справа № 462/1476/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003167 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Хоросно Пустомитівського району Львівської області, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 10.11.2015 року близько 14.00 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в пункті прийому макулатури на вул. Патона, 37а у м. Львові, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, маючи умисел на заподіяння умисного тілесного ушкодження, наніс ОСОБА_4 удари кулаками в голову, в ділянку скроні, обличчя та носа, спричинивши потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи №267 від 16.02.2016 року тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, які відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а також садно та синець, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав повністю, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, у вчиненому розкаюється, просить суд його суворо не карати, заявлений цивільний позов потерпілого не визнає, заперечив проти задоволення такого.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_4 доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, обставини, якіобтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно; особу винного, який раніше не судимий /матеріали кримінального провадження, арк.84/; неодружений, не працює, інвалідом не являється, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк.88/, а згідно довідки із Пустомитівської центральної районної лікарні №61 від 24.02.2016 року перебуває на обліку в лікаря-психіатра з діагнозом хронічне психічне захворювання (розумова відсталість) /матеріали кримінального провадження, арк.89/, але за висновком судово-психіатричного експерта №129 хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними /матеріали кримінального провадження, арк.94-95/, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання у вигляді громадських робіт, що є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, що відповідає його особі та для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 3000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В судовому засіданні обвинувачений не визнав поданий потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, оскільки при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і глибину фізичних та моральних страждань, яких зазнав потерпілий, внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , а також те, що ним не надано доказів на обґрунтування розміру матеріальної шкоди, який він просить стягнути в розмірі 3000 гривень, а тому з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає стягненню 5000 гривень моральної шкоди.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 200 /двохсот/ годин громадський робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 - 5000 /п`ять тисяч/ гривень морального відшкодування. В решті позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1