ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/856/17

10 серпня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, військовозобов`язаного, працює водієм у перевізника ПП ОСОБА_7 , раніше не судимого ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 29 листопада 2016 року близько 11 год. 20 хв., керуючи маршрутним пасажирським автобусом марки " MERCEDES - BENZ 61 ID" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху на перехресті з вулицею 1-го Травня м.Костопіль здійснюючи маневр повороту ліворуч та виїжджаючи на нерегульований пішохідний перехід, проявив неуважність та не надав перевагу пішоходу ОСОБА_8 , яка в цей час перебувала на пішохідному переході та завершувала маневр його переходу. В результаті чого відбувся наїзд передньою лівою боковою частиною кабіни автобуса, у вигляді поштовху, на пішохода ОСОБА_8 , яка від контактування із транспортним засобом впала на проїзну частину вулиці 1-го Травня та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівої стегнової кістки із зміщенням ( підтверджений рентгенологічно), які згідно висновку судово-медичної експертизи № 4 від 30 січня 2017 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії середніх.

Саме грубе порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 «Про Правила дорожнього руху», а саме: п.18.1 Правил, де зазначено, що « водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека - стало прямим причинним зв`язком між зазначеною подією та наступившими наслідками.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, розкаявся та пояснив суду, що дії його були не навмисними, а він просто допусти неуважність .

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням судовий розгляд кримінального провадження провадити у її відсутності та за участю її представника.

У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування при обставинах, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує обставини, які його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який добре характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення невеликої тяжкості вчинене з необережності, та беручи до уваги щире каяття обвинуваченого у вчиненому, особисте ставлення до вчиненого, вважає міру покарання необхідно призначити в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин без позбавлення його волі прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на ОСОБА_5 обов`язки у відповідності до пунктів 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 351,84 грн. суд вважає покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 пред`явив цивільний позов до ФОП ОСОБА_7 , власника пасажирського маршрутного автобуса, який здійснює підприємницьку діяльність по наданню населенню послуг з перевезення пасажирів автобусами, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.286 КК України.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги до ФОП ОСОБА_7 , як цивільного відповідача по даному кримінальному провадженні, покликається на те, що оскільки обвинувачений ОСОБА_5 перебуває в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 відповідно до Трудового договору від 26.07.2005 року, то відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки несе особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Так, в обґрунтування позовних вимог представник потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що внаслідок скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, була завдана значна матеріальна шкода, що полягає у понесені витрати на обстеження, стаціонарне лікування, проведення оперативного втручання та гібридне ендопротезування лівого кульшового суглобу протезом, придбання ліків, в зв`язку з чим, просить суд стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь потерпілої 75 804,03 грн. матеріальної шкоди, а також потерпілій була завдана значна моральна шкода, яку вони оцінили в розмірі 50 000 грн.

У відповідності до ст.1166 та 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК Укаїни шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" із послідуючими змінами і доповненнями, при розгляді позову мають бути наведені докази, якими підтверджується шкода, а також наведені розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Згідно досліджених в судовому засіданні чеків, наданих цивільним позивачем в якості доказів, якими підтверджується розмір матеріальної шкоди завданої злочином, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення в повному розмірі.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд приймає до уваги характер скоєного кримінального правопорушення, фізичний біль та психологічні страждання, яких зазнала потерпіла ОСОБА_8 в зв`язку не тільки з отриманими ушкодженнями, а й в зв`язку з довготривалим лікуванням, перенесенням оперативнго медичного втручання, значним періодом реабілітації. З врахуванням вказаних обставин, з урахуванням засад розумності, виваженості і справедливості та з врахуванням характеру порушення законного права на життя та здоров`я, глибини душевних страждань потерпілої та враховуючи, що вчинення протиправного діяння призвело до значних наслідків, суд визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 25 000 грн. В решті позову в цій частині слід відмовити за його необґрунтованістю.

Частина 3 ст.88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Цивільним позивачем, яка звільнена від сплати судового збору у відповідності до п.6 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", при подачі цивільного позову до суду необхідно було б сплатити судовий збір в сумі 1258,04 грн.

Загальна ціна позовних вимог, що заявлялись позивачем до цивільного відповідача становить 125804 грн, що складає 100 % позовних вимог. Розмір задоволених вимог становить 100804 грн, що складає 80,13 % таких позовних вимог.

Отже, стягненню з цивільного відповідача ОСОБА_7 в дохід держави підлягають судові витрати, що становлять1008,04 грн. (1258 грн. х 80,13%).

На підставі викладеного та керуючись ст.100,124,128,349.368,374 КПК України, ст.50,65,66,67,75,76, ч.1 ст.286 КК України, ст.23,1166,1167, 1187 ЦК України, ст.88 ЦПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1(один) рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувались.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 351,84 грн. покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 та стягнути в дохід держави.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:

- пасажирський автобус марки " MERCEDES - BENZ 61 ID" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 , вважати повернутим по належності.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 75 804 (сімдесят п`ять тисяч вісімсот чотири гривень) грн. у відшкодування понесеної матеріальної шкоди та 25000 (двадцять п`ять тисяч гривень) грн. у відшкодування моральної шкоди, всього 100804 (сто тисяч вісімсот чотири гривні) грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати в сумі 1008 (одна тисяча вісім гривень) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1