Справа № 727/9765/16-к
Провадження № 1-кп/727/75/17
В И Р О К
23 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі
Головуючого, судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю учасників судового кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- захисника ОСОБА_5
за участю обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернівці; проживаючого за останнє відомим місцем проживання - АДРЕСА_1 , без постійного місця реєстрації, із середньою освітою, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, раніше неодноразово судимого; останні судимості за вироками: - від 25.12.2012 року Першотравневого районного суду м. Чернівці за ст. 185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; 19.03.2013 року переглянуто вирок від 25.12.2012 року Апеляційним судом Чернівецької області та перекваліфіковано дії з ч.3 ст. 185 КК України на ст.198 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців; - від 13.09.2016 року Шевченківського районний суд м. Чернівці за ч.2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі; на підставі ст. 75 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на один рік - у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 16.08.2016, близько 01.00 год., з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшов до другого під`їзд будинку АДРЕСА_2 , де діючи умисно, протиправно, повторно, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, таємно викрав камеру зовнішнього відео-спостереження марки «НIKVІSION DC-2CD2010-1», яка знаходилася на балансі ТОВ «Інтелект груп», представником якої є ОСОБА_8 , вартістю 2975 гривень, яка була прикріплена на стіні в вищевказаному під`їзді після чого, з місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив потерпілій стороні ТОВ «Інтелект груп», представником якої є ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2975.00 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним в порядку вимог ст. 351 КПК України, свою вину у предявленому йому обвинуваченні за ст. 185ч.2 КК України не визнав; у наданих суду показаннях заперечив свою причетність до крадіжки 16.08. 2016 року камери зовнішнього відео-спостереження марки «НIKVІSION DC-2CD2010-1» з будинку АДРЕСА_2 . Разом з цим, пояснити де він був в ніч з 15.08. на 16.08. 2016 року, з ким та чи мав на вказану дату алібі відмовився; не визнав і заявленого до нього цивільного позову потерпілої сторони ТОВ «Інтелект груп», представником якої є ОСОБА_8 . Просив, його по суду виправдати.
Не визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини за ст. 185 ч.2 КК України, заперечуючи повністю факт таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, суд розцінює, як обрану обвинуваченим лінію захисту і бажання уникнути покарання за скоєне і таким, що спростовується наданими на дослідження стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, представник потерпілої сторони - TOB «Інтелект груп», за довіреністю, ОСОБА_8 суду в порядку вимог ст. 353 КПК України, під присягою надав показання про те, що він являється директором ТОВ «Інтелект груп» якою надаються послуги Інтернет провайдера та 16.08.2016 біля 18 годин йому зателефонував голова ОСББ, Рівненської, 10 в м. Чернівці ОСОБА_9 та повідомив про крадіжку з зовнішньої сторони будинку камери зовнішнього відео-спостереження марки, установленої на стіні будинку другого під`їзду по вулиці Рівненській 10 м. Чернівці, яка знаходилася на балансі ТОВ «Інтелект груп».
Крім наведеного в показах зазначив, що відеокамерою було зафіксовано факт вчинення крадіжки і особу яка її здійснювала, при цьому вказував, що навіть при виключеному світлі в камері спрацьовує інфочервона підсвітка, яка дає змогу продовжувати зйомку в темряві та ним особисто при перегляді відеозапису по факту вчинення крадіжки, він запам`ятав обличчя і тілобудову, одяг особи яка її вчинила; в залі судового засідання чітко вказав на особу ОСОБА_7 , як такого що бачив при перегляді відеозапису яким вчинялася крадіжка. Підтримавши в судовому засіданні заявлений до початку розгляду справи по суті цивільний позов, просив його задовольнити.
