Справа № 168/286/17
Провадження № 1-кп/168/32/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2017 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар с/з ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000048, про обвинувачення за частиною 1 статті 125 КК України

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ковель Волинської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не одружений, не працюючий, з професійно-технічною освітою, раніше засуджений 22 лютого 2017 року вироком Старовижівського районного суду Волинської області до покарання у вигляді обмеження волі строком один рік 6 місяців, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням випробувального терміну 1 рік -

за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи 22 лютого 2017 року засудженим вироком Старовижівського районного суду Волинської області, який не набрав законної сили, за частиною 2 статті 345 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік 6 місяців та на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням випробувального терміну 1 рік, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 25 лютого 2017 року, близько 18 год. 30 хв., знаходячись в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_2 в ході конфлікту із ОСОБА_4 , жителем АДРЕСА_3 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс останньому один удар кулаком в праву лобну ділянку.

Продовжуючи свої протиправні дії щодо нанесення тілесних ушкоджень, під час словесної сварки та шарпанини ОСОБА_3 зубами вкусив ОСОБА_4 за кисть лівої руки, після цього вкусив за ліву частину грудної клітки та ліву поперекову ділянку спини. У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_4 один удар ногою в ліву бокову поверхню живота та один удар металевою частиною топорища (обухом) в ліву ділянку передпліччя.

В результаті нанесення ударів ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в ділянці голови, тулуба, верхніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 20 від 03 березня 2017 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування, вказані умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковані як вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому злочині визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення, показав, що він дійсно, 25 лютого 2017 року, близько 18 год. 30 хв., знаходячись в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_2 в ході конфлікту із ОСОБА_4 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно спричинив останньому тілесні ушкодження в ділянці голови, тулуба, верхніх кінцівок.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду дав показання, що 25 лютого 2017 року, близько 18 год. 30 хв., знаходячись в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_3 наніс йому один удар кулаком в праву лобну ділянку, після цього вкусив за ліву частину грудної клітки та ліву поперекову ділянку спини, після цього наніс один удар ногою в ліву бокову поверхню живота та один удар металевою частиною топорища (обухом) в ліву ділянку передпліччя. При цьому потерпілий пояснив суду, що обвинуваченого він знає не так давно, і в дружніх відносинах з обвинуваченим не перебував. Прибув у будинок АДРЕСА_2 , у якому в той період проживав обвинувачений зі своєю співмешканкою та малолітньою дитиною, без відому обвинуваченого. Пояснив це тим, що він неодноразово телефонував до обвинуваченого, однак на телефонні дзвінки відповідала співмешканка обвинуваченого, та зазначив, що такі телефонні розмови з співмешканкою відбувалися протягом тижня і вона попросила його приїхати.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, його винуватість у вказаному злочині підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 25 лютого 2017 року та витягом з кримінального провадження №0000048 від 26 лютого 2017 року, згідно з яким встановлено факт вчинення правопорушення (аркуш справи 36- 37);
- висновком експерта № 20 від 03 березня 2017 року, яким встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи у громадянина ОСОБА_4 , 1980 року народження, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден та синців в ділянці голови, тулуба, верхніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупого предмету (предметів). Судово-медичних даних, що вказані тілесні ушкодження утворились при падінні з висоти власного зросту, немає (аркуш справи 36- 37);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09 березня 2017 року та фото таблицями до нього, згідно з яким потерпілий вказав на обставини вчинення кримінального правопорушення (аркуш справи 41-44).
Органом досудового розслідування було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу. Висновком судово-медичного експерта № 100 (аркуш справи 52 55) встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 є осудним, в період скоєння злочину не виявляв ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час вчинення правопорушення перебував у стані високого психоемоційного збудження, який виник раптово і суттєво вплинув на його свідомість та діяльність, обмежуючи здатність ним довільно регулювати свою поведінку та прогнозувати її наслідки.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена в судовому засіданні повністю, а його дії, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, суд кваліфікує за частиною 1 статті 125 КК України.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до статті 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить стан високого психоемоційного збудження на момент вчинення правопорушення, який виник раптово і суттєво вплинув на його свідомість та діяльність, обмежуючи здатність ним довільно регулювати свою поведінку та прогнозувати її наслідки.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує його задовільну характеристику по місцю проживання, інформацію про його стан здоров`я, відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності, а також думку потерпілого ОСОБА_4 , який вказує про відсутність претензій майнового характеру до обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини 1 статті 125 КК України, за якою він обвинувачується, громадські роботи на строк 120 годин.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 після постановлення 22 лютого 2017 року вироку Старовижівським районним судом Волинської області, який не набрав законної сили на момент вчинення даного злочину, але набрав законної сили на момент розгляду даної справи, і яким ОСОБА_3 засуджено до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців та на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням випробувального терміну 1 рік, вчинив новий злочин, тому остаточне покарання слід призначити із застосуванням вимог частини 1 статті 71 КК України шляхом повного складання призначеного покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2017 року, яка на день постановлення вироку становить 1 рік 6 місяців обмеження волі.
З урахуванням вимог частини 1 статті 72 КК України призначити остаточне покарання 1 рік 6 місяців 20 днів обмеження волі.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речових доказів та процесуальних витрат немає.
Керуючись ст. ст.368, 370, 373, 374, 392 КПК України, ст.ст. 71, 72, 125 КК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, і призначити йому покарання 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.
На підставі частини 1 статті 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2017 року, з розрахунку за частиною 1 статті 72 КК України - одному дню обмеження волі відповідає вісім годин громадських робіт, та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців 20 (двадцять) днів.
Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1