ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ;
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження, внесені в ЄДРДР за №№ 0006685 та 0006619, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Аврамівка Монастирищенського р-ну Черкаської обл., українця, гр-на України, середня освіта, працює, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , судимий: - 14.11.1997 року Монастирищенським райсудом Черкаської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 142 КК України (1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; - 27.07.2001 року Монастирищенським райсудом Черкаської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 142 КК України (1960 року) на 5 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна; - 28.11.2011 року Монастирищенським райсудом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? майна, звільнений 24.10.2011 року умовно-достроково, не відбута частина покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , інші учасники потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
03 серпня 2014 року приблизно о 13 год. 55 хв. ОСОБА_9 , маючи судимість за крадіжки та грабіж, проходячи повз зупинки громадського транспорту «вулиця Генерала Потапова», розташовану біля будинку № 5 по вул. Картвелішвілі в м. Києві, побачив раніше незнайому ОСОБА_10 , на шиї якої був одягнутий золотий ланцюжок з кулоном, якими вирішив відкрито заволодіти. У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел та діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, він підійшов до ОСОБА_10 , схопив правою рукою за належний їй золотий ланцюжок вартістю 14 000 грн, на якому знаходився золотий кулон вартістю 2 000 грн, та заволодів ними, зірвавши ривком, після чого залишив місце злочину, тобто у такий спосіб повторно відкрито заволодів майном потерпілої на загальну суму 16 000 грн, чим завдав потерпілій майнову шкоду.
Крім того, 27 липня 2017 року приблизно о 04 год. ранку ОСОБА_9 , маючи судимість за крадіжки та грабіж, проходячи по вулиці Зодчих в м. Києві, побачив на пішохідному тротуарі раніше незнайому ОСОБА_11 , особистими речами якої вирішив повторно відкрито заволодіти із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел та діючи з корисливих мотивів, він підійшов до ОСОБА_12 , схопив її за руку, яку почав утримувати, вихопив з неї мобільний телефон «Apple iPhone 5 S», вартістю 6 681 грн, з сім карткою вартістю 25 грн, на рахунку якої коштів не було, та заволодів ним. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , отримавши відмову потерпілої віддати йому свою сумку, обхопив її за тулуб обома руками. Боючись подальшого насильства, ОСОБА_13 відпустила сумку-рюкзак, вартістю 619 грн, в якому знаходився інший мобільний телефон «Apple iPhone 6», вартістю 9 098 грн, з сім карткою вартістю 25 грн. та грошима на рахунку в сумі 10 грн., готівкові кошти в сумі 800 грн та інші особисті речі потерпілої, якими ОСОБА_9 у такій спосіб повторно відкрито заволодів із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, завдавши майнової шкоди потерпілій на загальну суму 17 259 грн. після цього ОСОБА_9 з місця злочину втік, проте був затриманий, а викрадені речі повернуті потерпілій.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно 03 серпня 2014 року приблизно о 13 год 55 хв, проходячи повз зупинку громадського транспорту «вулиця Генерала Потапова» в м. Києві, побачивши на шиї раніше незнайомої ОСОБА_10 золотий ланцюжок з кулоном, вирішив відкрито заволодіти цими золотими прикрасами для подальшого продажу та отримання коштів для власних потреб. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів підійшов до БОЙКО схопив правою рукою за належний їй золотий ланцюжок, на якому був кулон, якими заволодів зірвавши із шиї потерпілої, і з якими зник з місця злочину, завдавши потерпілій майнову шкоду, розмір якої на суму 16 000 грн не оспорював. Крім того, 27 липня 2017 року приблизно о 04 год. ранку він, проходячи по вулиці Зодчих в м. Києві, побачив на пішохідному тротуарі раніше незнайому КАМІНСЬКУ, особистими речами якої вирішив повторно відкрито заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, він підійшов до КАМІНСЬКОЇ і вихопив з її рук мобільний телефон потерпілої із сім карткою, вартість якого на суму 6 681 грн. не оспорював та заволодів ним. У подальшому обхопив потерпілу за тулуб обома руками, після чого та, злякавшись, відпустила сумку-рюкзак, в якому знаходився інший мобільний телефон, готівкові кошти в сумі 800 грн та інші особисті речі потерпілої, якими він у такій спосіб із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, відкрито заволодів, не оспорюючи загальну їх вартість на суму 17 259 грн. З цими речами був затриманий неподалік від місця злочину.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, а також розмір та підстави заявленого потерпілою ОСОБА_10 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих всіх обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, а також розмір та підстави заявленого потерпілою ОСОБА_10 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_9 03 серпня 2014 року повторно відкрито викрав чуже майно на загальну суму 16 000 грн., яке належало потерпілій ОСОБА_10 , а також 27 липня 2017 року повторно із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито викрав чуже майно на загальну суму 17 259 грн., яке належало потерпілій ОСОБА_14 , а тому ці всі його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Заявлений ОСОБА_10 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, на загальну суму 16 000 грн належить задовольнити у повному обсязі.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_15 покарання суд згідно з вимогами ст. ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте належних висновків для себе не зробив, хоча працює, перебуває у цивільному шлюбі (жінка зі слів вагітна) та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_16 , суд визнає щире каяття, а обставиною, що його обтяжує рецидив злочину, враховуючи судимість за ч. 2 ст. 289 КК України.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_17 злочину та перелічені дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити йому мінімальне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, не знаходячи правових підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, гуманним, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.
Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид покарання, в суд вважає за необхідне раніше обраний запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили, задовольнивши у такій спосіб клопотання прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_16 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили та утримувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Аврамівка Монастирищенського р-ну Черкаської обл., у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з 27 липня 2017 року з урахуванням строку його затримання та перебування під вартою в межах даного провадження із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_10 - задовольнити у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_18 16 000 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Речові докази особисті речі потерпілої ОСОБА_19 використовувати за належністю, інші зберігати при матеріалах справи.
Арешт накладений на кошти в сумі 800 грн скасувати, повернувши їх належному володільцу - ОСОБА_20 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копію вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ ОСОБА_21