Свідок ОСОБА_9 , будучи допитаним під присягою в судовому засіданні надав покази про те, що він являється головою ОСББ на Рівненській, 10 в м. Чернівці; пояснив, що в кожному під`їзді вказаного будинку установлені камери спостереження, які знаходяться на балансі в ТОВ «Інтелект груп». В травні 2016 року, одну з таких камер було встановлено в під`їзді №2 за адресою вул. Рівненська, 10 в м. Чернівці, вартістю 2975 грн. Пояснив, що 15.08.2016р. біля 19 годин йдучи з роботи додому бачив, що камера у під`їзді №2 знаходиться на своєму місці, а наступного дня коли зайшов до під`їзду в справах, виявив відсутність камери відеоспостереження, на стіні були обірвані дроти, після чого зателефонував в правоохоронні органи і повідомив про крадіжку та представнику ТОВ «Інтелект груп» ОСОБА_8 , а після приїзду працівників поліції написав заяву по вищевказаному факту. В залі судового засідання вказав на особу ОСОБА_7 як такого, що бачив на відеозаписах при перегляді моменту вчинення останнім крадіжки камери відео спостереження в ніч з 15.08. на 16.08. 2016 року.
Будучи допитаним під присягою в судовому засіданні, свідок ОСОБА_10 надав показання про те, що 16.08.2016 року після робочого часу, його було запрошено в якості понятого на слідчу дію огляду місця події, по факту вчинення крадіжки, в другому під`їзді, камери спостереження по АДРЕСА_2 . Зазначив в показах, що окрім нього був інший понятий із яким від початку до закінчення слідчої дії вони були присутні і при них було оглянуто місце вчинення крадіжки камери спостереження; під час огляду місця подій, йому стало відомо, що вказана камера відео спостереження знаходиться на балансі в ТОВ «Інтелект груп». Вказував, що у його присутності, як мешканця будинку АДРЕСА_2 , в якого є право перегляду відеозаписів з камер відео спостереження, він бачив особу яка вчинила крадіжку, і в залі судових засідань вказав на обвинуваченого ОСОБА_7 як такого, що бачив на відео записах з серверу, при цьому зазначив, що останній свої дії по зняттю камери відео спостереження здійснював чітко, послідовно.
Свідок ОСОБА_11 в наданих суду під присягою, показаннях вказав, що 08.11.2016 року його та ще одну особу, яка до того часу йому не була відома було працівниками поліції запрошено до СВ Шевченківського ВП ЧВП ГУ1І1І в Чернівецькій області в якості понятого, для проведення слідчої дії впізнання за фотознімками. Під час слідчої дії для впізнання було пред`явлено голові ОСББ будинку 10 по вул. Рівненській м. Чернівці, чотири фотознімки із обличчями осіб і ОСОБА_9 було впізнано за рисами обличчя, тіло будови особу на фотознімку, під яким номером точно не пам`ятав, як ту особу, що вчинила крадіжку 16.08.2016 року камери відео спостереження. Після того, як він і інший понятий підписали протокол, він пішов у власних справах.
Будучи допитаним в залі судових засідань, під присягою, свідок ОСОБА_12 надав покази про те, що в листопаді 2016 року його працівниками поліції було запрошено як понятого, для участі в слідчій дії; крім нього був ще один понятий і в їх присутності відбувалася видача диску з відеозаписом по факту вчинення крадіжки відеокамери з будинку по вул. Рівненській м. Чернівці; протокол обома понятими був підписаний, будь яких зауважень до проведення слідчої дії не було.
- протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, яким підтверджується, що 16.08.2016 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме викрадення камери спостереження, голова ОСББ на Рівненській, 10 в м. Чернівці (т. 2 а.с. 4)
- протоколом огляду місця події (т.2 а.с. 5,6) в якому чітко описані відомості встановленої обстановки місця події після крадіжки в ніч з 15.08.2016 на 16.08.2016, за адресою: АДРЕСА_3 ;
- з досліджених даних відомостей, відповідно документів ( т.2 а.с. 7 16) вбачаються дані що підтверджують право представляти інтереси ТОВ «ІнтернетГруп» ОСОБА_8 та з накладною від 28.04.2016 (чеки на викрадену камеру) вбачається, що її вартість становить - 2975 грн. 00 коп. (т.2 а.с. 17);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.11. 2016 року, із якого вбачається що свідок ОСОБА_9 , голова ОСББ на Рівненській, 10 в м. Чернівці впізнав особу, на фотознімку під №1, як таку, що вчинила крадіжку камери відео спостереження, як таку, що він бачив на відеозаписах при їх перегляді після вчинення крадіжки 16.08. 2016 року; даною особою є ОСОБА_7 (т.2 а.с. 18- 19);
- протоколом добровільної видачі та огляду DVD-R диску, з відеозаписом від 16.08.2016 з фактом вчинення крадіжки ОСОБА_13 , виданий ОСОБА_9 (т.2 а.с. 20, 21).
