справа № 462/4717/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, освіта середня, непрацюючої, неодруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше судимої
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженою 21.04.2010 року Буським районним судом Львівської області за ч.2 ст.185 КК України з врахуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців, та звільненою 22.08.14 року після відбуття строку покарання, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
ОСОБА_4 , 21.07.2015 року близько 16:25 год., повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, прибула на другий поверх будинку АДРЕСА_3 , де знаходиться приміщення офісу АТ «DHL «interneshnal Ukraine», в якому нікого не було та двері якого були відчинені, переконавшись що за нею ніхто не спостерігає, зайшла в середину приміщення, де з робочого столу, біля компютера взяла гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2.822,00 грн., що належали потерпілому ОСОБА_5 , які мала намір привласнити та витратити на особисті потреби, однак свого злочинного умислу не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, бо була помічена та затримана потерпілим ОСОБА_5 .
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю та надала суду пояснення, що збігаються з вищевикладеними обставинами, кається у вчиненому.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння нею змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 вповному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченної прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує стадію, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка є раніше судимою, непрацюючою, неодруженою, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (кримінальне провадження, а.с. 39-48), хворіє на туберкульоз легень, а також те, що обвинувачена в судовому засіданні визнала вину та щиро розкаялась у вчиненому та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винної.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття у вчиненні злочину. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України не встановлені.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, а тому на переконання суду міру покарання їй слід обрати з урахування ч. 3 ст. 68 КК України не більше 2/3 максимального строку санкції ч.2 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілих.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні. Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи або навчання.

Речовий доказ у справі компакт-диск з записом с камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання (а.с. 27).
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя ОСОБА_1