ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

за участю прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

потерпілої ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 517/846/15 відносно

ОСОБА_18 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.11.1994 року Жовтневим районним судом міста Одеси за ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 30.05.1997 року Приморським районним судом міста Одеси за ст. 17, 140 ч.2, 43 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 30.05.1997 року Приморським районним судом міста Одеси за ст. 17, 140 ч.2 до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 28.05.2001 року Іллічівським районним судом міста Одеси за ст. 17, 94 ч.2, 187 ч.2, 42 КК України до 12 років позбавлення волі;

- 22.04.2003 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. 391, 71 до 10 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 22.06.2013 року,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,

ОСОБА_19 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Слобідка Кодимського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст.186, ч.2 ст.365 КК України,

ОСОБА_20 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Арциз Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 21.12.1999 року Арцизським районним судом Одеської області за ст. 140 ч.2, 81 ч.3, 44, 42 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 4.09.2000 року Арцизським районним судом Одеської області за ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 142 ч.2, 42 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 23.05.2003 року Песчанським районним судом Вінницької області за ст. 391, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 25.11.2008 року Арцизським районним судом Одеської області за ст. 187 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково на не відбуту частину покарання на строк 1 рік 2 місяця 21 день 12.09.2013 року

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст.186, ч. 2,3 ст. 187, ч.1 ст.353 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року, більш точна дата не встановлена, у ОСОБА_21 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном громадян, проживаючих за адресою: АДРЕСА_4 .

З метою здійснення задуманого злочину, 10.05.2015 року, знаходячись у м. Одесі, ОСОБА_21 звернувся до свого знайомого ОСОБА_22 з проханням відвести його до смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області. При цьому, про дійсні наміри поїздки він ОСОБА_23 не повідомив, та під приводом того, що він бажає забрати борг у одного з мешканців вказаного села попросив ОСОБА_22 взяти з собою ще одну людину для підтримки. Не будучи обізнаним про злочинний намір ОСОБА_21 , ОСОБА_24 погодився на це. Цього ж числа ОСОБА_24 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_25 та попросив поїхати разом з ним за вищевказаною адресою, щоб бути присутнім при поверненні боргу його знайомому, на що ОСОБА_26 надав свою згоду.

11.05.2015, близько 01:00 години, більш точний час не встановлено, на автомобілі марки «Міцубісі Галант», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_27 , під керуванням ОСОБА_22 , вони разом поїхали в смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області. Приїхавши до смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області, близько 02:00 години ОСОБА_21 , ОСОБА_28 та ОСОБА_24 вирішили заночувати до ранку в автомобілі.

Прокинувшись біля 05:30 години, ОСОБА_21 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на пограбування мешканців будинку АДРЕСА_4 , маючи попередню змову зі ОСОБА_26 на вчинення відкритого заволодіння чужим майном, обставини, час та місце якої судом не встановлено, вийшли з автомобілю і направилися до вказаного будинку. У свою чергу ОСОБА_24 залишився чекати ОСОБА_21 та ОСОБА_29 у автомобілі.

Після цього, ОСОБА_21 та ОСОБА_26 , на виконання заздалегідь розробленого плану вчинення злочину, близько 06:30 години, більш точний час встановити в ході слідства не надалось можливим, підійшли до будинку АДРЕСА_4 та зайшли на подвір`я. На той час у вказаному будинку, який належав та у якому мешкав ОСОБА_30 , знаходилась його колишня дружина ОСОБА_31 . Після того як ОСОБА_32 побачила ОСОБА_21 і ОСОБА_29 , який був одягнутий у формений одяг працівника міліції, вона вийшла до них на подвір`я. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на пограбування мешканців будинку, ОСОБА_21 з метою безперешкодного проникнення у будинок, представився працівником міліції та попросив можливості увійти до приміщення будинку. При цьому ОСОБА_28 і ОСОБА_21 свій візит обґрунтували проведенням перевірки за фактом бійки, яка начебто мала місце в ніч на 11.05.2015 на території смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області.

