Справа №127/8184/17
Провадження №1-кс/127/3234/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2017 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставки, Піщанського району, Вінницької області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з вищою освітою, громадянина України, військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 410, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 410, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 425 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_8 .

Клопотання мотивоване тим, що на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 № 454/2014, мобілізаційної директиви Генерального штабу Збройних Сил України № 0360 від 07 травня 2014 року та на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 170 від 07 травня 2014 року розпочалось формування 9 батальйону територіальної оборони (військової частини польова пошта НОМЕР_1 ).

У зв`язку з цим військова частина польова пошта НОМЕР_1 по червень 2015 року перебувала на всіх видах забезпечення у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також в цей період постачальником військового майна виступав «Вінницький обласний центр цивільного захисту та матеріальних резервів» та військова частина НОМЕР_2 АДРЕСА_2 .

На підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 1 від 10 травня 2014 року підполковника ОСОБА_6 призначено на посаду заступника командира батальйону з тилу начальника тилу та останній вважається таким, що з 10 травня 2014 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою, а також на нього було покладено виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків та він являється військовою службовою особою.

28 травня 2015 року на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 121 підполковника ОСОБА_6 переведено до нового місця служби в розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час проходження військової служби на посаді заступника командира частини з тилу начальника тилу військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 58, 59, 76, 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України відповідав за матеріальне та технічне забезпечення підрозділів підпорядкованими службами, за підвезення всіх видів матеріального забезпечення та за стан обліку матеріально-технічних засобів підпорядкованих служб, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, керувати діяльністю та бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів і служб, проводити заняття з організації тилового забезпечення, керувати роботою, спрямованою на поліпшення матеріально-побутового становища особового складу військової частини, організовувати своєчасну видачу обмундирування, знати ділові якості та морально-психологічний стан військовослужбовців безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, постійно проводити з ними роботу з виховання та вдосконалення підготовки за спеціальністю, планувати роботу транспорту, пов`язану з підвезенням матеріальних засобів і здійснювати контроль за правильністю та ефективністю його використання, планувати і організовувати підвезення підрозділам матеріальних засобів, перевіряти не менше ніж двічі на рік наявність і стан матеріальних засобів у підрозділах і безпосередньо підпорядкованих складах з оформленням відповідних актів, організовувати й контролювати ведення обліку та звітності в установленому порядку.

Відповідно до вимог п. п. 2.4, 2.5, 2.10, 3.1.1, 3.1.4, 3.1.9, 3.2.1, 3.2.2, 5.5.15, 5.6.2 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 (далі - Положення), організація та ведення військового господарства включає планування та організацію роботи служб, підрозділів, а також безперервне управління та здійснення контролю за цією роботою, витребування, одержання, підвезення, зберігання, видачу та витрату матеріальних засобів і коштів, своєчасне та повне доведення належних видів постачання, ведення діловодства, обліку і звітності за всіма видами матеріальних засобів. До об`єктів господарського, технічного і медичного призначення належать всі види складів та сховища з накопиченими матеріальними засобами, інші об`єкти з обладнанням, інвентарем і майном.

Найважливішим завданням командирів, начальників та усього особового складу військової частини є постійний розвиток військового господарства, ощадливі та економні витрати матеріальних засобів і коштів.

Крім того, згідно вищевказаних вимог Положення ОСОБА_6 відповідав за стан військового господарства, зобов`язаний знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності, здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням матеріальних засобів і вживати заходи для боротьби з нераціональним їх використанням, втратами, нестачами, псуванням і розкраданням тощо.
Відповідно до ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військова частина використовує закріплене за ним військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 4 - 9 Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 4 серпня 2000 року, передбачено, що у військовій частині ведеться облік військового майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках за відповідними службами. Облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний стан, обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна ведеться як у мирний час, так і в особливий період на об`єктах військового (корабельного) господарства, у службах забезпечення органів військового управління, службах військових частин і з`єднань, на складах, базах в арсеналах згідно з цим Положенням. Облік військового майна ведеться шляхом запису (відображення) в книгах (картках) обліку, інших матеріальних носіях даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість (ціну) військового майна, а також про його рух, втрату та нестачу.

