Справа № 367/665/17
Провадження № 1-кп/367/213/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

встановив:
до Ірпінського міського суду від прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному 31.07.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002616 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстави для закриття провадження і та повернення його прокурору для усунення недоліків відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у строки визначені КПК України, з викликом всіх учасників процесу.

Захисник ОСОБА_4 підтримав думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 р. № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Частиною першою ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «В» ч. З ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «В» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Вивчивши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 31.07.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002616 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення та містить протиріччя.

Так, прокурор при викладенні обставин кримінального правопорушення, які він вважає встановленими зазначив, що у період часу з 01.01.2015 р. по 03.08.2015 р. (точний час і дата досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_5 перебуваючи на території проведення антитерористичної операції як рядовий, у не встановленому досудовим розслідуванням місці, на землі знайшов 8 (вісім) патронів калібром 5,45 мм. х 39 мм.
З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у період часу з 01.01.2015 р. по 03.08.2015 р. (точний час і дата досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 перебуваючи на території проведення антитерористичної операції як рядовий, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, помістив знайдені ним раніше бойові припаси у кількості 8 патронів калїбром 5,45 мм. х 39 мм. до кишені свого одягу, тим самим придбавши бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
В подальшому, у період часу з 03.08.2015 р. по 31.07.2016 р. (точний час і дата досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, ОСОБА_5 перевіз із території проведення антитерористичної операції до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 при собі у своєму одязі, вище наведені 8 патронів, таким чином переніс бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
Після чого, у період часу з 03.08.2015 р. по 31.07.2016 р. (точний час і дата досудовим розслідуванням не встановлено), прибувши до свого місця проживання, а саме до приватного будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , діючи умисно, раніше придбані та перенесені ним патрони у кількості 8 (восьми) штук, почав зберігати у своєму житлового будинку на горищі.
Однак, прокурором не було зазначено, де саме придбав зазначені вище набої обвинувачений. Поняття, «на території проведення антитерористичної операції»є занадто загальним і не містить у собі конкретизації, а саме у якій області, районі, місті, селищі або біля якого населеного пункту були знайдені патрони. Також, не є конкретним і період часу, коли обвинувачений знайшов набої (з 01.01.2015 р. по 03.08.2015 р.). Крім того, незрозуміло, що має мав на увазі прокурор зазначивши про те, що усвідомивши, що вказані бойові припаси до нього (саме до чого?) є справжніми, маючи намір залишити їх в себе на зберігання, не маючи при цьому передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання і носіння бойових припасів, у ОСОБА_5 виник умисел на придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Також, прокурором в обвинувальному акті не зазначено, яким видом транспорту були перевезені бойові припаси.
Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 314 КПК України суд, -

ухвалив:
Повернути прокурору обвинувальний акт кримінальному провадженню внесеному 31.07.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002616 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 судом не обирався.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1