносити удари сокирою, вважаючи що потерпілий помер.

Внаслідок вищеописаних дій ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді шести забійно-рублених ран голови (однієї в ділянці кута лівого ока, однієї в правій скроневій ділянці, чотирьох в тім`яній та потиличних областях), вдавленого перелому тім`яної кістки зліва, лінійного перелому лівої скроневої кістки, перелому виличного відростка скроневої кістки зліва з переломом бічної стінки очниці зліва, епідуральної гематоми в лівій скронево-лобній ділянці, субарахноїдального крововиливу в скронево-тім`яних ділянках обох півкуль головного мозку, які згідно висновку експерта № 138 від 29.03.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Однак ОСОБА_6 не довів злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 залишився живим.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у тому, що 21.01.2016 року після 22 години ОСОБА_6 , переслідуючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), шляхом відкриття вхідних дверей, які на момент вчинення злочину були не замкненими, проник до будинку АДРЕСА_2 , розташованого на території ферми СТОВ «Дружба Нова», звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Nomi i450 Trend Black чорного кольору, вартістю 938 грн. 84 коп. та грошові кошти в сумі 1500 грн., що належали потерпілому ОСОБА_9 . Всього ОСОБА_6 викрав чужого майна на загальну суму 2438 грн. 84 коп., після чого залишив місце злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, прохання прокурора задовольнити апеляційну скаргу сторони обвинувачення та відхилити інші, прохання захисника і обвинуваченого задовольнити апеляційні скарги сторони захисту та прокурора в частині скасування вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню в повному обсязі.

Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відсутність у вироку формулювання обвинувачення визнаного місцевим судом доведеним, на думку колегії суддів, свідчить про порушення права обвинуваченого на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити вирок або ухвалу без зміни; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Натомість, нормами чинного кримінального процесуального закону не виписано, як повинен діяти апеляційний суд у випадку, коли у вироку місцевого суду відсутнє формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Через невідповідність вироку суду першої інстанції вимогам КПК України, апеляційний суд позбавлений можливості змінити вирок, ухвалити свій вирок чи закрити кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до мотивувальної частини вироку, кваліфікуюча ознака «проникнення у житло» при крадіжці грошей та телефону не знайшла свого підтвердження, однак місцевий суд, в порушення ч. 3 ст. 374 КПК України, не виклав визнаного доведеним формулювання обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, що істотно порушує право на захист обвинуваченого (ст.ст. 20, 42, 43 КПК України) та права потерпілого (ст.ст. 55, 56 КПК України), оскільки не зрозуміло у вчиненні якого злочину ОСОБА_6 визнано винуватим.

В порушення вимог ч. 3 ст. 374 КПК України резолютивна частина вироку суду не відповідає мотивувальній, оскільки не містить даних про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України.

Також судом, при призначенні покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, не враховано не відшкодування обвинуваченим шкоди та позицію потерпілого, який має претензії до ОСОБА_6 .. А також, вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.05.2016 року, який 20.07.2016 року скасований апеляційним судом Чернігівської області у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_6 було призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі. З того моменту будь-яких нових даних, які б можливо було врахувати на користь обвинуваченого при призначенні покарання не встановлено.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вирок місцевого суду слід скасувати і призначити новий розгляд в суді 1-ї інстанції в іншому складі.

При новому розгляді провадження, місцевому суду належить також ретельно перевірити доводи викладені в апеляційних скаргах як сторони обвинувачення так і сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і захисника, в інтересах обвинуваченого, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді 1-ї інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 60 діб, тобто до 20 лютого 2018 року.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4