Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/948/17-к
Номер провадження 1-кс/376/116/2017
"14" квітня 2017 р. м. Сквира Київської області
Сквирський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі судових засідань ОСОБА_2 розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 , що діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, -
У судовому засіданні скаржник надану скаргу підтримав в повному обсязі та прохав її задовольнити на підставах викладених у скарзі, зазначаючи при цьому, що 12.09.2016 року до ЧЧ Сквирського ВП ГУНП в Київській області звернувся із заявою ОСОБА_4 , у якій просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України за те, що останній 11.08.2016 року близько 2-ої години ночі в магазині АТБ, який розташований по вул. Соборна, 10 в м. Сквира Київської області, наніс йому тілесні ушкодження.
31.12.2016 року слідчий в супереч вимогам норм КПК України не перевіривши та не з`ясувавши обставини справи виніс постанову про закриття кримінального провадження з тієї підстави, що за даним фактом на ОСОБА_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення та 24.11.2016 року Сквирським районним судом Київської області було винесено постанову про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягання у вигляді штрафу 51 грн..
Інші учасники у судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду скарги відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України.
Суд, заслухавши пояснення скаржника, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження, яке може бути оскаржене, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч.1,2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.
Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, таке рішення слідчим було прийнято з огляду на те, що ОСОБА_6 за скоєний кримінальний проступок було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 173 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 51 грн. тощо.
Суд звертає увагу, що згідно ст. 61 Конституції України:
Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Отже, слід зазначити, що ст. 61 КК України закріплює загальновизнаний принцип права «двічі за одне і те саме не карають», - (non bis in idem).
Стосовно кримінальної відповідальності цей принцип закріплено в ст. 4 Протоколу № 7 до «Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини», а також у ч. 3 ст. 2 КК України.
Так, в ст. 4 Протоколу № 7 до «Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини» зазначено: «Жодна людина не може бути вдруге притягнута до відповідальності або покарана у кримінальному порядку судом однієї і тієї самої держави за злочин, за який вона вже була остаточно виправдана або засуджена відповідно до закону і кримінально-процесуального права цієї держави».
У свою чергу ч. 3 ст. 2 КК України закріплює положення, що «ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за той самий злочин більше одного разу».
Сама стаття 61 міститься у розділі ІІ Конституції України, - «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина», в якому закріплені конституційні права, свободи і обов`язки людини і громадянина та їх гарантії.
Слід зазначити, що термін «юридична відповідальність» у ст. 61 Конституції України вживається як синонім так званої негативної юридичної відповідальності, тобто, відповідальності за правопорушення.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.
Конституційний Суд України у справі про відповідальність юридичних осіб дійшов висновку, що за своїм змістом п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України спрямований не на встановлення переліку видів юридичної відповідальності, а ним визначено, що виключно законами України мають врегульовуватись засади цивільно- правової відповідальності (загальні підстави, умови, форми відповідальності, тощо), підстави кримінальної, адміністративної та дисциплінарної відповідальності - діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями (основні ознаки правопорушень, що створюють їх склад), та відповідальність за них.
Разом з тим у цьому ж рішенні Конституційний Суд зауважив, що загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на цивільно-правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну.
Поняття «притягнення до юридичної відповідальності» не ідентичне поняттю «юридична відповідальність».
Притягнення до юридичної відповідальності передує юридичній відповідальності особи.
Форма і порядок притягнення особи до юридичної відповідальності регламентується законом. Зокрема, порядок притягнення особи до кримінальної відповідальності регламентується КПК України.
Відповідно, ст. 61 Конституції України, вона забороняє притягувати фізичну особу щонайменше двічі до юридичної відповідальності одного виду (цивільно-правової, кримінальної, адміністративної, дисциплінарної тощо) за одне й те саме правопорушення (цивільно-правовий делікт, злочин, адміністративне або дисциплінарне правопорушення).
Частина 2 ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуалізації юридичної відповідальності правопорушника. Цей принцип знайшов своє відображення у галузевому законодавстві. Так, частина 1 ст. 65 КК України передбачає, зокрема, що суд при призначенні покарання особі, винної у вчиненні злочину, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Отже, зглядаючись на вищевказане, суд вважає, що посилання слідчого при вирішенні оскаржуваної постанови на вимоги ст. 61 Конституції України є юридично не коректними, та такими, що порушують основоположний Закон України, зокрема, положення ст. 61 Коснтитуції України, та галузеві Закони, - КК України, КПК України, тощо.
Зі змісту ст.307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи той факт, що про проведенні кримінального провадження, на думку суду, слідчим не у повному обсязі з`ясовані усі обставини, на які посилається у своїй заяві скаржник, а саме не здійснено жодної слідчої дії, допущені вільні тлумачення подій та фактівщо є суттєвим порушення вимог норм кримінально-процесуального законодавства України, а саме: ст. 2 завдання кримінального провадження, та засад кримінального провадження, передбачених ст. 7; 9 КПК та слідчим повністю спотворено вимоги глави 4 КПК України, а тому така постанова підлягає безумовному скасуванню, а справа поверненню прокурору для відновлення досудового розслідування в загальному порядку.
Органам досудового розслідування слід належним чином дослідити обставини події, дати правильну оцінку зібраним доказам, правильно кваліфікувати дії причетних до цього осіб і прийняти законне та обґрунтоване рішення в справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, -
Скаргу захисника ОСОБА_3 , що діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 31.12.2016 року - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя