АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1300/17 Справа № 200/4288/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого: 1) 20 травня 2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт; 2) 22 червня 2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 2 роки, звільненного від його відбування на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду від 20 тарвня 2015 року про призначення покарання у вигляді громадських робіт ухвалено виконувати самостійно; 3) 23 червня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 2 роки звільненого від його відбування на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 21 січня 2016 року, -

встановила:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 20 січня 2016 року приблизно о 18 год. 50 хв., знаходячись в приміщенні магазину «ПУМА», розташованого в торговому центрі «Європа» по вул. Центральній, буд. 10 в м. Дніпро, вчиняючи злочин повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з прилавку вищевказаного магазину, повторно викрав чуже майно, що належить ТОВ «Пума Україна», а саме сумку марки «Пума» вартістю 1 208 грн. 96 коп., після чого з викраденим майном покинув місце скоєння злочину.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та за даним законом йому призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року, з урахуванням вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_7 залишено без змін, до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 06 березня 2017 року.

Відповідно до ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 06 березня 2017 року по 11 травня 2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

З обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави ухвалено стягнути витрати, пов*язані з проведення експертного дослідження в сумі 245 грн. 52 коп.

Захисник не погодився з вироком. В апеляційній скарзі просить його скасувати. Ухвалити новий, яким затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 від 27 квітня 2017 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27 квітня 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було відмовлено в затвердженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим. Свою відмову суд обґрунтував неможливістю повторного встановлення іспитового строку, який був передбачений умовою угоди, оскільки обвинувачений вчинив злочин під час іспитового строку встановленого йому раніше іншими вироками. На його думку, даний вид процесуальних правовідносин не регулюється постановою Пленуму ВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року, на яку послався суд в своєму рішенні, а регулюється постановою Пленуму ВСУ від 11 листопада 2015 року № 13 «Про практику здійснення судами кримінального покарання на підставі угод», яка не має заборони чи обмежень повторного застосування ст. 75 КК України до осіб, які у період іспитового строку вчинили новий злочин при укладенні угоди про примирення.

Під час апеляційного розгляду захисник та обвинувачений ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу, просили її задовольнити, вирок скасувати. Ухвалити новий, яким затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладену 27 квітня 2017 року.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала вирок законним і обґрунтованим. Просила залишити його без змін.

В судових дебатах учасники процесу підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Колегія суддів у відповідності до положень ч. 1 ст. 401 КК України переглядає судове рішення щодо ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу ОСОБА_7 , який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем мешкання характеризується позитивно, відношення обвинуваченого до скоєного його щире каяття, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, відшкодування шкоди,спричиненої вчиненням злочину, які суд відніс до обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах визначених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий за скоєння аналогічних корисливих злочинів, висновків для себе не зробив, вчинив новий злочин в період іспитового строку, суд правильно дійшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у відповідності до вимог ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції також було враховано, що обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року та вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 6567 КК України, а призначене судом першої інстанції покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Обговорюючи доводи скарги захисника про незаконність відмови судом першої інстанції у затвердженні угоди про примирення з підстав неможливості повторного встановлення іспитового строку, який був передбачений умовою угоди, з підстав вчинення злочину під час іспитового строку, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Із суті вказаної норми вбачається, що у випадку затвердження угоди про примирення або визнання вини, якщо сторонами угодили покарання, можливе звільнення від відбування покарання. Водночас, цією нормою не передбачено дозвіл на повторне застосування вимог ст. 75 КК за умови скоєння злочину в період невідбутої частини покарання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника про скасування вироку суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суттєві порушення вимог процесуального закону, які б потянули за собою безумовне скасування рішення, по справі не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Відповідно до ч. 5. ст. 72 КК України, згідно змін, внесених Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 11 травня 2017 року до 20 червня 2017 року включно.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4