Увійшовши в будинок, ОСОБА_21 та ОСОБА_26 продовжили реалізовувати свій злочинний намір та з метою надання справжності проведення перевірки за фактом бійки, стали розпитувати мешканців будинку про обставини вчинення уявного правопорушення. У свою чергу ОСОБА_28 , будучи працівником міліції, перевищуючи свої службові повноваження, завідомо знаючи, що фактично будь-якої бійки у смт. Затишшя в ніч на 11.05.2015 не було, а також те, що проведення перевірки не входить до його функціональних обов`язків, передбачених функціональними обов`язками інспектора спеціальної роти груп затримання батальйону міліції охорони № 2 УДСО при ГУ МВС України в Одеській області, почав розпитувати ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , про обставини зазначеної бійки. При цьому ОСОБА_28 , надаючи видимість законності своїх дій, записував анкетні данні потерпілих та їх сусідів у блокнот, а ОСОБА_21 ставив питання ОСОБА_34 та ОСОБА_32 з метою переконання останніх у тому, що вони здійснюють свої обов`язки як працівники міліції.

Після цього ОСОБА_21 і ОСОБА_26 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на пограбування ОСОБА_33 і ОСОБА_32 , одягли рукавички, після чого у різкій формі почали вимагати від потерпілих віддати їм гроші. Для досягнення мети задуманого, ОСОБА_26 , за вказівкою ОСОБА_21 , умисно перевищуючи свою службові повноваження, зв`язав ременями та ганчірками, які знайшов у будинку, руки та ноги ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , тобто позбавив їх можливості рухатись та кликати на допомогу, після чого ОСОБА_21 та ОСОБА_26 почали шукати у будинку коштовності. Під час огляду приміщень будинку ОСОБА_21 і ОСОБА_28 знайшли грошові кошти, у вигляді національної валюти України у сумі 10 000 гривень. При цьому у ОСОБА_21 , який був незадоволений кількістю знайдених грошей, виник умисел на розбійний напад, направлений на заволодіння майном ОСОБА_33 та ОСОБА_31 . З цією метою, він не повідомляючи ОСОБА_29 про свій злочинний намір, взяв кухонний ніж, та приставивши його до шиї ОСОБА_35 , почав погрожувати їй застосуванням насильства, тобто спричинення тілесних ушкоджень, питаючи при цьому про наявність грошей. Вказані дії ОСОБА_35 сприйняла як такі, що були небезпечні для її життя і здоров`я, та на питання ОСОБА_21 вона відповіла, що нічого не знає про гроші ОСОБА_33 , а сама мешкає у сусідньому будинку.

Далі, ОСОБА_21 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння грошима ОСОБА_35 , які знаходились в її будинку АДРЕСА_4 , близько о 07:00 години, більш точний час не встановлено, пройшов до вказаного будинку та у ході огляду приміщень, у жіночій сумці знайшов гроші в сумі 200 грн. Після цього ОСОБА_21 повернувся до будинку ОСОБА_33 та разом з ОСОБА_36 продовжив шукати гроші та інші речі, які мали коштовне значення.

Знайшовши у будинку ОСОБА_33 та ОСОБА_32 гроші в сумі 22 305 грн., газовий пістолет «WALTHERP» серії № НОМЕР_2 , калібру 9 мм. вартістю 2000 грн. та 71 набій до нього, вартістю 9 грн. кожний, загальною вартістю 639 грн., ювелірні вироби у вигляді ланцюга, браслету, каблучки та сережку, на загальну суму 2500 грн., а також мобільний телефон марки «Самсунг» модель Е 1202, вартістю 150 гривень, ОСОБА_21 та ОСОБА_28 забрали їх з місця скоєння кримінального правопорушення.

Після того, як ОСОБА_21 та ОСОБА_28 сіли у автомобіль «Мітцубісі Галант», вони повідомили ОСОБА_37 що борг у мешканців будинку вони не забирали, а фактично скоїли їх пограбування, у ході якого вилучили гроші та особисті речі мешканців будинку. У свою чергу у ОСОБА_22 , якому стало відомо про скоєння ОСОБА_21 та ОСОБА_36 тяжкого злочину, виник умисел на укриття скоєного ними тяжкого злочину. З метою укриття злочину, шляхом використання автомобілю «Мітцубісі Галант» у якості транспортного засобу, ОСОБА_24 вивіз ОСОБА_21 та ОСОБА_38 з місця злочину та направився з ними до м. Одеси.

