АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження за №0000641відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, грузина, громадянина Грузії, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат, зокрема ухвалено знищити речовий доказ у справі ніж И8025.

Згідно вироку, ОСОБА_8 протягом дня 14.10.2014, перебуваючи в залі очікування № 3 на першому поверсі Центрального залізничного вокзалу станції «Київ-Пасажирський», що на пл. Вокзальній, 1 в м. Києві, носив при собі в чохлі ніж, який згідно висновку експертизи №441 від 212.10.2014 відноситься до холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

_____________________________________________
Справа: 11-кп/796/581/2017

Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1 .

Того ж дня, приблизно о 23.25 год., ОСОБА_8 був запрошений працівниками міліції ЛВ на станції Київ-Пасажирський УМВС України на Південно-Західній залізниці до кімнати міліції для встановлення особи та перевірки на причетність до вчинення злочинів, де у присутності понятих у нього було виявлено та вилучено зазначений вище ніж.

Не погоджуючись з таким рішенням, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку суду, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 подали аналогічні за змістом апеляційні скарги, в яких просять повторно дослідити письмові матеріали кримінального провадження, скасувати оскаржуваний вирок суду від 11.10.2016 року та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за відсутності події кримінального правопорушення, а також просять повернути ОСОБА_8 речові докази.
Обґрунтовуючи свої вимоги зазначають, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б давали законні підстави суду кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.263 КК України, а викладені у вироку висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Вказують, що вилучений 14.10.2014 року ніж є нагородною зброєю, а доказів на спростування вказаних тверджень сторона обвинувачення не надала, а відтак вина ОСОБА_8 у вчинення злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 263 КК України, не була доведена в законному порядку.

При цьому, сторона захисту вважає, що обвинувачення не довело належними та допустимими доказами, що ніж, вилучений у ОСОБА_8 належить до категорії холодної зброї.
Також вказують, що ні в обвинувальному акті, ні в суді сторона обвинувачення не послалась на закон, яким регламентована процедура надання дозволу на носіння зброї, що на думку сторони захисту є обов`язковим елементом, для ініціювання питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності за цією статтею.
Крім того, у поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 вказує на порушення вимог методики криміналістичного дослідження холодної зброї при проведенні експертизи, в результаті чого вважає недопустимим доказом висновок експерта №441 від 21.10.2014 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали подані пеляційні скарги і просили їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти поданих апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження №№0000641та апеляційні доводи; повторно дослідивши за клопотанням сторони захисту наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази; провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні умисних дій, які виразились у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу при обставинах, встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та належним чином оціненими доказами, зокрема показаннями самого обвинуваченого, який не заперечував той факт, що носив при собі для самозахисту мисливський ніж, який є іменним і був ним отриманий у подарунок від першого президента Грузії і, що даний ніж був у нього вилучений працівниками поліції; даними протоколу огляду місяця події від 14.10.2014 року згідно якого в період часу з 23.25.год до 00.00 год. в кімнаті міліції на станції «Київ Пасажирський» в присутності двох понятих ОСОБА_8 добровільно видав ніж у чохлі, який зняв з паска; висновком експертизи № 441 від 21.10.2014 року, згідно якої вилучений у ОСОБА_8 ніж відноситься до холодної зброї; довідкою начальника відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду № 9/1-вх/1746 від 20.11.2014 року, згідно якої ОСОБА_8 не перебуває на обліку ОВС міста Києва як власник зареєстрованої мисливської, вогнепальної, холодної та газової зброї, пристрою для відстрілу набоїв споряджених гумовими кулями, а також іншими наявними в матеріалах провадження доказами.

Отже, як свідчать дані журналів судових засідань та зміст вироку, суд першої інстанції при розгляді справи за обвинуваченням ОСОБА_8 дослідив всі обставини справи, які могли мати значення для прийняття рішення, повно та всебічно перевірив зібрані у справі докази, яким у сукупності дав належну оцінку, а тому викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

Також необґрунтованими колегія суддів вважає і апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника про те, що викладені у вироку висновки суду не підтверджуються наданими стороною обвинувачення належними та допустимими доказами того, що вилучений у ОСОБА_8 ніж належить до категорії холодної зброї, а тому у суду не було законних підстав кваліфікувати його дії за ч.2 ст.263 КК України, оскільки докази, на яких грунтується вирок суду, були отримані в порядку встановленому КПК України, належним чином досліджені під час судового розгляду та вірно оцінені судом.

Посилання апелянтів на порушення вимог методики криміналістичного дослідження холодної зброї при проведенні експертизи, в результаті чого вони вважають висновок експерта №441 від 21.10.2014 року недопустимим доказом є безпідставними, оскільки при проведенні експертного дослідження використовувались певні інформаційні джерела, в тому числі і "Методика криміналістичного дослідження холодної зброї та конструктивно схожих з нею об`єктів, експерт попереджався про кримінальну відповідальність, а тому суд першої інстанції дав належну оцінку цьому доказу та обгрунтовано визнав вказаний висновок експерта допустимим доказом.

Переглядаючи вирок суду в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, як про це ставиться питання у поданих апеляційних скаргах, і вважає висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та правильність кваліфікації його дій обґрунтованими та докладно мотивованими, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а тому колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника обвинуваченого про те, що сторона обвинувачення не надала доказів на спростування тверджень обвинуваченого, що вилучений у нього ніж є нагородною зброєю і, що він як член громадського формування, а саме корпусу спецпризначення батальйону "Вікінг" мав право на носіння зброї, оскільки стороною захисту не надано доказів на підтвердження такого права у ОСОБА_8 , а наявність у нього посвідчення (а.с.112) про належність до вказаного громадського формування з правом носіння зброї не надає йому такого права, так як надання дозволу на носіння зброї визначено спеціальним порядком відповідно до вимог закону, зокрема Положенням про дозвільну систему затвердженим Постановою Кабінета Міністрів України від 12.10.1992 року № 576 з послідуючими змінами і доповненнями.

Таким чином, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника на обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду вказаного кримінального провадження.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, який раніше не судимий, характеризується задовільно, має постійне місце проживання, проходить службу в корпусі спецпризначення «Вікінг» і згідно характеристики наданої Президентом МГО «Міжнародна Академія Козацтва» характеризується виключно позитивно. При цьому обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання судом не встановлено.

За наведеного, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим і підстав для його скасування та закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, про що ставиться питання в апеляційних скаргах, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3