При дослідження в судовому засіданні і перегляді відеозапису подій, що мали місце в ніч з 15.08. 2016 року на 16.08. 2016 року по факту вчинення крадіжки камери відео спостереження за адресою: АДРЕСА_2 , під`їзд №2 чітко вбачається момент вчинення крадіжки і особу, яка її здійснювала, а саме ОСОБА_7 .
При цьому, сам обвинувачений відмовився від дачі показів на підтвердження чи спростування вчинення ним крадіжки камери відео спостереження за адресою: АДРЕСА_3 в ніч з 15.08. 2016 року на 16.08. 2016 року.
Таким чином, виходячи з досліджених доказів по справі в їх сукупності, у суду немає підстав не довіряти показанням як представника потерпілої сторони, свідків, оскільки вони добуті в установленому законом порядку; як було з`ясовано в судовому засіданні між обвинуваченим до скоєного не було ніяких відносин з представником потерпілої сторони ОСОБА_8 , не були відомі ОСОБА_7 і свідки; підстав обмовляти один одного вони не мали. Судом в засіданні було роз`яснено обвинуваченому вимогу ч.1 ст.337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Вимогами ч. 1 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні.
В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_7 заявлено клопотання про визнання недопустимим і не належним доказом ДВД диск з відеозаписом від 16.08.2016 з фактом вчинення крадіжки ОСОБА_13 , виданий ОСОБА_9 (т.2 а.с. 20, 21), посилаючись на те, що записи зазначені на диску змонтовані.
Суд, заслухавши доводи по заявленому клопотанню сторін судового кримінального провадження; прокурора, яка просила відмовити в клопотання обвинуваченого, думку обвинуваченого і в його інтересах захисника, які підтримали клопотання, приходить до наступного. Частина 1 ст. 86 КПК встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: - належний суб`єкт отримання доказів; - законність процесуального джерела доказів; - дотримання процесуального порядку отримання доказів; - дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій. Докази повинні бути отримані тільки із тих процесуальних джерел, що вказані в ч. 2 ст. 84 КПК. Процесуальними джерелами доказів є показання підозрюваного, обвинуваченого, свідка, потерпілого, експерта, речові докази, документи, висновки експертів. Отримання доказів із невстановленого в законі процесуального джерела тягне за собою недопустимість цього доказу. Отже, законодавцем чітко вказується, про те, що визнання доказів недопустимим здійснюється виключно в судовому порядку за клопотанням сторін. Право на спростування такого клопотання надається протилежній стороні. У клопотанні про визнання доказів недопустимими повинні бути чітко викладені підстави (неналежності доказів, отримання з порушенням встановленого Кодексом порядку…) Вимогами КПК України визначено, що в разі, якщо відсутні заперечення іншої сторони по суті заявленого клопотання, воно підлягає задоволенню. Обов`язок доказування обставин, що є підставою для виключення доказів, покладається на сторону, що заявила таке клопотання. У випадку заперечення протилежної сторони, суд здійснює перевірку доказів, шляхом дослідження матеріалів провадження, допиту свідків, понятих, шляхом залучення спеціалістів, експертів тощо. Рішення суду про визнання доказів недопустимими тягне невизнання їх юридичної сили і неможливість використання в доказуванні і тим більше в обгрунтуванні вироку.
