Справа № 194/1145/17
Провадження № 1-кп/194/210/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2017 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2017 року за № 0000339 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 08 листопада 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 14 квітня 2017 року, приблизно о 00:00 год., перебуваючи в торговому залі магазину «Продукти-154» ТОВ «АТБ-маркет», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Харківська 26-д, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи по раптово виниклому злочинному умислу спрямованому на незаконне збагачення, знаходячись біля камер зберігання особистих речей відвідувачів магазину, які обладнанні засобами захисту у вигляді замку, шляхом підбору ключа почав методично відкривати замки камер зберігання, тобто умисно, незаконно проникати до них, де в одній з камер помітив чужий пакет з речами. Після чого, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця вийшов з торгівельного залу магазину та в цей же день 14 квітня 2017 року, приблизно о 00:11 год., повернувся до камер зберігання особистих речей відвідувачів магазину, розташованих в зазначеному торгівельному залі магазину, та з попередньо відчиненої ним камери зберігання умисно, таємно, викрав поліетиленовий пакет з особистими речами, які належать ОСОБА_6 , а саме: чоловічу сорочку з довгим рукавом з тканини синього кольору, розміром ворітника 52, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 152 від 16 серпня 2017 року становить 510,00 грн., та стрижеві штани «Джинси», з тканини чорного кольору, розміром 50, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 152 від 16 серпня 2017 року становить 400,00 грн.

З місця скоєння злочину ОСОБА_3 зник та викраденим розпорядився на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , умисно, таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_7 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 910,00 грн.

Не зупинившись на скоєному, ОСОБА_3 08 червня 2017 року приблизно о 05:00 год., перебуваючи біля входу на територію шахти «Тернівська», розташованої по вул. Харківська 1, в м. Тернівка Дніпропетровської області, маючи злочинний умисел, спрямований на умисне незаконне заволодіння транспортним засобом з корисливих мотивів, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, скориставшись тим, що власник скутеру ОСОБА_8 відсутній, умисно, незаконно, повторно, заволодів скутером марки «Viper-STORM», номер рами НОМЕР_1 , 2009 року випуску, вартість якого згідно висновку судово- автотоварознавчої експертизи № 18/12.2-302 від 18 липня 2017 року складає 9696,00 грн., який належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальні збитки в сумі 9696,00 гривень. З місця скоєння злочину ОСОБА_3 зник.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив у судовому засіданні, що дійсно, опівночі 14 квітня 2017 року, знаходячись у приміщенні магазину «АТБ-маркет», що розташований по вул. Харківська 26-д в м. Тернівка, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа проник до камери зберігання особистих речей відвідувачів магазину та викрав звідти поліетиленовий пакет із одягом, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на свій розсуд. Також повідомив, що після опівночі 08 червня 2017 року, перебуваючи біля входу на територію шахти «Тернівська», розташованої по вул. Харківська в м. Тернівка, угнав скутер марки «Viper-STORM», після чого з місця пригоди зник.
Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що претензії матеріального характеру у нього відсутні та просив призначити покарання на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_9 надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що претензії матеріального та морального характеру у нього відсутні, у зв`язку з чим просив поданий ним цивільний позов залишити без розгляду.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінальних правопорушень, його свідчення відповідають суті обвинувачення, який правильно розуміє обставини кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним.
Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, суд також визнає їх доведеними, а саме фактичні обставини, пов`язані з датою, часом, місцем, способом вчинення злочинів, формою умислу, кількістю, найменуванням викрадених речей та їх оцінкою.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкі злочини.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він громадянин України, раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочинів, добровільне відшкодування завданого збитку та наявність на утриманні малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За змістом ст. 69 КК при вирішенні питання про можливість перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, суд повинен установити декілька обставин, що пом`якшують покарання, та мотивувати, яким чином вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
В пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «П ро практику призначення судами кримінального покарання», зокрема, зазначено, що у кожному випадку застосування ст. 69 КК України, суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Щодо особи, винної у вчиненні декількох злочинів, суд може призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, окремо за кожний злочин або тільки за один із них і остаточно визначити покарання за правилами ст. 70 КК України.

Суд враховує наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини, добровільне відшкодування потерпілому ОСОБА_8 завданого збитку, а також відсутність з боку останнього до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, відношення обвинуваченого до скоєного, те, що останній не становить підвищену суспільну небезпеку, бажає виправитись, від злочинів, які він вчинив не заподіяна істотна шкода інтересам суспільства, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та визнає вищезазначені обставини та дані про особу обвинуваченого такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч. 2 ст. 289 КК України і впливають на пом`якшення покарання, а тому вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 основне покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч. 2 ст. 289 КК України.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 08 листопада 2017 року вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та йому було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки.
Встановлено, що злочини, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 вчинив 14 квітня 2017 року та 08 червня 2017 року відповідно, тобто до ухвалення вищезазначеного попереднього вироку.
Згідно положень ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, за сукупністю злочинів. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його щире каяття, обставини вчинених кримінальних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, відсутність з боку потерпілих матеріальних претензій до обвинуваченого, добровільне відшкодування обвинуваченим завданих збитків, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за пред`явленим обвинуваченням в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, визначивши остаточне покарання з урахуванням положень ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи особу обвинуваченого, його щире каяття та ставлення до скоєного, яке виразилось у висловленні жалю з приводу вчиненого, беручи до уваги, що потерпілі не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання пов`язаного з реальним його відбуттям, відсутність з їх боку претензій до ОСОБА_3 , також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, та дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого положень ст.ст.75,76 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, тому підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, 4 (чотири) роки 11 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців без конфіскації майна.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим, покаранням, призначеним вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року, поглинути покарання, призначене за цим вироком та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
Зобов`язати ОСОБА_3 , у відповідності до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь СПД-ФО ОСОБА_10 (АТ "Укрсиббанк», р/р НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування процесуальних витрат за залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок № 152 від 16 серпня 2017 року) грошові кошти у розмірі 110,00 (сто десять) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави (одержувач платежу УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпро, номер рахунку 0004, МФО 805012, , найменування установи банку: ГУДКСУ у Дніпропетровській області, призначення платежу: за експертизу № 18/12.2-302 від 18.07.2017 р.) в рахунок відшкодування процесуальних витрат за залучення експерта для проведення судової автотоварознавчої експертизи (висновок № 18/12.2-302 від 18 липня 2017 року) грошові кошти у розмірі 790 (сімсот дев`яносто) грн. 96 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню:
1) DVD-R диск з відеозаписом, після набрання вироком законної сили залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;
2) скутер марки «VIPER-STORM», номер рами НОМЕР_1 та талон, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили залишити законному володільцеві ОСОБА_8 ;

3) DVD-R диск (VIDEX) з відеозаписом, після набрання вироком законної сили залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1