Провадження № 1-кп/643/202/17
Справа № 643/6754/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.03.2017 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003295 від 21.04.2016року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 25.02.2016року Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 25.02.2016року був засуджений Московським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 годин. З метою виконання вироку 06.04.2016 року ОСОБА_4 був письмово ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджений, що в разі ухилення від відбування покарання, на підставі ч.2 ст.389 КК України він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, про що надав письмову розписку. З 07.04.2016року ОСОБА_4 згідно наказу був залучений до безкоштовних громадських робіт у Московському ВП ГУ НП в Харківській області. Відповідно до ч.1 ст.37 КВК України, засуджений ОСОБА_4 повинен з`являтися на реєстрацію кожний вівторок місяця. Однак ОСОБА_4 будучи засудженим до покарання у виді громадських робіт, та належним чином повідомленим про порядок відбуття призначеного йому покарання, про кримінальну відповідальність у разі ухилення від його відбування, в порушення вимог ч.3 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України, згідно з якої ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт є, крім іншого, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, в період часу з 07.04.2016 року по 19.04.2016року, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного покарання, не приступив до виконання громадських робіт, без поважних на те причин. Засуджений ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді громадських робіт до Московського ВП ГУ НП в Харківській області не вийшов більш ніж два рази в місяць без поважних на те причин та, таким чином ухилився від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.389 КК України, визнав повністю та пояснив, що 25.02.2016року був засуджений Московським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 годин, після чого він з`явився до інспекції виконання покарань, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та поставлений на облік. Для відбування покарання у вигляді громадських робіт був направлений до Московського ВП ГУ НП в Харківській області. До відбування покарання у вигляді громадських робіт не приступив, оскільки не бажав працювати у відділі поліції, у скоєному розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, положення ст. 349 КПК України їм роз`яснені, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину і відсутність обставин, що обтяжує покарання, та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді арешту, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При визначенні розміру остаточного покарання ОСОБА_4 застосуванню підлягає ст.71 КК України, оскільки він засуджується за кримінальне правопорушення, яке він вчинив до повного відбуття покарання за попереднім вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.02.2016 року, яким ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.125 України до 150 годин громадських робіт.

При визначенні остаточного покарання судом враховуються вимоги ст.72 КК України, згідно якої при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт, тобто 150 годин громадських робіт відповідають 18 дням арешту.

Цивільні позови та судові витрати по справі відсутні.

Речових доказів по справі не має.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 31.05.2016 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, термін дії якого закінчився і згідно ч. 6 ст.194 КПК України вважається скасованим.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 / трьох / місяців арешту.

На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків визначити шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.02.2016 року у вигляді 150 годин громадських робіт, що згідност.72 КК України відповідає 18 / вісімнадцяти / дням арешту та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 /трьох / місяців 18 /вісімнадцять/ днів арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя - ОСОБА_1