В судовому засіданні сторона обвинувачення, прокурор, представник потерпілої сторони заперечили проти задоволення суті заявленого клопотання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що йому у присутності захисника ОСОБА_14 були розкриті докази під час досудового розслідування, під час проведення досудового розслідування з приводу вказаного доказу він не мав; даного не встановлено і під час судового слідства, не наведено і доказів того, що при розкритті доказів, у порядку визначеному КПК України, стороною захисту заявлялися відповідні клопотання. В судовому засіданні обвинувачений відмовився від дачі показів і спростування або підтвердження даних зображення переглянутого в залі суду відеозапису по факту вчинення крадіжки камери відео спостереження за адресою: АДРЕСА_3 в ніч з 15.08. 2016 року на 16.08. 2016 року. Документи, що підтверджують відкриття матеріалів провадження стороні захисту досліджені судом в т. 2 а.с. 114, 118, 115, 116). У присутності захисника ОСОБА_14 ОСОБА_7 яким було повідомлено що сторона захисту не володіє доказами чи матеріалами згідно ч. 6 ст. 290 КПК України, ОСОБА_7 відмовився підписати надане йому повідомлення про завершення досудового розслідування в присутності захисника.
В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» (з змінами і доповненнями) наголошено, що під час розгляду кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК.
Судом встановлено, що доказ, а саме ДВД диск з відеозаписом від 16.08.2016 року по фактом вчинення крадіжки ОСОБА_13 , виданий ОСОБА_9 (т.2 а.с. 20, 21), отриманий належним суб`єктом, який наділений повноваженнями проводити процесуальну дію, під час якої отриманий доказ; останні є фактичними даними, що одержані зі встановлених законом джерел, визначених ст. 65 КПК України, і які можна перевірити; з дослідженого в засіданні протоколу добровільної видачі DVD-R диску, з відеозаписом від 16.08.2016 по факту вчинення крадіжки ОСОБА_7 (т.2 а.с. 20, 21), вбачається, що голова ОССБ Рівненська, 10 м. Чернівці ОСОБА_9 видав даний диск у присутності понятих, зауважень від учасників слідчої дії не поступали. Вказане в засіданні було підтверджено і свідком ОСОБА_12 , чим спростовуються доводи клопотання обвинуваченого про визнання вищенаведеного доказу недопустимим; в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про визнання недопустимим і не належним доказом ДВД диск з відеозаписом від 16.08.2016 з фактом вчинення крадіжки ОСОБА_13 , виданий ОСОБА_9 (т.2 а.с. 20, 21) слід відмовити.
Крім наведеного, судом не встановлено і стороною захисту не представлено суду будь яких доказів щодо наявного в обвинуваченого ОСОБА_7 на час вчинення вищенаведеного кримінального правопорушення «алібі» не причетності до його вчинення.
Згідно з ч. 2 ст. 26 КПК України вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Обов`язок ж доказування, зокрема часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, покладається саме на прокурора (ст.ст. 91, 92 КПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Таким чином, суд всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши надані докази з точки зору належності, допустимості та достовірності та сукупності наданих доказів з точку зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення доведено пред`явлене обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, за ч.2 ст. 185 відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» (з змінами і доповненнями), під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Тобто, законодавцем передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення) та досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан.
Обставин, що в силу вимог ст. 66 КК України помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 та обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що останній неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, про що свідчить довідка УІАЗ ГУНП в Чернівецькій області та копії вироків (т.2. а.с. 54 56, 27 - 46), вину у вчиненому не визнав, не розкаявся, не має постійного зареєстрованого місця проживання, за останній місцем проживання АДРЕСА_1 характеризується посередньо (т.2 а.с. 50); розлучений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, про що свідчать свідоцтва про народження (а.с. 47, 48 т.2); діти проживають з матір`ю, що підтверджено довідкою з місця їх проживання ( т.2 а.с. 52); офіційно не працює; є особою молодого віку, завдану правопорушенням матеріальну шкоду потерпілій стороні ТОВ «Інтелект груп» не відшкодовано, цивільний позов заявлений представником потерпілої сторони ТОВ «Інтелект груп» ОСОБА_8 на суму 2975 грн. не визнав; ОСОБА_7 значиться на обліках: - в психіатричній лікарні (т.2 а.с. 51), в наркологічному диспансері значиться на обліку з 2014 року (т.2 а.с. 49); за даними Шевченківського районного сектору м. Чернівці кримінально виконавчої інспекції відділу ДПСУ в Чернівецькій області від 03.05. 2017 року ОСОБА_7 перебуває на обліку 20.10. 2016 року, у зв`язку з відбуванням покарання за вироком від 13.09. 2016 року Шевченківського районного суду м. Чернівці за ст. 185 ч.2 КК України за призначеним йому покаранням один рік позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбування покарання з випробуванням на один рік. Згідно висновку судової психіатричного експерта № 531 від 29.11. 2016 року (т. 2 а.с. 61, 62) ОСОБА_7 ознак психічного захворювання та ознак будь якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними…; судом також враховується і стан здоров`я ОСОБА_7 за встановленими в нього діагнозами під час перебування в умовах ізоляції ДУ Чернівецька виправна установа № 33, згідно даних від 01.03. 2017 року досліджених в засіданні.
