Справа № 138/3640/16-к
Провадження №:1-кп/138/62/17

ВИРОК
Іменем України
02 березня 2017 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області кримінальне провадження № 0000930 від 18.10.2016 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилева-Подільського Вінницької області, громадянина України, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.11.2016 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт на строк 80 годин,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
31.08.2016 ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, знаходячись на території домоволодіння своєї знайомої ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , знаючи про те, що в приміщені незачиненого гаража знаходиться спортивний велосипед марки «Ardis Zevs», що належить сину ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями не спостерігають стороні особи, шляхом вільного доступу, відчинивши двері гаража, проник всередину, звідки викрав вказаний велосипед. Після вчиненого ОСОБА_4 з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1345 від 25.10.2016 ринкова вартість з урахуванням зносу станом на 31.08.2016 бувшого в користуванні спортивного велосипеду марки «Ardis Zevs», придбаного 02.06.2012 за 3000 грн. новим, який був у справному стані, могла становити 1725,00 грн.

Таким чином ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1725,00 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. Суд вважає дану кваліфікацію вірною.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за ч. 2 ст. 185 КК України не визнав. Пояснив, що з 2012 по 29.10.2015 він проживав в цивільному шлюбі з матір`ю потерпілого ОСОБА_6 . Потім вони ще деякий час сходились та розходились. В будинку ОСОБА_6 та гаражі залишались його особисті речі і він заходив в гараж, про що ОСОБА_6 знала та не заперечувала. З кінця липня по кінець серпня 2016 року він проживав в гаражі ОСОБА_6 . Останній було про це відомо, окрім останніх днів, коли вона з сином поїхали на відпочинок. В дні, коли він ще проживав з ОСОБА_6 і у нього була робота, він брав велосипед потерпілого, щоб поїхати на роботу. Перед цим він питав у ОСОБА_6 , чи велосипед нікому не потрібний. ОСОБА_6 не заперечувала, щоб він брав велосипед, а потерпілий або спав, або його не було вдома. Потерпілий мав можливість запитати його про велосипед або заборонити його брати, але він цього не робив. Однак зазначив, що дозволу на користування велосипедом саме потерпілий йому не давав. 31.08.2016 йому необхідні були гроші і він взяв велосипед в гаражі, коли потерпілого та ОСОБА_6 не було в місті, бо вони були на відпочинку, про що він достовірно знав, і здав велосипед в ломбард. Дозволу на це потерпілий йому також не давав.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з 2011 року обвинувачений проживав з його матір`ю однією сім`єю, усім майном вони користувались спільно. Він здебільшого проживав у бабусі. Коли він почав навчання в м. Вінниці і коли приїжджав додому, то бачив, що немає його велосипеда. Мати казала, що велосипед брав обвинувачений, щоб їхати на роботу. Він не питав обвинуваченого про велосипед, оскільки був з ним в неприязнених відносинах і не дуже спілкувався. Приблизно напочатку липня 2016 року він приїхав додому і побачив, що обвинувачений знову у них проживає. Велосипед ще був в гаражі. Обвинувачений брав ключ від гаража та відчиняв його, оскільки там були його особисті речі. Приблизно всередині серпня 2016 року він помітив, що велосипеда немає. ОСОБА_4 на той час з його матір`ю вже не проживав. Спочатку він не турбувався, оскільки велосипед йому не був потрібний. А в жовтні 2016 року він запитав маму про велосипед і вона сказала, що, напевно, його взяв ОСОБА_4 . Він дозволяв користуватись велосипедом мамі, однак не давав згоди обвинуваченому користуватись його велосипедом і, тим більше, здати його в ломбард.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дала покази, що приблизно з 2012 року по жовтень 2015 року вона проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В липні 2016 року вона виявила, що на дверях гаража зламаний замок і там проживає обвинувачений. Він сказав, що йому немає де жити, і вона дозволила пожити йому деякий час. Іноді, ще коли вони проживали разом, обвинувачений брав велосипед її сина, щоб поїхати на роботу. Вона казала обвинуваченому, що син не дозволяє користуватись його велосипедом і щоб він його не брав, але обвинувачений на це не зважав. Вкінці серпня 2016 року, коли обвинувачений виїхав з її будинку, після її повернення з сином з відпочинку, вона помітила, що велосипед сина зник. Вона телефонувала ОСОБА_4 , щоб він повернув велосипед. В вересні 2016 року він сказав, що здав велосипед в ломбард. До жовтня 2016 року він велосипед так і не повернув, а тому син написав заяву в поліцію.

Крім показів обвинуваченого, потерпілого та свідка, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується такими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.10.2016, згідно якого ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_4 в період з 02 по 16 серпня 2016 року викрав з гаражного приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 належний йому велосипед, придбаний в 2012 році за 3000 грн.;

- протоколом огляду місця події від 19.10.2016 та фототаблицею до нього, згідно яких місцем події є приміщення гаража на території домоволодіння по АДРЕСА_2 . Територія домоволодіння огороджена парканом і вхід здійснюється через ворота. Приміщення гаража також зачиняється воротами, на яких є врізний замок. Пошкоджень на замку не виявлено;

- висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 1345 від 25.10.2016, згідно якого ринкова вартість з урахуванням зносу станом на 31.08.2016 бувшого в користуванні спортивного велосипеду марки «Ardis Zevs», придбаного 02.06.2012 за 3000 грн. новим, який був у справному стані, могла становити 1725,00 грн.;

- договором позики № 2.16.1772 від 31.08.2016, згідно якого ОСОБА_4 позичив у ВП № 2 ПТ «Ломбард Приват» 1000,00 грн. і в заставу залишив велосипед марки «Ardis Zevs», а також ордерами від 13.09.2016, 28.09.2016 та 13.10.2016 на продовження вказаного договору позики;

- протоколом пред`явлення предметів для впізнання від 03.11.2016, згідно якого ОСОБА_5 серед чотирьох велосипедів впізнав велосипед марки «Ardis Zevs», що був викрадений у нього з приміщення гаража. Даний велосипед 02.11.2016 вилучено з приміщення ВП № 2 ПТ «Ломбард Приват».

Вказані докази в їх сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину за ч. 2 ст.185 КК України та спростовують твердження обвинуваченого про те, що він не викрадав велосипед, оскільки, як пояснив і сам обвинувачений, потерпілий дозвіл користуватись належним йому велосипедом йому не давав, як і дозвіл здати велосипед в ломбард. Велосипед з гаража він взяв і здав в ломбард під час, коли потерпілий знаходився на відпочинку в іншому місці з метою отримати гроші.

Прокурор ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі із застосуванням ч. 4 ст. 70, п. 4 ч. 1 ст. 72, ст. 75, п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України. Потерпілий вважає, що обвинуваченому слід призначити міру покарання, не пов`язану з ізоляцією від суспільства.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем реєстрації характеризується наступним чином: скарг від сусідів та мешканців не надходило. Суд також враховує, що матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_5 відшкодована шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, думки потерпілого та прокурора щодо виду та розміру покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо в умовах без ізоляції від суспільства, що дає підстави суду до обраного покарання застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Також вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду від 18.11.2016 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт на строк 80 годин. Згідно повідомлення Могилів-Подільського МРВ з питань пробації ОСОБА_4 повністю відбув покарання, призначене йому вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.11.2016, у виді громадських робіт строком 80 годин. Вказане дає суду підстави при призначенні покарання застосувати ч. 4 ст. 70, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України.
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 12, 61, 65, 70 ч. 4, 72 ч. 1 п. 4, 75, 76 ч. 1 п. 1, 2, 185 ч. 2 КК України, ст.ст. 100, 124 ч. 2, 368-370, 374, 376 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання повністю відбуте покарання за вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.11.2016, яке становить 10 днів обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речові докази: спортивний велосипед марки «Ardis Zevs», що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , - повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1