Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/415/17 Слідчий суддя ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.08.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2017 року,якою щодо

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в республіці Грузія, грузина, громадянина Грузії, з середньою технічною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого у АДРЕСА_2 , до кримінальної відповідальності на території України притягується вперше,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009362, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України строком на 60 днів, а саме: з 14.00 год. 17 серпня 2017 року до 14.00 год. 15 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

19 серпня 2017 року слідчий СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровоград із клопотанням, у кримінальному провадженні № 0009362, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009362 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру, у тому, що він 15.08.2017 року, приблизно о 23.20 годин, на автомобілі ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 , за попередньою змовою з трьома невстановленими особами, перебуваючи біля набережної річки Інгул, навпроти будинку 77, по вулиці Миколи Смоленчука у м. Кропивницькому, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрали майно потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда задоволено вищевказане клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор довів, що ОСОБА_13 після подій, в яких він підозрюється, не надав першу медичну допомогу трьом потерпілим, залишив місце пригоди, на власний розсуд розпорядився викраденим майном потерпілих і переховувався від слідства. Вказує, що таким чином підозрюваний активно перешкоджав встановленню істини по справі, що значно підвищує ступінь його суспільної небезпеки, відтак щодо нього не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Перебування на волі двох можливих невстановлених співвиконавців, відстоювання ОСОБА_14 власної правової позиції, є вагомою підставою для перешкоджання у встановленні чи перекручуванні визначальних обставин у справі та передумовою для знищення слідів злочину.
Відсутність законного джерела доходу є вагомою підставою для вчинення нових злочинів.
Крім того, підозрюваний під час розгляду клопотання погрожував слідчому розправою. Така неконтрольована агресія може бути підставою для впливу і на потерпілих. Ігнорування ним принципу мирного володіння майном, неможливість вирішувати конфлікти, може стати запорукою продовження вчинення злочину чи вчинення нового злочину, тощо.
Можливий тимчасовий підробіток пекарем в закладі громадського харчування без санітарної книжки, свідчить про ігнорування громадянином іноземної держави норм чинного національного законодавства в галузі дотримання санітарних норм,- тобто для досягнення власних потреб останній здатен без вагань порушувати Закони України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання. У відповідно до ст. 68 КПК України залучити до участі в судовому засіданні перекладача з грузинської мови.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що в судовому засіданні районного суду встановлено, що ОСОБА_13 є громадянином Грузії. В суді ОСОБА_13 повідомив, що він не розуміє української мови, не вивчав в школі російської мови не вміє читати ні українською ні російськими мовами.
Враховуючи це, вручення ОСОБА_8 клопотання про застосування запобіжного заходу не може розглядатись, як належне виконання вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.
Повідомлення про підозру та пам`ятка про права були вручені українською мовою, що також є невиконанням вимог закону.
Крім того, на момент затримання її підзахисного слідчим не було вжито заходів роз`яснення прав, причин затримання та підозри ОСОБА_15 ..
Вислухавши доповідача, думку захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відноситься до тяжкого злочину.

Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_13 відмовився від дачі будь-яких пояснень суду та відповідати на запитання, заявивши, що він не розуміє української мови, а тому просить призначити перекладача з грузинської мови, який повинен був бути залучений слідчим.
Вказану заяву підозрюваного ОСОБА_13 колегія суддів оцінює критично, як спробу затягнути розгляд справи та перешкодити кримінальному провадженню, зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_13 протягом тривалого часу, упродовж чотирьох років проживав на території України у сільській місцевості, одружений на громадянці України з якою спілкується у побуті та має спільних неповнолітніх дітей.
В судовому засіданні суду першої інстанції, у тому числі під час розгляду суддею скарги на його незаконне затримання підозрюваний швидко, чітко, та логічно давав суду пояснення по суті заявлених вимог та заперечення щодо повідомлення про підозру та доводів прокурора, власноручно написав про відмову від захисника (а.п. 43), - а тому колегія суддів вважає за можливе продовжити апеляційний перегляд.
Крім того, колегією суддів у встановлено, що в ході досудового розслідування, зокрема і під час затримання та вручення повідомлення про підозру ні підозрюваний ОСОБА_13 ні його захисник ОСОБА_7 не заявляли будь-яких клопотань та не подавали скарг про те, що їх підзахисний ОСОБА_13 не розуміє української мови, не заявляли клопотань про необхідність призначення перекладача та необхідністю перекладу процесуальних документів на грузинську мову.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_13 під час виступу у судових дебатах та скориставшись правом репліки, давав чіткі, послідовні та логічні пояснення з приводу клопотання прокурора та щодо обставин повідомленої підозри, категорично її заперечуючи. Вказане свідчить, що підозрюваний ОСОБА_13 в достатній мірі розуміє українську мову, що на даному етапі достатньо для розгляду клопотання прокурора та було враховано під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу слідчим суддею.
На переконання колегії суддів, слідчим у клопотанні, а також прокурором у судовому засіданні, доведена необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_16 , а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є безпідставними.

З урахуванням положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини висновки слідчого судді про необхідність застосування тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 з наведених за змістом ухвали слідчого судді підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні про тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими. Наявність у підозрюваного ОСОБА_17 сім`ї, двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом дитинства, не можуть бути підставою для відмови у застосування або застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою з урахуванням існуючих ризиків та відсутності будь-яких підтверджень стосовно цього, а також з урахуванням відсутності достатнього рівня репутації у підозрюваного.
При цьому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 інкримінованого йому правопорушення підтверджується долученими до клопотання доказами, а тому доводи підозрюваного у цій частині є безпідставними.

Крім того, слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Зокрема, відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_18 за ч. 12 ст. 186 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього ( протокол огляду місця події від 15.08.2017 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.08.2017 року та від 17.08.2017 року, протоколи пред`явлення речей для впізнання від 17.08.2017 року, протокол допиту свідка ОСОБА_19 , протоколи допиту потерпілих ОСОБА_11 ,)

Так, відсутні дані про ступінь довіри до підозрюваного з боку громадськості, останній підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, що посягає на власність та здоров`я громадян.
Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти тиск на свідків та потерпілих, інших співучасників злочину, які на даний час слідством не встановлені.
Колегія суддів ураховуючи вищенаведене вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, правові підстави для скасування ухвали слідчого судді, відсутні, а тому вимоги апеляційної скарги захисників задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2017 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009362, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України строком на 60 днів, а саме: з 14.00 год. 17 серпня 2017 року до 14.00 год. 15 жовтня 2017 року, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4