Проте, під час слідування ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_38 до м. Одеси, їх було затримано співробітниками правоохоронних органів, викрадене майно було вилучено.

Обвинувачений ОСОБА_23 вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України визнав повністю, обвинувачені ОСОБА_21 та ОСОБА_26 вину в інкримінованих їм злочинах визнали частково, не погоджуючись з кваліфікацією їх діянь.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_23 пояснив, що 10.05.2015 року йому зателефонував ОСОБА_39 , вони поговорили та домовились про зустріч, оскільки давно не бачились. Зустрівшись с Бузикою, він сказав, що йому потрібно поїхати за місто в село Затишшя, щоб забрати борг. Вони поїхали в один з барів, який розташований на Люстдорфський дорозі, де його очікував ОСОБА_40 . Поспілкувавшись втрьох, він вийшов на вулицю, а ОСОБА_41 и ОСОБА_39 залишились розмовляти, про що, йому відомо не було. Після чого вони теж вийшли в машину і всі разом виїхали в село, це була приблизно 19 година вечора. Думали, що на дорогу піде приблизно 2 години, щоб до дев`ятої вечора повернутися у місто. Але по дорозі вони заблукали і оскільки було пізно, вирішили заночувати у машині, на обочині дороги, а зранку поїхати у ОСОБА_42 . Прокинувшись біля 6 години ранку, вони виїхали до села. Доїхавши до ОСОБА_42 , зупинилися біля будинку. Після чого ОСОБА_39 сказав очікувати його в машині, а сам, разом зі ОСОБА_43 , направився до будинку, пояснивши, що скоро вони повернуться. Він заснув у машині і спав до їх повернення. Приблизно через 2 години ОСОБА_41 та ОСОБА_39 сіли у машину та повідомили, що борг у мешканців будинку вони не забирали, а фактично скоїли їх пограбування, у ході якого вилучили гроші та речі мешканців будинку. Побоюючись помсти з боку ОСОБА_44 і ОСОБА_45 , він вирішив нікого не повідомляти про вчинений злочин і та виконуючи їх прохання, повіз ОСОБА_46 і ОСОБА_47 до міста Одеси. На виїзді з міста їх затримали співробітники міліції. Про планування злочину ОСОБА_48 і відведену йому роль у вчинені цього злочину йому нічого відомо не було.

Обвинувачений ОСОБА_21 по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що він подзвонив ОСОБА_49 та домовились зустрітися з ним в районі масиву «Таірово». Він попросив його відвезти до с. Затишшя щоб забрати борг, на що той погодився. Він запропонував йому взяти когось зі знайомих, на що той також погодився. Після зустрічі вони направились до села, в яке приїхали біля 3-4 години ночі. По приїзду, вони лягли спати у машині. Проснулися біля 7 години ранку. Він та ОСОБА_41 вийшов з машини і направились до будинку, ОСОБА_50 в цей час залишився у машині. Вони підійшли до будинку, двері відкрила хазяйка. Він повідомив їй що вони опитують місцевих жителів з приводу злочину. Після цього, на запрошення хазяйки, вони зайшли в будинок. Стали записувати свідчення хазяйки. Потім він закрив їй рота рукою і повідомив, що вони нічого поганого їй не зроблять, після чого він і ОСОБА_41 почали шукати гроші. С початку ОСОБА_41 знайшов одну пачку грошей в якої було 10 000 гривень. Іншу пачку грошей в сумі 10 000 гривень знайшов він сам. При цьому, ані не він, ані ОСОБА_41 ножем потерпілим не погрожували. Ніж він взяв на кухні щоб порізати ганчірку. Потім вони зв`язали ременями потерпілу та її чоловіка, покинули будинок і сіли в машину до ОСОБА_51 і поїхали в Одесу. По дорозі вони були затриманні працівниками міліції. Причин, за якими потерпіла його оговорює обвинувачений не вказав.

