Справа №560/792/16-к
Провадження №1-кп/560/74/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000463 від 14 серпня 2016 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В:
12 серпня 2016 року о 22:00 годині, ОСОБА_4 , через вхідні двері, які були замкнені на навісний замок, якого шляхом підбору ключа відкривши, проник до господарської будівлі, що на території господарства по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_5 , звідки таємно викрав з відкритого металевого сейфу належні останньому грошові кошти в сумі 4500 грн., які в подальшому потратив на власні потреби, чим спричинив ОСОБА_5 збитки на вищевказану суму.
Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, які повністю підтверджують встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину, додатково пояснив, що він дійсно при викладених в обвинувальному акті обставинах, 12 серпня 2016 року, через вхідні двері, які були замкнені на замок, якого відкривши ключем, проник до господарської будівлі, що знаходиться на території господарства, належного ОСОБА_5 , звідки таємно викрав з металевого сейфу грошові кошти, які в подальшому потратив на власні потреби. Просив суд суворо не карати, погоджуючись з думкою прокурора щодо міри покарання.
Від потерпілого до початку судового розгляду надійшла заява про розгляд кримінального провадження без його участі, претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, з приводу міри покарання покладається на розсуд суду.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .
З урахуванням викладеного, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння, що виразилось у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення, доведена повністю, а тому суд кваліфікує його дії за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.
Відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України та пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимий, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до статті 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , які визначені статтею 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлені.
Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини, та те, що він відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимий, по місцю проживання характеризуються позитивно, тимчасово не працюючий. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення. Крім того, судом враховується думка потерпілого щодо виду та міри покарання обвинуваченому, який не наполягав на його ізоляції від суспільства, а тому враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України. Одночасно суд прийшов до висновку, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства та про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України, що буде відповідати тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальних витрат на залучення експертів немає.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку у 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1254-VI від 14.04.2009), а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції (до уповноваженого органу з питань пробації).

Іспитовий строк засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази: грошову купюру номіналом 500 гривень, серії ВБ 4669099, приєднану до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - повернути власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1