Згідно з п. п. 2.1, 3.1.2, 3.1.9, 3.2.3, 3.3.23 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 690 від 24 грудня 2010 року, визначено, що до облікових документів допоміжного характеру відносяться зведені та інші відомості, довіреності, супровідні та пакувальні листи, розкладки, стелажні ярлики, описи військового майна, повідомлення, донесення, підтвердження. Облікові документи допоміжного характеру сприяють виконанню операцій, пов`язаних з рухом та зміною вартісного та якісного (технічного) стану військового майна. Приймання військового майна від органу транспорту здійснюється комісією військової частини (військового складу) у присутності представника органу транспорту. Приймальнику видається довіреність, оформлена у встановленому порядку.

Отримання військового майна (крім ракетного палива, пального і продовольства) на військовому складі або складі (базі) постачальника, а також на підприємствах (в організаціях, установах), у торговельних організаціях здійснюється особою, повноваження якої підтверджується довіреністю. Облік та видачу довіреностей здійснює фінансово-економічний орган військової частини. Відпускання військового майна військовій частині зі складу з`єднання проводиться за накладними і довіреностями. Військові частини, які не мають за штатом фінансово-економічного органу, отримують довіреності у фінансово-економічних органах тих військових частин, до яких вони зараховані на забезпечення на підставі наказу (розпорядження) начальників органів військового управління.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 5, 6, 7, 10, 15 Інструкції «Про затвердження порядку реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.1996 (яка діяла до 01 січня 2015 року), встановлено, що дана Інструкція поширюється на підприємства, установи та організації, їхні філії, відділення. Товарно-матеріальні цінності відпускаються покупцям або передаються безоплатно тільки за довіреністю одержувачів. Бланки довіреностей (типова форма № М-2) видаються після реєстрації у Журналі реєстрації довіреностей. Довіреність підписується керівником та головним бухгалтером підприємства. У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться централізованою бухгалтерією, довіреність на одержання цінностей підписується керівником підприємства та головним бухгалтером централізованої бухгалтерії або їх заступниками та особами, ними на те уповноваженими.

Довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, рахунком, договором, замовленням, угодою або іншим документом, що їх замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей. При виписуванні довіреності перелік цінностей, які належить отримати по ній (графа «найменування цінностей» у бланку довіреності), наводиться обов`язково із зазначенням назви і кількості цінностей для одержання. Забороняється видавати довіреності, які повністю або частково не заповнені, не мають зразків підпису осіб, на ім`я яких вони виписані.

Особа, якій видана довіреність, зобов`язана не пізніше наступного дня після кожного випадку доставки на підприємство одержаних за довіреністю цінностей, незалежно від того, одержані цінності за довіреністю повністю або частково, подати працівнику підприємства, який здійснює виписування та реєстрацію довіреностей, документ про одержання нею цінностей та їх здачу на склад або матеріально відповідальній особі. Відповідальність за своєчасне та повне оприбуткування одержаних за виданими довіреностями цінностей покладається на посадових осіб, яким надано право підписувати довіреності, а також на особу, яку призначено для виписування і реєстрації довіреностей.

Проте підполковник ОСОБА_6 , достовірно знаючи норми вищевказаного законодавства щодо обліку, збереження і використання військового майна, оскільки проходив військову службу у Збройних Сил України на посадах служби тилу і його загальний стаж на цих посадах перевищує 8 років, вирішив стати на злочинний шлях, протиправно використав своє службове становище з метою власного незаконного збагачення за рахунок держави в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 шляхом привласнення із зловживанням службовим становищем ввіреного йому військового майна.

Так, в період часу з вересня по грудень 2014 року військова частина польова пошта НОМЕР_1 перебувала в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області. В цей же період довольчим органом з речового забезпечення військовослужбовців штабу сектора « ІНФОРМАЦІЯ_2 » являлась військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , речовий склад якої знаходився на території аеропорту м. Маріуполь Донецької області.