Допитаний у суді ОСОБА_26 в ході допиту пояснив, що 10 травня 2015 року, ввечері він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_49 , щоб той відвіз його додому, на що ОСОБА_50 погодився. Він став чекати ОСОБА_51 в кафе. ОСОБА_50 приїхав разом з ОСОБА_48 . Він розповів їм, що посварився з дружиною та йому немає де переночувати. ОСОБА_39 сказав, що теж посварився з дружиною та зараз їде за поверненням боргу. Він запропонував ОСОБА_45 і ОСОБА_49 заїхати додому і якщо він не примириться з дружиною, то поїде разом з ними за боргом. Приїхавши на вулицю Глушко, він зустрів свою дружину, яка сказала йому збирати речі. Він зайшов додому переодягнувся, при цьому його робоча міліцейська форма знаходилась в машині, він її не забирав. Повернувшись в машину, вони поїхали і він заснув на задньому сидінні. Потім його розбудили, щоб штовхати машину яка застрягла в ямі. Він забруднив одяг і переодягнувшись у форму, після чого разом з іншими ліг спати. Прокинувшись в машині, зранку вони поїхали до будинку місцевих жителів. Він та ОСОБА_39 пішли разом до хазяїв цього будинку. Двері відчинила жінка, в цей момент її хтось покликав та вона сказала, що прийшли з міліції, а їм сказала проходити, тому що в неї старенький дідусь і вона його кормить. Вони зайшли в будинок, жінка запропонувала зайти на кухню та присісти. Також вийшов дідусь та сів поруч. ОСОБА_39 почав в них розпитувати з приводу якогось злочину. Після чого ОСОБА_39 прикрив рот потерпілим та почав запитувати де гроші. ОСОБА_39 наказав йому йти в кімнату та шукати гроші, які будуть знайдені ті і забирати. Він не знав, що робити, тому погодився з пропозицією Бузики. Він побачив біля комп`ютера пачку з написом «10 тисяч» та взяв її. Потерпілі перейшли в сусідню кімнату, де він і ОСОБА_39 їх зв`язали. Після чого вони вийшли з будинку і поїхали в Одесу. По дорозі їх зупинили співробітники міліції під приводом того, що колір машини не відповідає дійсності. При огляді автомобіля в них були вилучені гроші і речі, якими вони заволоділи, після чого їх доставили до Фрунзовського відділу міліції.

Відповідаючи на питання учасників судового засідання, ОСОБА_41 показав, що попередньої змови ані з ОСОБА_52 , ані з ОСОБА_48 в нього не було. Він пішов з ОСОБА_48 , щоб не викликати підозри у місцевих жителів з приводу раннього візиту на його прохання. Почав розуміти що відбуваються якісь незаконні дії, коли ОСОБА_39 почав зв`язувати господарів будинку. Окрім пачки грошей він більше нічого в будинку не брав. Йому не відомо звідки взялася зброя. Що робив ОСОБА_39 в сусідньому будинку йому не відомо. Ножа в руках ОСОБА_45 він не бачив, оскільки той не завжди знаходився в його полі зору. Він бачив тільки коли ОСОБА_39 закрив рот потерпілій, більше нічого не бачив. ОСОБА_39 звертався до нього з проханням, передати йому рушник, щоб закрити рота потерпілій, на що він погодився, сам потерпілих він не зв`язував. Речі він викидав зі шафи, щоб зробити видимість того, що він шукав гроші, але він не хотів цього робити. Телефонний дріт він не перерізав та не знає хто це зробив. Він не міг в повній мірі усвідомлювати характер своїх дій оскільки два дні чергував на роботі, потім на весіллі вживав алкогольні напої, посварився з дружиною, та спав в машині всього дві години. Обвинувачений вважає, що потерпіла його оговорює, у зв`язку з тим, що співробітники міліції можуть чинити тиск на неї.

Обвинувачення ОСОБА_23 , ОСОБА_21 та ОСОБА_53 у вчиненні інкримінованих їм діянь, при викладених у обвинувальному акті обставинах, колегія суддів визнає частково. Суд визнає винним ОСОБА_23 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, ОСОБА_21 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ч.1 ст.353 КК України, ОСОБА_26 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.186, ч.2 ст.365 КК України на підставі доказів, безпосередньо досліджених судом і визнаних судом належними і допустимими, а саме:

