Ухвала
іменем україни

26 грудня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2016 року,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.

Проте, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки її зміст не відповідає вимогам ст. 427 КПК.

У скарзі, крім іншого, має бути вказівка на те, у чому полягає незаконність судових рішень, і доводи на обґрунтування такої позиції.
Однак, у касаційній скарзі засудженого відсутнє обґрунтування необхідності скасування вищевказаних судових рішень з підстав передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, з огляду на положення статей 349, 412-414 та 415 цього Кодексу, а також зважаючи на особливості статей 49, 52 КК та правила ст. 75 цього Кодексу, в якій зазначені особливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення є:

1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);

3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Саме у межах цих підстав повинні викладатися касаційні вимоги, чого скаржник не зробив.

Зокрема, у скарзі засуджений має вказати які конкретно норми кримінального процесуального закону було порушено судами та як саме ці порушення (на його думку) вплинули на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень.

Також, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений (не зважаючи на те що розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції був проведений відповідно до ст. 349 КПК), заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того , всупереч ч. 3 ст. 427 КПК засуджений не зазначив чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

До того ж, всупереч ч. 5 ст. 427 КПК, додана до скарги копія вироку місцевого суду, не завірена належним чином (копії судових рішень мають бути належним чином оформлені та засвідчені відбитком гербової печатки суду. Якщо копія судовогорішення складається з кількох аркушів, вона має бути прошнурована, скріплена підписом судді, працівника апарату суду, засвідчена відбитком гербової печатки суду, із зазначенням кількості зшитих аркушів), як це передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року№ 173.
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись п. 6 розділу XIІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст. 429 КПК, суд

п о в т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3