20 листопада 2014 року підполковник ОСОБА_6 на автомобілі марки «Газель», номер якого не встановлено, прибув до штабу сектора «М». Перебуваючи на території речового складу сектора «М» в аеропорту м. Маріуполь Донецької області, відповідно до накладної №503 від 20 листопада 2014 року ОСОБА_6 без спеціально передбаченої довіреності отримав речове майно від військової частини НОМЕР_2 на загальну суму 327749,00 грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел на привласнення отриманого військового майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, із зловживанням службовим становищем, з метою власного незаконного збагачення за рахунок держави в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, маючи вільний доступ до отриманого ним військового майна, підполковник ОСОБА_6 вказане майно до речового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який на той час знаходився в с. Листвянка Розовського району Запорізької області, не доставив, а таємно вивіз із території штабу сектору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (м. Маріуполь Донецької області), привласнив і розпорядився ним на власний розсуд, а факт отримання військового майна приховав, документально по речовій службі не провів в результаті чого військове майно у відповідних службах військової частини обліковано не було, а факт нестачі було виявлено лише під час аудиту відповідності військової частини НОМЕР_3 (в розрізі військової частини польова пошта НОМЕР_1 ) за період з 01 травня 2014 року по 31 березня 2016 року при проведенні звірки з довольчими органами.

06 грудня 2014 року, перебуваючи на території штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , підполковник ОСОБА_6 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з прямим умислом, не отримавши відповідного дозволу командира, не будучи уповноваженим на отримання військового майна, усвідомлюючи те, що військова частина знаходиться на всіх видах забезпечення у ІНФОРМАЦІЯ_4 і довіреність на отримання військового майна видається начальником фінансового органу військкомату і затверджуся військовим комісаром, достовірно знаючи вимоги вищевказаних нормативно-правових актів, особисто склав завідомо неправдивий офіційний документ про уповноваження на отримання речового майна виготовив довіреність за вих. № 312 від 06.12.2014 про отримання з Вінницького обласного центру цивільного захисту та матеріальних резервів речового майна на суму 51870,00 грн., до якої власноручно вніс дату видачі, своє прізвище, ім`я по батькові, відомості про власне посвідчення офіцера, термін дії довіреності, після чого засвідчив довіреність власним підписом.

Маючи у себе неправдиву довіреність за вих. № 312 від 06.12.2014 про уповноваження на отримання речового майна, підполковник ОСОБА_6 , доводячи свій злочинний умисел, спрямований на використання підробленого документу, з метою отримання матеріальних цінностей від Вінницького обласного центру цивільного захисту та матеріальних резервів та подальшого їх привласнення, 06 грудня 2014 року на території штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_3 пред`явив представникам Вінницького обласного центру цивільного захисту та матеріальних резервів підроблену довіреність за вих. № 312 від 06 грудня 2014 року, після чого по накладній № 14 від 03 грудня 2014 року отримав від них майно на загальну суму 51870,00 грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, із зловживанням службовим становищем, з метою власного незаконного збагачення за рахунок держави в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вищевказаних вимог законодавства України, підполковник ОСОБА_6 , маючи вільний доступ до отриманого ним майна, його в речову службу не передав та не облікував, а на автомобілі «Газель», номер якого не встановлено, таємно вивіз за межі штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , привласнив і розпорядився ним на власний розсуд, а факт отримання майна приховав, документально по речовій службі не провів, в результаті чого майно у відповідних службах військової частини обліковано не було, а факт нестачі було виявлено лише під час аудиту відповідності військової частини НОМЕР_3 (в розрізі військової частини польова пошта НОМЕР_1 ) за період з 01 травня 2014 року по 31 березня 2016 року при проведенні звірки з довольчими органами.

09 грудня 2014 року ОСОБА_6 на автомобілі марки «Газель», номер якого не встановлено, прибув до речового складу сектора «М» в аеропорт м. Маріуполь Донецької області та без спеціально передбаченої довіреності, відповідно до накладної № 596 від 09 грудня 2014 року отримав від військової частини НОМЕР_2 речове майно на загальну суму 16167,00 грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел на привласнення отриманого військового майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, із зловживанням службовим становищем, з метою власного незаконного збагачення за рахунок держави в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, маючи вільний доступ до отриманого ним військового майна, підполковник ОСОБА_6 останнє до речового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який на той час знаходився в с. Листвянка Розовського району Запорізької області, не доставив, а таємно вивіз із території штабу сектору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (м. Маріуполь Донецької області), привласнив і розпорядився ним на власний розсуд, а факт отримання військового майна приховав, документально по речовій службі не провів в результаті чого військове майно у відповідних службах військової частини обліковано не було, а факт нестачі було виявлено лише під час аудиту відповідності військової частини НОМЕР_3 (в розрізі військової частини польова пошта НОМЕР_1 ) за період з 01 травня 2014 року по 31 березня 2016 року при проведенні звірки з довольчими органами.

