Справа № 750/6162/17
Провадження № 1-в/750/107/17
ПОСТАНОВА
10 липня 2017 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові заяву ОСОБА_4 про зняття арешту з нерухомого майна,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України, в якій просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування поданої заяви вказує на те, що вона, її батько ОСОБА_5 та брат ОСОБА_6 являлися співвласниками по 1/3 частині квартири АДРЕСА_2 . Після смерті брата та батька вона успадкувала вказану нерухомість. При оформленні права власності дізналася, що на 1/3 частину квартири, що належала її братові постановою слідчого СУ УМВС України в Чернігівській області в рамках кримінальної справи був накладений арешт. Накладеним арештом порушуються її майнові права власника вказаної квартири, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з вказаною заявою.
В судове засідання заявниця ОСОБА_4 не з`явилася, але в поданій заяві просила заяву розглянути за її відсутності.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви.
Заслухавши думку прокурора, вивчивши заяву та долучені до неї матеріали, матеріали кримінальної справи, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити, з наступних підстав.
Відповідно дублікату свідоцтва про право власності від 28.12.2012, витягу про державну реєстрацію прав, заявниці ОСОБА_7 , її батькові ОСОБА_5 , рідному брату ОСОБА_6 належало на праві власності по 1/3 частині квартири АДРЕСА_2 .
Після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявниця у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 89597903, являється єдиним власником квартири АДРЕСА_2 .
Проте, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою слідчого СУ УМВС України в Чернігівській області від 03.01.2000 в рамках кримінальної справи був накладений арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 .
Відповідно до п. 9 Розділу Х1 «Перехідні положення» КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Отже, посилання заявниці на статті 537, 539 КПК України, як на правову підставу свого звернення до суду, є безпідставним, з огляду на те, що наведені процесуальні норми спірних правовідносин не регулюють.
За змістом ст.ст. 125, 126 КПК України ( в редакції 1960 року) на слідчого був покладений обов`язок забезпечення цивільного позову і передбаченої законом конфіскації майна шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного.
В судовому засіданні встановлено, що в рамках кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 155-6, ст. 86-1, ч.2 ст. 17, ст. 86-1, ч.1 ст. 194, ч.3 ст. 194, ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 81, ст. 208, ч.2 ст. 17, ч.3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року), постановою старшого слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_8 від 03.01.2000 був накладений арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , що належала обвинуваченому.
Метою накладення арешту було забезпечення цивільного позову та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна.
Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.03.2000, ОСОБА_6 був засуджений за ст. 86-1, ч.2 ст. 17, ч.3 ст. 83, ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 81, ч.2 ст. 17, ч.3 ст. 81, ч.3 ст. 194, ст.ст. 44, 42 КК України ( в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому майна, з відбуттям покарання у виправно трудовій колонії посиленого режиму. За ст.ст. 155-6, 208 КК України ( в редакції 1960 року) ОСОБА_6 був виправданий.
З огляду на те, що заявниця не була учасником даної кримінальної справи, на момент розгляду кримінальної справи, постановлення вироку Деснянським районним судом м. Чернігова від 16.03.2000 і набрання ним законної сили її права як співвласника нерухомого майна жодним чином не були порушені, оскільки вона набула права власності на 1/3 частину квартири, що належить ОСОБА_6 після набрання вказаним вироком законної сили, тому заявниця не має права звернутися із заявою в порядку КПК України (в редакції 1960 року), про зняття (скасування) арешту з нерухомого майна.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним Судом України у своїй постанові у справі 6-26 цс13 від 15.05.2013, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.
Отже, вимоги заявниці ОСОБА_4 , що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, мають розглядатися за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Враховуючи викладене, керуючись п.9 Розділу Х1 «Перехідні положення» КПК України, ст.ст. 409, 411 КПК України ( в редакції 1960 року), суд, -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні заяви ОСОБА_4 про зняття арешту з нерухомого майна відмовити.
Копію постанови надіслати прокурору, особі, яка подала заяву.
На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області.
Cуддя ОСОБА_1