- показань потерпілої ОСОБА_54 про те, що 11.05.2015 року, біля 7 годин 30 хвилин почула як постукали у двері. Вона побачила двох чоловіків: одного у міліцейській формі, іншого в цивільному одягу. Вони повідомили, що вночі біля клуба сталася бійка. Чоловік у міліцейській формі спитав чи не чула вона щось підозрілого і спитав чи можна зайти до будинку скласти протокол. Вона не стала заперечувати, повідомила свого чоловіка про те, що до них прийшла міліція. Вони сіли за стіл. Вона сіла на дивані, міліціонер став писати її дані та дані чоловіка. Вона стала надавати дані про осіб, яким могли бути відомі обставини подій. Приблизно хвилин через 20 вона побачила, як чоловіки, яки зайшли до них, одягли рукавички, міліціонер прижав чоловіка, інший закрив їй рота, говорячи при цьому «Віддай гроші, все буде добре». Потім чоловік у міліцейській формі почав шукати гроші, спитав де кімната її чоловіка, після чого став обшукувати кімнату на яку вона вказала. Інший чоловік бігав по хаті і питав у неї і чоловіка де гроші, обзивався. Її чоловік зізнався, що в нього є тільки 10 000 гривень. Проте, чоловік, який був у цивільному одягу сказав що пізно, вони їх вже знайшли. Потім він, в присутності її чоловіка, став погрожувати їй, що він буде різати її по кускам. Чоловік в міліцейській формі нічим при цьому не погрожував, тільки зв`язав їх і посадив на стільці. Вони довго шукали гроші. Потім чоловік в цивільному витягнув на кухні ніж із набора, приставив його до її шиї і знов сказав, що буде різати по кускам, якщо вона не віддасть йому гроші. Вона сказала що не знає де гроші. Потім вони завели її і чоловіка у кімнату, посадили на диван, зв`язали руки та ноги ременями і скатеркою, яку розрізали, зав`язали їй рота, після чого обрізали телефон. Чоловік у цивільному спитав, чи є в неї гроші, на що вона відповіла, що в гаманці в неї є тільки 200 гривень. Тоді цей чоловік наказав іншому стерегти їх, а сам пішов в іншій будинок, який належав їй. Потім він повернувся і обидва нападника покинули будинок. Після того, як вони звільнилися, ними було виявлено, що у її чоловіка ОСОБА_55 був викрадений електрошокер, під мобільний телефон, пістолет, біжутерію, гроші у розмірі 22 000 гривень. Події відбувалися у будинках за адресою: АДРЕСА_5 , під літерами «б» і «в», які належали неї і Топольницькому. Тілесних ушкоджень ОСОБА_39 їй не наносив, тільки лякав її застосуванням ножа. На своїх показах вона наполягає і впевнена у них;

- протоколу огляду місць подій від 11.05.2015 року;

- протоколу повернення тимчасово вилученого майна від 7.08.2015 року;

- протоколу огляду речей, вилучених під час проведення оглядів місця події 11.05.2015 року, 13.05.2015 року, 16.05.2015 року, 3.07.2015 року, 21.07.2015 року, 22.07.2015 року, 23.07.2015 року і 27.07.2015 року;

- протоколу огляду від 28.05.2015 року;

- висновку експерта №227-п від 28.07.2015 року, згідно якого, рукописний текст у щоденнику сірого кольору «Diary» виконаний ОСОБА_26 ;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 21.05.2015 року з участю ОСОБА_21 ,

- протоколу проведення слідчого експерименту від 21.05.2015 року з участю потерпілого ОСОБА_33 ,

- протоколу пред`явлення потерпілій ОСОБА_32 осіб для впізнання від 21.05.2015 року;

- копії наказу начальника Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Одеській області від 3.12.2014 року про призначення старшого сержанта міліції ОСОБА_26 на посаду молодшого інспектора взводу №1 спеціальної роти груп затримання батальйону міліції охорони №2 УДСО при ГУ МВС України в Одеській області;

Будь-яких даних, яки б вказували на те, що перелічені докази були отримані внаслідок істотного порушення норм процесуального закону чи внаслідок порушення прав і свобод людини, при судовому розгляді не встановлено, отже суд визнає ці докази належними і допустимими. При цьому, оцінюючи покази потерпілої ОСОБА_32 , суд не знаходить підстав для їх критичної оцінки.

Аналізуючи покази обвинувачених ОСОБА_26 та ОСОБА_21 про відсутність між ними попередньої змови, у сукупності зі свідченнями потерпілої ОСОБА_32 і встановленими судом обставинами справи, суд находить покази цих обвинувачених неправдивими і відхиляє їх. Суд вважає, що факт вчинення злочину ОСОБА_26 та ОСОБА_21 за попередньою змовою знаходиться поза розумним сумнівом, виходячи із сукупності зібраних доказів, з точки зору їх достатності і взаємозв`язку. При цьому, суд обґрунтовано вважає, що ОСОБА_26 , будучі одягненим в форму працівника правоохоронного органу, достовірно був обізнаним у тому, що уявне проведення перевірки за фактом правопорушення є лише приводом для проникнення до будинку потерпілих, він умисно вчинив ці дії разом з ОСОБА_21 і продовжив перебувати у будинку до пред`явлення вимог про передачу майна ОСОБА_21 . Версія обвинуваченого ОСОБА_26 про те, що обвинувачений випадково опинився на місці вчинення злочину, випадково одягнув форму працівника міліції перед вчиненням злочину, та що він діяв внаслідок розгубленності і не розуміння своїх дій, колегія суддів визнає сумнівною і малоймовірною. В свою чергу, суд обґрунтовано вважає, що ОСОБА_21 , не будучі заздалегідь впевненим у тому, що ОСОБА_26 буде виконувати роль співвиконавця розробленого злочинного плану і не впевнившись у його згоді на вчинення злочину, не мав реальної можливості проникнути до будинку без звернення уваги з боку сторонніх осіб і вчинити одноособово дії по контролю за поведінкою потерпілих і одночасним відшуканням належних їм цінностей у двох будинках. Крім того, суд приймає до уваги, що під час вчинення злочину, обвинувачений ОСОБА_26 не зробив будь яких висловлювань чи дій, яки б свідчили про його попередню необізнаність у злочинних намірах ОСОБА_21 і намірах перешкодити вчиненню злочину.

Відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене ОСОБА_26 та ОСОБА_21 , суд кваліфікує як злочин, передбачений ч.3 ст. 186 КК України.

Оскільки ОСОБА_21 , являючись особою, яка раніше вчинила розбій, скоїв напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, суд кваліфікує такі дії обвинуваченого за ст. 187 ч.3 КК України.

Перевищення ОСОБА_26 службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, яке супроводжувалось насильством, кваліфіковано судом за ч.2 ст. 365 КК України.

Самовільне присвоєння ОСОБА_21 владних повноважень службової особи, яке було поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, суд кваліфікує за ч.1 ст.353 КК України.

Дії ОСОБА_23 суд кваліфікує як злочин, передбачений ч.1 ст. 396 КК України за ознаками: заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.

Визначаючи кваліфікацію дій обвинувачених, колегія суддів не погоджується з кваліфікацією органом досудового слідства дій обвинуваченого ОСОБА_26 за ст. 186 ч.2 КК України і дій обвинуваченого ОСОБА_21 за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 187 КК України, оскільки така кваліфікація не відповідає критеріям, вказаним у ст. 33 КПК України.

Крім того, суд приймає до уваги правову позицію Верховного суду України, визначену у постанові Пленуму №7 від 4.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», згідно яких, сукупність можуть утворювати також злочини, передбачені однією і тією ж статтею або частиною статті Особливої частини КК якщо:
1) вони вчинені неодночасно і за наступний злочин новою редакцією відповідної статті чи частини статті Особливої частини КК передбачено новий за своїм змістом склад злочину;
2) вони вчинені неодночасно і за наступний злочин новою редакцією відповідної статті чи частини статті Особливої частини КК посилено кримінальну відповідальність;
3) вчинені злочини мають різні стадії;
4) було вчинено закінчений замах на злочин і незакінчений замах на злочин;
5) один чи декілька злочинів особа вчинила самостійно (одноособово) чи була його (їх) виконавцем (співвиконавцем), а інший (інші) вчинила як організатор, підбурювач чи пособник;
6) один злочин особа вчинила як організатор, підбурювач чи пособник, а при вчиненні іншого була іншим співучасником.
З огляду на вищевикладене, суд вважає кваліфікацію органом дій обвинуваченого ОСОБА_26 за ст. 186 ч.2 КК України і дій обвинуваченого ОСОБА_21 за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 187 КК України, зайвою.

