Справа № 487/2138/17
Провадження № 1-кп/487/284/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Миколаєва, громадянина України, загально-середньою освітою; одруженого, малолітніх дітей на утримані немаючого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
в скоєні злочину передбаченого ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, -
28.02.2017 в період часу з 08.30 до 18.30 години ОСОБА_5 , перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де здійснював ремонтні роботи.
Так, перебуваючи у вказаному місці, 28.02.2017 в обідній час, у ОСОБА_5 виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме на золоту каблучку з каменем, яка належить ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , взяв з полиці шафи золоту каблучку 585 проби з каменем, вагою 1,91 гр. Після чого утримуючи викрадене майно з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду, на суму 2067, 70 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).
Крім того, 11.03.2017 в період часу з 08.30 до 18.30 години ОСОБА_5 , перебував у приміщенні квартирі АДРЕСА_2 , де здійснював ремонтні роботи.
Так, перебуваючи у вказаному місці, 11.03.2017 в обідній час, у ОСОБА_5 виник умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме на золотий перстень, який належить ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , взяв зі шкатулки, яка знаходилась на полиці шафи золотий перстень 585 проби зі вставками, вагою 5,46 гр. Після чого утримуючи викрадене майно з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду, на суму 5642, 30 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.
Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав в повному обсязі та суду пояснив, що 28.02.2017 в період часу з 08.30 до 18.30 години він перебував у приміщенні квартирі АДРЕСА_2 , де здійснював ремонтні роботи.
28.02.2017 в обідній час, він взяв з полиці шафи золоту каблучку з каменем. Здав до ломбарду, отримані гроші витратив на власні потреби.
Крім того, 11.03.2017 в період часу з 08.30 до 18.30 години він перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де здійснював ремонтні роботи.
11.03.2017 в обідній час, він взяв зі шкатулки, яка знаходилась на полиці шафи золотий перстень зі вставками. Після чого утримуючи викрадене майно з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_6 суду пояснила, що у неї в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 проводив ремонтні роботи. Через деякий час після того, як ОСОБА_8 почав працювати у квартирі вона замітила, що пропала каблучка. А через деякий проміжок часу замітила пропажу другої каблучки. Після чого звернулась до Заводського ВП з заявою про вчинення кримінального правопорушення.
За згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальних правопорушеннях доведена повністю, і дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 - як таємне викраденні чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку в МОПЛ не перебуває, на обліку МОНД не перебуває.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає за можливим призначити ОСОБА_5 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, згідно ст. ст. 75, 76 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , та його захисник заявили клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення, яке є не тяжким, на утриманні має неповнолітню дитину, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Прокурор в судовому засіданні не заперечували проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнмлось 18 років, дітей - інвалідів та/абоповнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З долучених до матеріалів кримінального провадження, вбачається, що обвинувачний ОСОБА_5 , має на утриманні неповнолітню дитину, та відповідно до довідки служби у справах дітей Адміністрції Інгульського району ОСОБА_5 не позбавлявся батьківських прав відносно ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 28.02.2017р., тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.)Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 , поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 , наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4150,00 грн. залишити без задоволення, у зв`язку з відшкодуванням шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4000,00 грн. у зв`язку з відшкодуванням шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.п. 1-2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст. 23 ЦК).
Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим внаслідок вчинення злочину, суд бере до уваги характер та обсяг фізичних і душевних страждань потерпілого, їх тривалість, зменшення реалізації звичок, негативні наслідки, і вважає, що розмір моральної (немайнової) шкоди яку потрібно стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 складає 1000 гривень, та на користь ОСОБА_7 в розмірі 1000 грн., яка підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 23, 1166 ЦК України.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст.ст.85,86 КК України, ст. 3акону ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.370,374 КПК України суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
за ч.1 ст. 185 КК України - один рік позбавлення волі;
за ч.2 ст. 185 КК України - два роки позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покараня з випробовувальним терміном строком на 2 року.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 вимоги п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1