Крім цьогопідполковник ОСОБА_6 , будучи військовою службовою особою,достовірно знаючи норми вищевказаного законодавства та свої посадові обов`язки, внаслідок свого байдужого ставлення недбало поставився до їх виконання, що спричинило тяжкі наслідки.

Відповідно до результатів фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_3 (в розрізі військової частини польова пошта НОМЕР_1 ) за період з 01 травня 2014 року по 31 березня 2016 року встановлено нестачу майна номенклатури речової служби на загальну суму 3081508, 45 грн., при цьому речове майно на суму 395786,00 грн. ОСОБА_6 було привласнено.

Перебуваючи з 10 травня 2014 року по 28 травня 2015 року на посаді заступника командира частини з тилу начальника тилу військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 , будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, відповідно до вищевказаних нормативно-правових актів не організував належну роботу речової служби військової частини та облік військового речового майна, контроль за її діяльністю не здійснював, хоча повинен був, міг і знав як це зробити, внаслідок чого, у тому числі із-за безконтрольності підполковника ОСОБА_6 , у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 не було обліковано військове речове майно, яке в результаті цього було викрадене, привласнене та розтрачене іншими особами на загальну суму 3081508, 45 грн.

При цьому, перебуваючи в різних місцях дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 в період часу з 10 травня 2014 року по 14 червня 2014 року м. Бердичів Житомирської області, з 14 червня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 АДРЕСА_4 , з 25 грудня 2014 року по 15 січня 2015 року Житомирський військовий полігон, з 15 січня 2015 року по 13 травня 2015 року м. Гайсин Вінницької області, підполковник ОСОБА_6 достовірно знаючи норми законодавства, які регулюють діяльність служби тилу в порушення ст.ст. 11, 16, 58, 59,76,77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. п. 2.4, 2.5, 2.10, 3.1.1, 3.1.4, 3.1.9, 3.2.1, 3.2.2, 5.5.15, 5.6.2 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 300 від 16 липня 1997 року, п. п. 4 9 Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1225 від 4 серпня 2000 року, п. п. 3.1.27, 3.2.13 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 690 від 24 грудня 2010 року не контролював стан обліку вищевказаних матеріальних цінностей підпорядкованої речової служби, отриманих в період з 11 травня 2014 року по 02 квітня 2015 року, не проводив роботу з виховання та вдосконалення професійної підготовки підлеглого особового складу, не планував роботу, пов`язану з підвезення матеріальних цінностей, не здійснював контроль за правильністю і ефективністю використання військового майна, не перевіряв не менше ніж двічі на рік наявність і стан матеріальних засобів у підрозділах і безпосередньо підпорядкованих складах і не оформляв відповідні акти, не організував і не контролював ведення обліку та звітності в установленому порядку, не здійснював ретельний контроль кількості та якості матеріальних засобів, що надійшли у військову частину, не контролював дотримання підлеглим особовим складом встановлених вимог нормативних актів, не спостерігав за технічним та якісним станом матеріальних засобів, не організував ведення обліку військового майна речової служби, а також відображення його руху, втрати та нестачу у відповідних відомостях, не забезпечив складання та ведення у речовій службі військової частини карток обліку (Форма-45). Крім того, знаючи вимоги вищевказаних нормативно-правових актів щодо організації та ведення військового господарства підполковник ОСОБА_6 не вживав заходів для боротьби з нераціональним використанням військового майна, його втратами, нестачами і розкраданням та про факти викрадення військового майна вищестоящому командуванню не доповідав.