Вирішуючи питання подальшого зберігання речових доказів, суд керується положеннями ст. 100 КПК України.

Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 124 КПК України.

При призначенні ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст. 50, 65 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_23 суд визнає щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_21 та ОСОБА_26 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_23 , суд визнає рецидив злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_26 , суд приймає до уваги дані, яки характеризують обвинуваченого за місцем проживання і місцем служби, той факт, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше. Разом с цим, суд приймає до уваги і той факт, що ОСОБА_26 вчинив злочин на посаді працівника правоохоронного органу, однією з завдань якого є запобігання правопорушенням і їх припинення.

Разом с цим, суд приймає до уваги й те, що ОСОБА_23 і ОСОБА_21 раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, тому суд вважає, що вчинення обвинуваченими чергових злочинів, у період непогашеної судимості, свідчить про тенденцію продовження ним злочинної діяльності і небажання становитися на шлях виправлення.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 злочинів, наведених даних про їх особу та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_56 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.186, ч. 3 ст. 187, ч.1 ст.353 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.3 ст. 186 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 187 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна;

- за ч.1 ст. 353 КК України у вигляді 6 місяців арешту;

Відповідно до положень ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_57 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_58 , а саме: з 11.05.2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, строк попереднього ув`язнення обчислювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, по день набрання вироком суду законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_59 залишити у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.186, ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.3 ст. 186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 365 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки;

Відповідно до положень ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_60 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_61 , а саме: з 11.05.2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, строк попереднього ув`язнення обчислювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, по день набрання вироком суду законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_61 залишити у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, зарахувати у строк відбуття призначеного строк попереднього ув`язнення з 11.05.2015 року по 26.05.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, на підставі чого вважати призначене ОСОБА_62 покарання відбутим.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_63 залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази:

- каблучка з металу жовтого кольору з прозорим каменем; сережка з металу жовтого кольору з прозорим каменем; ланцюжок з металу жовтого кольору довжиною 20 см.; ланцюжок з металу жовтого кольору довжиною 60 см, грошові кошти у розмірі 22 505 гривень, різними купюрами, електрошокер мобільний телефон «Samsung GT E1202», - повернути потерпілій ОСОБА_17 ;

- службове посвідчення НОМЕР_3 , на ім`я старшого сержанта міліції ОСОБА_29 видане 19.07.2013 ГУ МВС України в Одеській області; картка-замісник № 3/25 на ім`я ОСОБА_29 ; посвідчення № 38 видане сержанту міліції ОСОБА_64 направити до ГУ НП в Одеській області;

- посвідчення водія серія НОМЕР_4 видане на ім`я ОСОБА_65 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , флеш-карту чорного кольору, різні ключі для ремонту автомобіля; кросівок темно-синього кольору; чорні туфлі замшеві; грошові кошти купюрами по 100 грн. - 8 купюр; по 50 грн. - 1 купюра; по 10 грн. - 2 купюри; по 5 грн. - 1 купюра; по 1 грн. - 1 купюра повернути ОСОБА_62 ;

- полімерний шланг, ремінь для штанів, темно-коричневого кольору, ремінь для штанів світло-коричневого кольору; відрізок скатертини білого кольору з коричневою стрічкою; рушник жовтого кольору з шитими візерунками; фомку металеву чорного кольору; пластикові затяжки, у кількості 2 шт.; формену кепку працівника міліції,чорного кольору; формену куртка працівника міліції, чорного кольору; формені штани працівника міліції, чорного кольору, з паском темно коричневого кольору; ніж з ручкою чорного кольору, з написом «Bergner», пістолет «Super-P 35» 35 калібру з порожнім магазином; 71 патрон до пістолету 35 калібру знищити;

- сумку чорного кольору з п`ятьма кишенями; аркуш паперу з рукописними записами, кобура від пістолета, чорного кольору повернути ОСОБА_66 ,

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 14.05.2015 року скасувати.

Судові витрати, пов`язані із залученням судового експерта у розмірі 920 гривень 70 копійок стягнути з обвинувачених ОСОБА_63 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 на користь держави у солідарному порядку, тобто у сумі 306 гривень 90 копійок з кожного з обвинувачених.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення, обвинуваченими, які перебувають під вартою в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_67