УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт шляхом заборони відчуження майна на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1
У клопотанні зазначено, що 16.01.2017 року надійшла заява від громадянки ОСОБА_5 про те, що 15.01.2017 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа квартирою АДРЕСА_1 .
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 показала, що 09.10.2006 року нею було укладено Договір з ТОВ «Фінансова компанія «Уко-Капітал» про інвестування будівництва об`єкта нерухомості 1- кімнатної квартири по АДРЕСА_2 на 11 поверсі 1 секції. Грошові кошти за дану квартиру ОСОБА_5 було перераховано в повному обсязі.
Будівництво велося повільно, з деякими невиконаннями робіт забудовником, про що неодноразово ОСОБА_5 зверталася до керівництва компанії. Коли будинок було введено в експлуатацію, при контрольних вимірах БТІ загальна площа квартири змінилась, різниця за яку була доплачена. Згідно Договору Управитель не поспішав, відкладав, затягував оформлення документів на право власності на квартиру. Оформити право власності на нерухоме майно - квартиру ОСОБА_5 не вдалося, а при неодноразовому зверненні Державна реєстраційна служба відмовляла в наданні права власності у зв`язку з відсутністю почтової адреси об`єкту нерухомості.
15.01.2017 року ОСОБА_5 прийшла до даної квартири з метою виконання ремонтних робіт, де виявила зміну замків на вхідних дверях. Під час допиту ОСОБА_5 повідомила, що вона жодних документів щодо передачі, переуступки, продажу та інше, не підписувала та не передавала нікому, об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 , не продавала.
Однак, відповідно до інформаційно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 1109/16-42 від 11.09.2016 року.
З метою попередження відчуження квартири АДРЕСА_1 , що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , та попередження настання тяжких наслідків, необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження майна.
Враховуючи клопотання слідчого про розгляд справи без повідомлення власника майна та на підставі положень ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі власника майна.
Вислухавши доводи слідчого, якими вона обґрунтовує клопотання, дослідивши надані копії документів, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 4, 11 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна накладається на майно третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Договором № 83/І-Е про участь у Фонді фінансування будівництва від 09.10.2006 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» як «Управителем» та ОСОБА_5 як «Довірителем», передбачено, що Довіритель зобов`язується передати Управителю в управління грошові кошти з метою отримання у власність об`єкта інвестування, а Управитель зобов`язується прийняти кошти на рахунок Фонду фінансування будівництва у довірчу власність та здійснювати від свого імені за плату управління цими коштами в порядку та на умовах, передбачених Правилами ФФБ. Об`єкт квартира секції 1, 11 поверху, однокімнатна, номер об`єкту інвестування 37, за адресою: місто Київ, вулиця Лохвицька (І черга).
Згідно із Додатковою угодою № 1 до Договору про участь у фонді фінансування будівництва № 83/І-Е від 25.05.2015 року, квартира АДРЕСА_3 , після ведення в експлуатацію змінилась на АДРЕСА_1 .
22.06.2016 року між ТОВ «Еверест Плюс» та ОСОБА_5 був підписаний Акт прийому-передачі документів, відповідно до якого остання отримала оригінал технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 від 27.01.2015 року та відповідно до Акту прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 до Договору № 83/І-Е від 09.10.2006 року пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку, ОСОБА_5 прийняла дану квартиру.
Проте, як убачається з інформаційно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 30.01.2017 року №79102645 квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 1109/16-42 від 11.09.2016 року.
За даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 від 16.01.2017 року жодних документів щодо передачі, переуступки, продажу та інше, не підписувала та не передавала нікому, а квартиру АДРЕСА_1 , не продавала.
Беручи до уваги викладене, з метою запобігання в подальшому незаконного відчуження вказаної квартири, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на об`єкт нерухомого майна.
Керуючись ст.ст. 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя