н/п 1-кс/640/635/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2018 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 07.04.2016 було задоволено клопотання прокурора про арешт майна. Даною ухвалою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_4 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, здійснювати його відчуження.
12.04.2016 на підставі вищезазначеної ухвали у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження у вигляді арешту.
Право власності на дану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 в державному реєстрі прав на нерухоме майно 31.07.2015р. (номер запису про право власності 10639249).
А отже, вона, ОСОБА_4 є добросовісним набувачем і єдиним законним власником вищезазначеної квартири.
Посилаючись на ст.28 КПК України вказала, що з моменту відкриття даного кримінального провадження по сьогоднішній день пройшов 1 рік і 8 місяців, що є достатнім часом для вчинення органом досудового розслідування усіх необхідних і достатніх для забезпечення дієвості кримінального провадження слідчих та процесуальних дій, в яких могла б бути задіяна вищевказана квартира. Досудове слідство досі триває, доказів, які б доводили її недобросовісність як набувача нерухомого майна в ході слідства не встановлено.
Посилаючись на ст.ст.2,131,132 КПК України зазначила, що вирішуючи питання про скасування арешту на майно, слід виходити з того, чи виправдовують обмеження прав ОСОБА_4 щодо вільного використання та розпорядження своєю власністю, ті цілі та завдання, на досягнення яких у кримінальному провадження спрямовані заходи обмеження прав.
Вказала, що враховуючи норми ст.170 КПК України, вирішуючи питання про скасування арешту майна слід виходити з того, чи виправдовують обмеження прав особи на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю ті цілі та завдання, на досягнення яких у кримінальному провадженні спрямовані заходи забезпечення.
Зазначила, що на даний момент таке тривале істотне втручання в права, свободи і законні інтереси ОСОБА_4 як арешт належної їй на праві власності квартири жодним чином не виправдовує потреб досудового розслідування, оскільки його цілі можуть бути досягнуті і без такого арешту без будь-якої шкоди досудовому розслідуванню.
Також вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні її майна під арештом, а подальший арешт порушує її конституційне право, передбачене ст. 41 Конституції України.
У судове засідання заявниця не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином.
Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, дослідивши надані докази, приходить висновку до наступного.
Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 07.04.2016 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4 , яка на час звернення до суду із клопотанням належить на праві приватної власності ОСОБА_4 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, здійснювати його відчуження.
Керуючись ст.ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1