Судом, при призначенні покарання ОСОБА_7 враховується і думка представника потерпілої сторони - ТОВ «Інтелект груп» ОСОБА_8 , який просив призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ст. 185 ч.2 КК України; відношення обвинуваченого до скоєного; а саме те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив в період не погашеної і не знятої судимості, як до вчинення кримінального правопорушення в якому обвинувачується, вчинив ще крадіжку, що вбачається з вироку від 13.09. 2016 року Шевченківського районного суду м. Чернівці, який набрав чинності (т.2 а.с. 45,46); в скоєному не розкаявся, не сприяв розкриттю злочину, а тому, суд не може визнати вказані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим і з врахуванням наведеного вище, особи ОСОБА_7 вважає за можливе призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України в межах санкції даної статті.
Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7 згідно з вироком від 13.09. 2016 року було засуджено Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185 КК України із призначеним покаранням один рік позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України останній звільнений від відбування покарання з випробуванням на один рік; 13.10.2016р.) вказаний вирок набрав чинності і був звернутий на виконання; ОСОБА_7 18.11. 2016 був затриманий згідно протоколу затримання (т. 2 а.с. 39) і на даний час перебуває в ДУ Чернівецькій виправній установі № 33.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне застосувати правила вимог ст. 70 ч.4 КК України та при цьому, врахувати, що відповідно до абзацу другого пункту 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання»…, коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджена до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.
Таким чином, обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, вищенаведені дані про винну особу, дають суду підстави вважати, що перевиховання і виправлення ОСОБА_7 є не можливим без ізоляції від суспільства.
На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення. Отже, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 на думку суду є такими, що відповідають принципу необхідності й достатності, є справедливим для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
В поряду ст. 100 п.9 КПК України підлягає вирішенню доля речових доказів.
До початку розгляду справи по суті, представником потерпілої сторони ТОВ Інтелект груп ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 на суму 2975 грн., який останній підтримано в засіданні.
Відповідно до ст. ст. 1167, 1177 ЦК України умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну особи, яка потерпіла від злочину, встановлюються законом.
Таким чином, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги цивільного позову підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім наведеного, виходячи з позиції сторони обвинувачення, суд вважає, що строк відбування покарання ОСОБА_7 слід відраховувати з 18.11. 2016 року фактичного його затримання (протокол затримання від 18.11. 2016 року т. 2 а.с. 39), поміщення до Чернівецької виправної установи № 33 і саме з цього періоду часу належить зарахувати термін попереднього ув`язнення обвинуваченому в строк призначеного судом покарання, виходячи з вимог п.5 ст. 72 КК України до набрання цим вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України, вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 вересня 2016 року, яким ОСОБА_7 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки виконувати самостійно.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити застосовану на підставі слідчого судді від 18.11. 2016 року (т.2 а.с. 57).
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 18.11. 2016 року та на підставі п.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення (початок строку 18.11. 2016р.) до набрання чинності вироком суду, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого, цивільного позивача, представника ТОВ «Інтелект груп» ОСОБА_8 до цивільного відповідача ОСОБА_7 на суму 2975 грн. задовольнити.
Стягнути з цивільного відповідача, засудженого ОСОБА_7 на користь цивільного позивача представника ТОВ «Інтелект груп» ОСОБА_8 (с. Бочківці вул. Т. Мирного 10 Хотинського району Чернівецької області) - 2975 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України процесуальному прокурору, засудженому. В порядку визначеному ч.7 ст. 376 КПК України судове рішення - вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення потерпілій стороні по справі.

Суддя ОСОБА_1