АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/383/17 Справа № 711/1900/17 Категорія: ст.539 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20.03.2017 року-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20.03.2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить рішення суду 1 інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким замінити йому не відбуту частину покарання більш м`яким, а саме, обмеженням волі. При цьому зазначає, що має заохочення, позитивно характеризується, ні з ким не конфліктує, стягнення має, але вони були майже 2 роки тому назад, працює оператором швацького устаткування, порушень відбування покарання не має, а тому є всі підстави для заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечує проти апеляційної скарги засудженого, пояснення засудженого ОСОБА_7 в підтримку своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції законна та обґрунтована.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема з характеристики на засудженого ОСОБА_7 останнього засуджено 25.07.2014 року Лисянським районним судом м.Кіровограда за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 21.12.2011 року і остаточно визначено до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку: 24.12.2013 року.

Кінець строку 24.05.2018 року.

Під час перебування в СІЗО м. Кіровограда порушень режиму утримання не допускав, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав.

За час відбування покарання в Черкаській виправній колонії № 62 з 17.10.2014 року, засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, дотримується встановлених правил поведінки та розкладу дня установи лише під контролем адміністрації установи, допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що має 4 стягнення, які на даний час зняті та погашені. На заходи виховного та дисциплінарного характеру реагує задовільно, але належні висновки для себе робить не завжди. З листопада 2014 року по грудень 2016 року був працевлаштований на виробництві установи, а саме на швейній дільниці оператором швацького устаткування. До праці ставиться не завжди належним чином, працював з корисливих для себе мотивів, має лише 2 заохочення, від участі у роботах по благоустрою приміщень відділення ухиляється, веде пристосовницький спосіб життя. До представників адміністрації установи не завжди стриманий та щирий. Залучений до участі у програмах диференційованого виховного впливу за напрямками «Фізкультура ТА СПОРТ» ТА «Професія». Вину в скоєному визнає частково, має позов по справі, але зусиль по достроковому відшкодуванню позову не докладає. Зв`язки з рідними підтримує шляхом листування.

Враховуючи вищевказане, і те, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму ВСУ та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому доводи апеляційної скарги засудженого є не обґрунтованими. Виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основним орієнтиром для оцінки ступеня виправлення, застосу¬вання різних видів заохочення є такі показники, визначені у чинному кримінальному та кримінально-виконавчому законодавстві: сумлінна поведінка, сумлінне ставлення до праці, до навчання, активна участь у роботі самодіяльних організацій. Крім того сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підстав для скасування не знаходить, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20.03.2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :