АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження за № 0002076 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпропетровська, громадянки України, не працюючої, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, -

В апеляції:
- потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюючи правильності кваліфікації та доведеності вини обвинуваченої просить ухвалити судове рішення, яким вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , скасувати та ухвалити нове рішення, яким призначити покарання у вигляді реального позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги, потерпілий зазначає, що вирок суду в частині призначеного покарання повинен бути скасований у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а призначене покарання за своїм видом є явно несправедливим через м`якість. Посилається, що ОСОБА_7 , збитків йому не відшкодувала. З поведінки обвинуваченої ніякого каяття не вбачається, вона навіть не вибачилась, кошти в розмірі 1500 грн., остання віддала потерпілому примушено перед оголошенням їй вироку на стадії судових дебатів. Належних висновків для себе обвинувачена не зробила, а висновки суду, що обвинувачена сприяла розслідуванню злочину, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки орган досудового розслідування самостійно збирав усі докази та проводив необхідні слідчі дії.

За вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на один рік, та на підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнено останню від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судово-економічної експертизи №3008/3009-16 від 16 червня 2016 року в сумі 4404,00 грн.

Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

Цим вироком ОСОБА_7 , визнано винною за ч. 2 ст. 191 КК України та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_7 працюючи головним бухгалтером сектору бухгалтерського обліку та звітності КП «Муніципальна гвардія» ДМР, перебуваючи на своєму робочому кабінеті №218, розташованому за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, із корисливих мотивів, маючи умисел спрямований на заволодіння чужим майном - грошовими коштами, які були нараховані та призначені до виплати працівнику КП «Муніципальна гвардія» ДМР ОСОБА_8 , у вигляді заробітної платні, в період з липня 2011 року по березень 2014 року, більше точного часу встановити не представилось можливим, шляхом корегування даних розрахунково-платіжних відомостей під час виплати заробітної платні працівникам підприємства, здійснила їх виплату собі, замість ОСОБА_8 , а саме: за період з липня по грудень 2011 року в сумі 1630, 14 грн.; за період з січня по грудень 2012 року в сумі 540,14 грн.; за період з січня по грудень 2013 року в сумі 12353,77 грн.; за період з січня по березень 2014 року в сумі 5887, 73 грн., а в цілому за період з липня 2011 року по березень 2014 року на загальну суму 20 411,78 грн., якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, вислухавши потерпілого ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_10 , які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги потерпілого, просили її задовольнити, обвинувачену, яка просила вирок залишити без змін, думку прокурора, який не підтримав апеляцію потерпілого, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.191 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи, та є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, колегією суддів не виявлено.

Обставини справи та правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 потерпілим в апеляції та іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги потерпілого щодо неправильного застосування кримінального закону з підстав невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_7 ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, м`якість призначеного їй покарання, з посиланням на те, що суд не надав належної оцінки ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношенню обвинуваченої до скоєного та не врахував, що завданих збитків потерпілому обвинувачена не відшкодувала, колегія суддів, вважає необґрунтованими та безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання, утому числі у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 у виді двох років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на один рік та з застосуванням до основного покарання положень ст. 75 КК України, в повному обсязі відповідає вказаним вище нормам закону.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання і звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем свого проживання, її відношення до скоєного правопорушення. Щире каяття та сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину й часткове відшкодування завданих збитків потерпілому ОСОБА_8 , які судом віднесенні до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначене покарання ОСОБА_7 у вироку суду, в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65, 75 КК України, оскільки на переконання колегії суддів, воно є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, а тому підстав вважати його м`яким, не вбачається.
Доводи потерпілого, що ОСОБА_7 завданні збитки йому в повному обсязі не відшкодувала, а кошти у розмірі 1500грн. віддала перед дебатами, ніде не працює, характеристик з місця роботи не має, не є достатньою підставою для визначення обвинуваченій покарання більш суворого ніж призначив суд першої інстанції, тобто без застосування вимог ст. 75 КК України, оскільки згідно ст.67 КК України вказані обставини не відноситься до таких, що обтяжують покарання. А інші доводи потерпілого зводяться більш до переоцінки доказів, які характеризують обвинувачену, і які досліджувалися у суді першої інстанції та яким суд надав відповідну оцінку мотивуючи її.
З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни вироку в частині покарання ОСОБА_7 , з мотивів, наведених в апеляційній скарзі потерпілого.

Істотних порушень вимог кримінального і кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну вироку суду, в кримінальному провадженні не виявлено.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального та процесуального закону і на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 191 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області :
_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4