АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3639/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, що було вилучено під час особистого обшуку 22 вересня 2016 року та належить ОСОБА_8 , а саме: грошові кошти в сумі 550 доларів США та 1 640 грн.; наручний годинник HUBLOTBIGBANG301-W641097.

Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_8 ,та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, задовольнив клопотання слідчого частково.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Так, захисник зазначає, що ОСОБА_8 затримано та під час особистого обшуку тимчасово вилучено майно 21 вересня 2016 року, протокол складено 22 вересня 2016 року, а отже граничним строком подачі слідчим клопотання про арешт цього майна було 23 вересня 2016 року, разом з тим, в порушення чинного процесуального законодавства, слідчий звернувся з клопотанням лише 26 вересня 2016 року.

Далі в апеляційній скарзі апелянт вказує, що слідчим в клопотанні не наведено жодних доказів на підтвердження належності вилученого майна саме підозрюваному ОСОБА_8 , оскільки грошові кошти ним позичені, а годинник належить ОСОБА_11 , яка отримала його у подарунок.
Також захисник наголошує, що клопотання не містить відомостей про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Заслухавши доповідь судді, поясненнязахисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000077, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2015 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК України.
26.09.2016 року старший слідчий слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_12 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучено під час особистого обшуку 22 вересня 2016 року та належить ОСОБА_8 , а саме: грошові кошти в сумі 550 доларів США та 1 640 грн.; наручний годинник HUBLOTBIG BANG301-W 641097; ремінець чорного кольору; застібка годинника з металу жовтого кольору; мобільний телефон Apple 6 IMEI НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року дане клопотання задоволено частково та накладено арешт на майно, що було вилучено під час особистого обшуку 22 вересня 2016 року та належить ОСОБА_8 , а саме: грошові кошти в сумі 550 доларів США та 1 640 грн.; наручний годинник HUBLOTBIGBANG301-W641097, в іншій частині відмовлено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України,може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0000077, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, вислухавши пояснення слідчого, думку захисника, та дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого з метою конфіскації майна як виду покарання, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину проти власності, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого частково та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, слідчий суддя обгрунтовано, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, звернув увагу на обмеження визначені у переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого і накладення арешту на майно, що було вилучено під час особистого обшуку 22 вересня 2016 року та належить ОСОБА_8 .

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке належить ОСОБА_8 , діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Доводи апелянта щодо відсутності доказів належності вилученого майна підозрюваному ОСОБА_8 колегія суддів вважає непереконливими, оскільки вони спростовуються фактом вилучення майна саме у підозрюваного під час обшуку. Посилання апелянта на фотографії зі святкування дня народження ОСОБА_11 , як на доказ належності саме їй вилученого годинника, на переконання колегії суддів, свідчить лише про те, що на святкуванні свого дня народження, ОСОБА_11 мала на руці годинник зовні схожий на вилучений у ОСОБА_8 , а тому, на цій стадії кримінального провадження, відсутні підстави для висновку про належність права власності на годинник ОСОБА_11 .
Висновок апелянта з приводу порушення слідчим строку звернення із клопотання про арешт майна є помилковим, оскільки слідчий звернувся з клопотанням у перший робочий день.
Що стосується тверджень автора апеляційної скарги про те, що клопотання не містить відомостей про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, то вони є передчасними, оскільки слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, що було вилучено під час особистого обшуку 22 вересня 2016 року та належить ОСОБА_8 , а саме: грошові кошти в сумі 550 доларів США та 1 640 грн.; наручний годинник HUBLOTBIG BANG301-W641097, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4