Справа № 175/4557/17
Провадження № 1-кп/175/259/17
Вирок

Іменем України

06 лютого 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Слобожанське кримінальне провадження № 0002158 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Москва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно безробітний, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 09 грудня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.186 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30 жовтня 2017 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 27 листопада 2017 року приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи поблизу торгівельних павільйонів в районі м`ясокомбінату «Ювілейний», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, сел. Слобожанське, вул. Мічуріна, 24, зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , з яким у нього на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник короткотривалий словесний конфлікт, в результаті якого у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння майном останнього. Далі, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите викрадання чужого майна, поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, перебуваючи за вищевказаною адресою у вищевказаний час, з корисливих спонукань, наздогнав, схопивши за верхній одяг, повалив на землю ОСОБА_6 , та став наносити удари по обличчю останнього кулаками, ногами у праве плече, тим самим спричинивши ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряних крововилив обличчя, субкон`юнктивального крововиливу зовнішнього кута лівого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи №4002е від 28 листопада 2017 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Після чого, ОСОБА_4 , заволодів мобільним телефоном марки «Nokia RM1134», який належить останньому та з місця скоєння злочину зник, тим самим отримавши змогу розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 , матеріальний збиток на загальну суму 350 гривень (згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №122 від 29 листопада 2017 року).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , не заперечував щодо розгляду в рамках спрощеного провадження.

Прокурор ОСОБА_3 , вважав за можливе розглядати дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 , надав суду показання, які повністю підтверджують обставини вчинення злочину ОСОБА_4 , що викладені в обвинувальному акті та пояснив, що претензій до обвинуваченого не має та просив суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого , потерпілого , дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Суд вважає що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, що виразилося у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує також і те, що він раніше неодноразово судимий, не став на шлях виправлення, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, суд враховує обставини, з врахуванням особи вважає, що йому слід призначити покарання з урахуванням думки потерпілого тільки у виді позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений, витрати на проведення експертиз не заявлялись.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 28 листопада 2017 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Nokia RM1134», який знаходиться у потерпілого ОСОБА_6 , залишити законному власникові за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1