Згідно висновку фінансово-економічної експертизи № 41 від 21 березня 2017 року державі спричинено збитки на загальну суму 3081508, 45 грн., хоча ОСОБА_6 міг і зобов`язаний був забезпечити збереження військового майна у період перебування його на посаді заступника командира з тилу начальника тилу згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до висновку судової військової експертизи № 3235/17-62 від 06 березня 2017 року підполковником ОСОБА_6 в умовах особливого періоду систематично не дотримувалися вимоги Конституції України, законів України та підзаконних актів щодо виконання військового обов`язку чим порушено Військову присягу та заподіяно державі шкоду. Ці дії підполковника ОСОБА_6 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку до настання негативних наслідків встановленими збитками.

13 квітня 2017 року слідчим військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_6 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

Викладені обставини свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих злочинів.

Повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 410, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 410, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 425 КК України складено 13 квітня 2017 року та цього ж дня вручено підозрюваному.

Слідчий вказав, що причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме: показаннями свідків, висновками економічної, почеркознавчої та військової експертизи та іншими доказами зібраними під час досудового розслідування.

Оскільки у даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 розуміючи, що йому загрожує покарання за сукупністю тяжких злочинів, які мають ознаки корупції і розуміючи, що йому загрожує відшкодування майнової шкоди на декілька мільйонів гривень може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчини дезертирство з метою уникнути покарання, так як проходить військову службу у Збройних Силах України; крім того є ймовірність того, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 буде впливати на свідків, для того щоб спотворити покази надані ними або схиляти до надання неправдивих показів. Також може впливати на покази свідків яких ще не допитано під час досудового розслідування, оскільки проходить військову службу на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 , а велика кількість свідків теж проходить військову службу у структурних підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, вказавши, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисники підозрюваного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечили проти даного клопотання, суду пояснили, що підозра оголошена їх підзахисному не обгрунтована, до цих пір не встановлені інші підозрювані, відсутні належні та допустимі докази по справі, є свідки, які можуть підтвердити невинуватість їх підзахисного. Підозрюваний ОСОБА_6 є добропорядним громадянином, має на утриманні сім"ю, дитину, є учасником АТО, має позитивну службову характеристику, здатний очолити найважчі ділянки поставлених перед ним завдань.

На думку захисників ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором, слідчим жодним чином не доведені, зокрема ОСОБА_6 на виклики досудового органу з"являвся, має міцні соціальні зв"язки, має постійне місце проживання, роботи, тому відсутній ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду. Також безпідставно названий ризик зміни, знищення, тощо будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення ОСОБА_6 , оскільки на даний час працює на іншій роботі - займає посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 ,тому просили врахувати вказані обставини та відмовити у даному клопотанні. Але якщо суд дійде до висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, просять врахувати зазначені обставини та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначеням часу, для можливості у дений час проводити трудову діяльність.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав в повному обсязі заперечення захисників просив обрати більш м"який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінальної провадження №0000150, заслухавши думку учасників процесуальної дії, вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1- 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання ОСОБА_6 та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, зокрема, що він проживає в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 та її неповнолітньою дитиною, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є єдиним годувальником своєї родини, має на утриманні цивільну дружину та її малолітню дитину, є учасником бойових дій, безпосередньо брав участь у бойових діях на території Донецької та Луганської областей, тобто має міцні соціальні зв"язки, крім того на виклики слідчого з"являвся, не намагався ухилитись, хоча мав таку можливість, а тому запропонований слідчим найсуворіший запобіжних захід не достатньо обгрунтований прокурором.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 хоча раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, однак на даний час він обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, існує ризик того, що він може може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тому приходить до висновку, що клопотання обґрунтоване, а тому, з урахуванням всіх передбачених ст. 178 КПК України обставин, з огляду на положення ст. ст. 177, 181, 194 КПК України суд вважає, що слід застосувати більш м"який запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні цілодобово залишати житло в певний період доби.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено 13 квітня 2017 року.

Відповідно до ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Тобто в даному випадку строк дії запобіжного заходу слід застосувати до 13 червня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 196, 197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу задоволити частково.

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 .

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком два місяці, в межах досудового розслідування, а саме до 13 квітня 2017 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

зобов"язати його прибувати до слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_7 та інших слідчих з групи за першою вимогою;

не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , щодобово в період часу з 20:00 до 07:00 години без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

: