11-кп/775/99/2017(м)

Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 7 грудня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, повернутий прокурору Маріупольської місцевої прокуратури № 1 у зв`язку з його невідповідністю вимогам Кримінального процесуального закону України, -
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 7 грудня 2016 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повернуто прокурору Маріупольської місцевої прокуратури № 1, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
В своїй апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 342 КПК України у підготовчому судовому засіданні судом були встановлені особи потерпілих, перевірені їх анкетні дані із встановленням їх місця народження, тому відсутність цих даних в обвинувальному акті не перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
Зазначає, що в даному обвинувальному акті в даті закінчення останнього за часом кримінального правопорушення припущено технічну помилку, факт якої вбачається зі змісту формулювання обвинувачення. Так, вказана дата 29 грудня 2016 року, ще не настала, крім того державний обвинувач надав суду з цього приводу пояснення, тому у суду була можливість вирішити питання про територіальну підсудність кримінального провадження в межах п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України.
До того ж вказує, що після попереднього повернення прокурору обвинувального акту від 31 травня 2016 року, жодної процесуальної дії у кримінальному провадженні не проводилось. Тому доданий до даного обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про здійснення після цього будь яких процесуальних дій. Прокурором лише затверджено та спрямовано до суду новий обвинувальний акт від 19 жовтня 2016 року і дане процесуальне рішення відображено в доданому до нього реєстрі, тому він відповідає вимогам ст. 109 КПК України.
Також, зауважує, що суд в порушення ст. 314 КПК України до вирішення питань, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 даної норми Закону, розглянув клопотання потерпілих про визнання їх цивільними позивачами, долучивши їх заяви до матеріалів кримінального провадження, а також задовольнив клопотання захисника ОСОБА_12 про припинення повноважень щодо захисту обвинуваченого ОСОБА_9 .
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , які вважають рішення суду законним, обґрунтованим і просять залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження і , обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи обвинувальний акт, суд послався на те, що в порушення вимог ст. ст. 109, 291 КПК України в ньому не містяться відомості щодо місця народження потерпілих; реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про всі процесуальні дії, які здійснювались після повернення 9 червня 2016 року попереднього обвинувального акту від 31 травня 2016 року, зокрема відомості про складання вказаного обвинувального акту, в ньому не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході досудового розслідування.
Окрім того, суд звернув увагу на некоректне зазначення дати вчинення останнього за часом кримінального правопорушення, яке згідно обвинувального акту вчинено 29 грудня 2016 року на території Лівобережного району м. Маріуполя, і яка на час постановлення ухвали ще не настала. Тому суд вказав на неможливість вирішення питання в межах ст. 314 КПК України щодо підсудності кримінального провадження за цим епізодом Жовтневому районному суду м. Маріуполя Донецької області.
За висновком суду наведені невідповідності обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального закону перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись.
Так, статтею 291 КПК України передбачені відомості, які повинні міститись в обвинувальному акті, у тому числі місце народження кожного потерпілого. В обвинувальному акті відсутні відомості про місце народження потерпілих, але вважати, що цей недолік є істотним порушенням кримінального процесуального закону і перешкодою для призначення кримінального провадження до судового розгляду, на думку колегії суддів, не можна. Його можна виправити як в ході підготовчого судового засідання, так і перед початком допиту потерпілих в ході судового розгляду.
Відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про попередній обвинувальний акт від 31 травня 2016 року також не є перешкодою призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки вказаний обвинувальний акт 9 червня 2016 року був повернений прокурору, як такий, що не відповідав вимогам закону. Тому він вже не має значення для кримінального провадження як процесуальний документ. Будь які додаткові процесуальні дії органом досудового розслідування не проводились. Отже реєстр матеріалів досудового розслідування не може містити інші відомості.
Стосовно зазначення в обвинувальному акті дати вчинення останнього за часом кримінального правопорушення, яке згідно обвинувального акту вчинено 29 грудня 2016 року на території Лівобережного району м. Маріуполя, колегія суддів також погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що це є технічною помилкою, оскільки на час постановлення оскаржу вальної ухвали ця дата ще не настала і вказану очевидну технічну помилку прокурор може виправити в ході судового розгляду шляхом зміни обвинувачення. Більш того, ця помилка не може завадити вирішити питання про належну підсудність кримінального провадження Жовтневому районному суду м. Маріуполя, оскільки більшість кримінальних правопорушень вчинені саме на території Жовтневого району м. Маріуполя.
До того ж, колегія суддів звертає увагу на інші рішення суду, які були прийняті у підготовчому судовому засіданні, а саме прийняття позовних заяв від потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та припинення повноважень захисника ОСОБА_12 щодо захисту обвинуваченого ОСОБА_9 . Данні питання суд не мав права розглядати, оскільки прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору, тобто, суд допустив протиріччя у своїх рішеннях.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає ухвалу суду незаконною, такою, що підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3