Ухвала
іменем україни

06 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002609, №0003137 за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2016 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 серпня 2016 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
та мешканця

АДРЕСА_1 ,
громадянина України, такого, що судимості не
має,

засуджено за:
- частиною 2 статті 186 КК України із застосуванням статті 69 цього Кодексу на 2 роки 8 місяців позбавлення волі;
- частиною 2 статті 296 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 8 місяців.

Ухвалено строк відбуття покарання обчислювати з 24 червня 2015 року.
Відповідно до статті 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_9 під вартою з 24 червня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ухвалено залишити незмінним тримання під вартою.

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця
та мешканця

АДРЕСА_2 , громадянина
України, такого, що судимості не
має,

засуджено за частиною 2 статті 296 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_10 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 визнано винуватими та засуджено за наступних обставин.
24 червня 2015 року о 05годині 00 хвилин ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_10 та невстановленими слідством особами перебували неподалік ТЦ «Легенда», що по вулиці Площа Ринок, 18 а,в м. Івано-Франківську.

Перебуваючи у вказаному місці, останні звернули увагу на ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які йшли по дорозі. Після чого ОСОБА_12 разом із ОСОБА_10 та невстановленими слідством особами, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки та моралі, вчиненого групою осіб, підбігли до потерпілих та безпричинно почали наносити останнім удари руками та ногами по тілу. Намагаючись уникнути побиття та не бажаючи розвитку конфліктної ситуації ОСОБА_16 спільно з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 побігли в напрямку приміщення ТЦ «Галерея Н», що по вулиці Площа Ринок,1, в м. Івано-Франківську. В свою чергу, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_10 та невстановленими слідством особами, наздогнали потерпілих біля вказаного приміщення та безпричинно продовжили наносити удари руками та ногами по тілу потерпілих.

Внаслідок спричинених ударів ОСОБА_19 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , кожний, отримали легкі тілесні ушкодження. В подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_10 були зупинені працівниками міліції, а невстановлені слідством особи місце вчинення злочину покинули.
Крім того, 24 червня 2015 року о 05 годині 00 хвилин неподалік приміщення ТЦ «Галерея Н», що по вулиці Площа Ринок в м. Івано-Франківську, ОСОБА_12 спільно із невстановленими слідством особами, продовжуючи свої злочинні дії нанесли ОСОБА_21 , ОСОБА_22 численні удари руками та ногами по тілу, тим самим подолавши їхній опір. Внаслідок нанесених ударів потерпілі впали на землю.
В подальшому ОСОБА_12 спільно із невстановленими слідством особами, переслідуючи особисті корисливі мотиви на безпідставне збагачення, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, відкрито заволоділи майном ОСОБА_23 , чим заподіяли йомуматеріальних збитків на загальну суму 5 871, 60 грн. В подальшому, ОСОБА_12 відкрито викрав уОСОБА_24 спортивні кросівки фірми «new balance», вартістю 769 гривень, чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2016 року вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 серпня 2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 змінено.

З мотивувальної частини вироку виключено в частині обвинувачення ОСОБА_9 за частиною 2 статті 186 КК України кваліфікуючу ознаку «вчинення групою осіб». В решті вирок залишено без зміни.
Вирішено відповідно до частини 5 статті 72 КПК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 24 червня 2015 року по 5 жовтня 2016 року, включно, у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У касаційні скарзі засуджений ОСОБА_12 ставить вимоги про скасування вказаних судових рішень та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги обґрунтовує незаконністю складу суду в першій інстанції; проведення судове провадження за відсутності потерпілого, захисника; відсутність у матеріалах кримінального провадження технічного носія інформації судових засідань в суді першої інстанції; не дослідженням речових доказів; порушенням порядку подання письмових доказів; некомпетентністю суду та незаконністю ухвал про його утримання під вартою.

Крім того, вказує, що він не був повідомлений про апеляційний розгляд та потерпілим про нього не повідомлялося, не ознайомлений з доповненнями скарги його захисника та про безпідставну відмову у дослідженні доказів, а також невмотивованість висновків апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_10 ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що провадження в суді першої інстанції відбулося упереджено, з обвинувальним ухилом та носило формальний характер, що не виправлено судом апеляційної інстанції. Крім того, вказує на його бажання бути присутнім в апеляційному суді та неповідомлення про день та час апеляційного розгляду, а також безпідставну відмову в дослідженні доказів під час апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, котра підтримала касаційні скарги частково, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною 4 статті 401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Відповідно до частини 3 статті 403 КПК України до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її. У такому разі суд апеляційної інстанції за клопотанням осіб, які беруть участь в апеляційному розгляді, надає їм час, необхідний для вивчення зміненої апеляційної скарги і подання заперечень на неї.

Згідно з частиною 4 статті 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.
Проте, таких вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на вирок суду першої інстанції подано апеляційні скарги засудженим ОСОБА_25 та його захисником ОСОБА_26 , захисником засудженого ОСОБА_11 ОСОБА_27 .

Крім того, захисник ОСОБА_28 3 жовтня 2016 року доповнив раніше подану ним апеляційну скаргу від 7 вересня 2016 року.

В апеляційній скарзі захисником ОСОБА_29 вказані застереження щодо здійснення апеляційного розгляду за його участі та його підзахисного ОСОБА_30 .

Проте, матеріали провадження містять повідомлення від 20 вересня 2016 року про направлення прокурору, засудженим, потерпілим та захисникам засуджених копії апеляційних скарг та інформацію про права та обов`язки, а у повідомленні від 28 вересня 2016 року вказані учасники процесу сповіщаються про судове засідання в суді апеляційної інстанції, яке призначене на 5 жовтня 2016 року.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження слідує те, що лише захисник ОСОБА_31 належним чином сповіщений про день та час апеляційного розгляду та, як слідує з журналу судового засідання та ухвали суд апеляційної інстанції захисник ОСОБА_32 . Натомість повернуті без вручення адресату листи про дату і час апеляційного розгляду захиснику ОСОБА_33 та потерпілому ОСОБА_34 .

Так само і будь-якого підтвердження про сповіщення потерпілих ОСОБА_35 та ОСОБА_36 про день та час апеляційного розгляду матеріали кримінального провадження не містять.

Вказане свідчить, що учасники судового процесу про доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_37 обізнані не були, вказане захисником ОСОБА_29 щодо участі його підзахисного ОСОБА_11 не виконано, а потерпілі взагалі про апеляційний розгляд належним чином не сповіщені.

Наведене надає підстави колегії суддів стверджувати недотримання судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, що відповідно пункту 1 частини 1 статті 438 КПК України тягне скасування ухвали суду апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги учасників процесу містять аналогічні доводам касаційних скарг, то порушені ними питання, у тому числі і в касаційних скаргах, підлягають перевірці під час нового апеляційного розгляду.

Відтак, касаційні скарги засуджених підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційні скарги засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2016 року щодо засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3