Справа № 127/199/13- к
Провадження №11-кп/772/359/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

та його представника - адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, громадянин України, з вищою освітою, працює приватним підприємцем, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України з призначенням покарання:
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., звільнений від призначеного покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;
- за ч. 1 ст. 129 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту, звільнений від призначеного покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. стягнуто з нього на користь держави 882 (вісімсот вісімдесят дві) грн. вартості проведення криміналістичних досліджень та вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и в:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 05.08.2012 р. біля 19-ї год. він, на ґрунті нетривалих неприязних стосунків, зайшов на подвір`я будинку ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_2 . У своїх руках ОСОБА_7 тримав вогнепальну зброю мисливський карабін моделі «АКСМ-МФ», який належав йому згідно з дозволом на зброю № НОМЕР_1 та був споряджений трьома автоматними патронами калібру 7,62 мм. Перебуваючи в дворі вказаного будинку, ОСОБА_7 в зв`язку з неприязними стосунками, що склались з ОСОБА_9 , бажаючи спричинити останньому тілесні ушкодження, приставив впритул до грудей ОСОБА_9 ствол свого мисливського карабіну, висловлюючи погрози здійснити постріл в ОСОБА_9 .
Згідно з висновком експерта № 259-б від 30.08.2012 р. карабін, наданий на експертизу, є нарізною вогнепальною зброєю мисливським карабіном моделі «АКСМ-МФ» калібру 7,62 мм; даний карабін у вигляді, наданому на дослідження, придатний тільки для одиночної стрільби патронами калібру 7,62х39 мм при умові розкладання прикладу; три патрони, які знаходились в магазині карабіну, наданому на дослідження, є бойовими припасами до стрілецької нарізної вогнепальної зброї автоматними патронами калібру 7,62х39 мм, зразку 1943 року, призначеними для стрільби з самозарядних карабінів (СКС) та автоматів і кулеметів конструкції Калашнікова.
Однак, реалізувати погрози ОСОБА_7 не вдалось, оскільки ОСОБА_9 , сприйнявши висловлений ОСОБА_7 намір реально, схопив руками ствол мисливського карабіна та шляхом ривка вихопив його з рук ОСОБА_7 .
Після цього ОСОБА_7 направився до свого автомобіля марки «Тойота», д.н. НОМЕР_2 , який стояв у дворі будинку № 23 по пров. Вчительському в м. Вінниці, звідки дістав належну йому мисливську гладкоствольну рушницю «Форт-500А» та продовжив висловлювати до ОСОБА_9 погрози. Однак, реалізувати погрози ОСОБА_7 не вдалось, оскільки ОСОБА_9 , сприйнявши висловлений ОСОБА_7 намір реально, схопив руками ствол рушниці та шляхом ривка вихопив його з рук ОСОБА_7 .
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_9 було спричинено згідно з висновком експерта № 2505 від 25.09.2012 р. тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в надчерепній ділянці зліва, синця та п`яти саден на передній поверхні грудної клітки та передньої черевної стінки зліва, синця в ділянці п`ясткового фалангового суглобу 1-го пальця лівої кисті, трьох синців на передніх поверхнях нижніх третин лівої та правої гомілки, які утворились від тупих твердих предметів, не виключено 05.08.2012 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що 05.08.2012 р. біля 19-ї год., бажаючи продемонструвати свою зверхність та зневагу до оточуючих, направився до свого автомобіля марки «Тойота», д.н. НОМЕР_2 , який стояв у дворі будинку АДРЕСА_1 , звідки дістав належну йому мисливську гладкоствольну рушницю «Форт-500А» та, доводячи свій протиправний намір до кінця, з рушницею в руках підійшов до паркану, що розділяє його домоволодіння з домоволодінням ОСОБА_9 , використовуючи надуманий привід, знаючи, що на подвір`ї знаходиться багато людей, обпершись на верх паркану, викрикнув в сторону присутніх у дворі ОСОБА_9 людей, що кидає в їх сторону гранату. Після цього, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, почав виражатись в сторону присутніх брутальною лайкою, направляючи при цьому дуло мисливської рушниці почергово на ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Судом вказані дії ОСОБА_7 з ч.4 ст. 296 КК України перекваліфіковані на ч.1 ст. 125 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок щодо нього змінити в частині визнання його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, залишити без зміни, а в частині визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України, виправдати за відсутністю події та складу злочинів, мотивуючи своє прохання тим, що суд розглянув кримінальне провадження неповно та однобічно. не взявши до уваги докази, надані стороною захисту, які повністю спростовують доведеність вини апелянта у кримінальних правопорушеннях, за вчинення яких його засуджено.

В апеляційних скаргах прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 вказують на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до незаконної перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.4 ст. 296 КК України на ч.1 ст. 125 КК України та незастосування положень ч.5 ст. 74 КК України при звільненні його від покарання на підставі ч.2 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим просять вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий, яким визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 129 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 129 КК України у виді 1 року обмеження волі, від якого на підставі ч.5 ст. 74, ч.2 ст. 49 КК України звільнити його за закінченням строку давності.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, заперечивши проти задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення, потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу представника потерпілого та погодились з позицією прокурора у кримінальному провадженні, прокурора ОСОБА_6 , на переконання якого доводи апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілого є обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що всі апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 в умисному заподіянні ОСОБА_9 легкого тілесного ушкодження та у погрозі йому вбивством за реальних підстав побоювання здійснення цієї погрози при встановлених в ході судового розгляду кримінального провадження обставинах, які наведені у вироку, обґрунтований та базується на досліджених у судовому засіданні доказах, яким дана належна оцінка.

Проаналізувавши досліджені згідно з клопотаннями сторін кримінального провадження докази в їх сукупності, суд вірно прийшов до переконання, що в судовому засіданні було підтверджено наявність 05.08.2012 р. біля 19-ї год. конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Даної обставини, ні обвинувачений, ні потерпілий ОСОБА_9 не заперечували. Обвинувачений та потерпілий, а також свідки повідомили, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 наявні тривалі неприязні стосунки та сімейний конфлікт. Крім того, потерпілий ОСОБА_9 повідомив про початок та подальший перебіг конфлікту. Показання потерпілого ОСОБА_9 в частині початку конфлікту та висловлювання ОСОБА_7 погроз узгоджуються з показаннями потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Обвинувачений ОСОБА_7 повідомив, що він дістав мисливський карабін (автомат) у зв`язку з тим, що ОСОБА_17 з трьома хлопцями зайшов до нього на подвір`я, де вони почали наносити йому тілесні ушкодження. Відомостей, які б свідчили про кримінальне переслідування ОСОБА_17 в зв`язку зі спричиненням ОСОБА_7 тілесних ушкоджень суду надано не було. Також обвинуваченим або його захисником не було надано суду відомостей, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які б зумовити застосування ним з метою самозахисту зброї, яка згідно з висновком проведеної судово-балістичної експертизи є вогнепальною зброєю, придатною для стрільби. В ОСОБА_9 було виявлено тілесні ушкодження, механізм утворення яких відповідно до проведеної у справі судово-медичної експертизи узгоджується з його показаннями.
Таким чином, підтверджено факт висловлювання ОСОБА_7 погроз ОСОБА_9 вбивством у зв`язку з тривалими неприязними стосунками. Посилання обвинувачення на прояв загроз для його життя та здоров`я не знайшло підтвердження. Разом з тим, зі змісту висновку проведеної у справі судово-балістичної експертизи випливає, що мисливський карабін придатний тільки для одиночної стрільби за умови розкладання прикладу. Аналогічні відомості викладені й у протоколі огляду предмету від 14.08.2012 р. При цьому було встановлено, що приклад мисливського карабіну (автомата) був складений, що узгоджується з відомостями, викладеними у протоколі огляду місця події, а також показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілих та свідків. Однак потерпілий ОСОБА_9 не заперечував тієї обставини, що він не обізнаний з умовами здійснення стрільби зі стрілецької зброї, отже, приставляння ствола автомата до грудей потерпілого ОСОБА_9 останнім було сприйнято як реальну загрозу для життя та здоров`я.
Крім того, показання потерпілого щодо входження ОСОБА_7 на подвір`я ОСОБА_9 з рушницею в руках узгоджуються між собою, а також з протоколом огляду місця події та відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_9 . Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні не змогли обґрунтовано повідомити, яким чином ОСОБА_7 висловлював до них погрози.
Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 р. «Про судову практику у справах про хуліганство» дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Зі змісту п. 5 вказаної Постанови випливає, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.
Жодної з наведених ознак в судовому засіданні встановлено не було.

Таким чином дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України судом кваліфіковані вірно, а призначені покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, від яких обвинувачений звільнений на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, відповідають вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Незастосування судом при звільненні ОСОБА_7 від покарань у зв`язку із закінченням строку давності положень ч.5 ст. 74 КК України, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора, істотно не впливає на законність прийнятого рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Згідно з оригіналом: