Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1791/17
н/п 1-кп/490/506/2017
ВИРОК
Іменем України
12 червня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000061, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Очаківського району Миколаївської області, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має повну загальну середню освіту, зі слів працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України в редакції від 05.04.2001, -

В С Т А Н О В И В :
24 жовтня 2014 року, близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні сержант на посаді головного сержанта - командира міномету 1-го мінометного взводу мінометної батареї 2-го аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним в умовах та порядку проходження військової служби, діючи умисно, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 та незаконно перебував за межами вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд, до 08 год. 00 хв. 28 листопада 2016 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України у редакції від 05.04.2001, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно він, проходячи військову службу за мобілізацією у військовому сержант на посаді головного сержанта - командира міномету 1-го мінометного взводу мінометної батареї 2-го аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , будучи обізнаним в умовах та порядку проходження військової служби, після наданої йому по прибуттю з зони проведення АТО у частину відпустки приблизно о 08 год. 00 хв. 24 жовтня 2014 року, повернувся до місця дислокації військової частини, однак, побачивши, що в місці розташуванні військової частини відсутні командири, не маючи поважних причин для звільнення від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив військову частину та до 28 листопада 2016 року перебував за місцем свого проживання у с. Іванівка Очаківського району Миколаївської області. 28 листопада 2016 року він добровільно з`явився до місця несення служби і приступив до виконання своїх службових обов`язків. У вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу їх не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених на початку мотивувальної частини вироку.

Вказані вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України в редакції від 05.04.2001, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім військовослужбовців строкової служби) військової частини тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, що він має постійне місце проживання, є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, за колишнім місцем служби характеризуються негативно, брав участь у проведенні антитерористичної операції на сході України, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставину, що його пом`якшує щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 є раніше не судимим і вперше притягається до кримінальної відповідальності, має певне місце проживання та роботи, щиро покаявся у вчиненому злочині, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України в редакції від 05.04.2001, та призначити йому за цей злочин покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: