АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/397/17 Справа № 200/5567/17-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе Зіньківського району

Полтавської області, зареєстрованого в

АДРЕСА_1 , який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчому СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що ухвала слідчого судді постановлена з суттєвими порушеннями норм матеріального і процесуального права. Вказує на те, що слідчий суддя не дослідив наявність та доведеність кожного із ризиків, які заявлені стороною обвинувачення. Зазначає, що стороною обвинувачення не було надано жодного належного та допустимого доказу щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та наявності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Звертає увагу на те, що попри заперечення захисту з приводу обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 долученими до такого клопотання копіями протоколів допиту свідків слідчий суддя необґрунтовано, з порушенням норм процесуального права, а також з порушенням права змагальності, права на захист приймає такі копії протоколів допиту свідків, як за належний доказ обґрунтування підозри.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15.20 год. 31 травня 2017 року. Визначено розмір застави в сумі 320 000 грн. Покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які він у разі внесення визначеної суми застави зобов`язаний буде виконувати, а саме: прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт чи паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі невиконання яких слідчим суддею або судом буде вирішено питання про звернення застави в дохід держави.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 за адресою місця реєстрації не проживає, ніде не працює та не має сім`ї, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, санкцією ч. 2 ст. 289 КК України якого передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення злочину, поясненнями потерпілого та свідків, протоколом огляду автомобіля, протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом його затримання, згідно якого він був затриманий на місці скоєння злочину із знаряддями злочину, а саме сканером, тобто приладом, спеціально призначеним для протиправного відкриття дверей транспортних засобів; й відповідно існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інший злочин, оскільки офіційно не працевлаштований і не має постійного джерела доходів, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема сприяти уникненню відповідальності іншому учаснику злочину, якого затримати не вдалося та місце знаходження якого на даний час не встановлено. Заявлений стороною обвинувачення ризик «можливість підозрюваним незаконно впливати на свідків чи потерпілого» не знайшов свого підтвердження.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що існує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду та ризик, що підозрюваний буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене групою осіб.
01 квітня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
З фактичних обставин цього кримінального правопорушення вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у тому, що 01 квітня 2017 року приблизно о 14.45 год., за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, використовуючи електронний пристрій для зчитування інформації - сканер, незаконно відкрили центральні замки всіх дверей автомобіля «Тoyota Land Cruiser Prado», д/н НОМЕР_1 , який знаходився на парковці поблизу ТЦ «Дафі» на бульварі Зоряний, 1-д у м. Дніпрі та належить ОСОБА_9 , після чого незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину, поясненнями потерпілого та свідків, протоколом огляду автомобіля, протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом його затримання, згідно якого він був затриманий на місці скоєння злочину із знаряддями злочину, а саме сканером, тобто приладом, спеціально призначеним для протиправного відкриття дверей транспортних засобів.
Що стосується доводів захисника підозрюваного про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до нього виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, санкцією ч. 2 ст. 289 КК України якого передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, за адресою місця реєстрації не проживає, не має постійного місця роботи та не має сім`ї, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
При розгляді клопотання слідчим суддею з додержанням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ у справі Харченко проти України, розглянуто можливість застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено вмотивовано з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ч. 4 ст. 182 КПК України.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4