АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2017 року. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря
судових засідань ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 19.05.2016 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Кривий Ріг, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою-спеціальною освітою, офіційно не працюючого , раніше неодаразово судимого, останній раз: вироком Калинінського районного суду м. Горлівка, Донецької області за ст.ст. 391, 71 КК України до 2 років позбавлення волі, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2017 року,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Єдиний унікальний № 715/1243/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Провадження № 11-кп/794/112/17 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання до набрання вироку законної сили залишено без змін.
Вирішено питання пов`язане з речовими доказами.
На вказаний вирок суду 1-ї інстанції захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 , подано апеляційну скаргу.
Зі змісту якої, вбачається, що останній просить скасувати вирок районного суду в частині визнання винуватим та засудження ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та закрити кримінальне провадження щодо останнього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час судового розгляду кримінального провадження судом в порушення вимог ст. 374 КПК України не було зазначено мотивів неврахування окремих доказів, а саме: протоколу ОМП від 19.05.2017 року, протокол огляду предметів від 31.05.2016 року, покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших доказів.

Крім цього, суд визначивши винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, за кваліфікуючою ознакою вчинене повторно прийшов помилкового висновку.

При цьому, суд проігнорував вимоги ч. 2 ст. 291 КПК України в частині того, що обвинувальний акт має містити фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.

І саме головне, що у вину ОСОБА_5 ставиться вчинення злочину за кваліфікуючою ознакою повторність. Але в обвинувальному акті не визначено чому кримінальне правопорушення визнається особою повторним, чому саме дії ОСОБА_5 кваліфіковані за вказаною ознакою.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого, надійшло заперечення від прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_12 , з якого вбачається, що прокурор просить апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Інших апеляційних скарг від учасників судового розгляду не надходило.

Як зазначив районний суд у своєму вироку ОСОБА_5 18.05.2016 року близько 23 год. діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, зайшов на територію станції «Глибока-Буковинська» локомотивного ДЕПО Чернівці «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яке розташоване за адресою вул. Залізнична, 17, смт. Глибока Чернівецької області, де в подальшому підійшов до тепловозу 2 М62у-0288, який стояв на колії локомотивного ДЕПО, з якого за допомогою раніше заготовлених інструментів демонтував 2 деталі основного і додаткового полюсів сердечників головного генератора, вартістю 12 697,52 грн. та намагався їх викрасти, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин,

що не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені працівниками локомотивного ДЕПО станції «Глибока-Буковинська».

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану ним апеляційну скаргу, та просили її задовольнити на підставах наведених в ній, міркування прокурора, який просив подану апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, як необґрунтовану залишити без задоволення, а вирок суду, як законний без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією,

ОСОБА_5 18.05.2016 року близько 23 год. повторно, шляхом вільного доступу, зайшов на територію станції «Глибока-Буковинська» локомотивного ДЕПО Чернівці «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яке розташоване за адресою вул. Залізнична, 17, смт. Глибока Чернівецької області, де в подальшому підійшов до тепловозу 2 М62у-0288, який стояв на колії локомотивного ДЕПО, з якого за допомогою раніше заготовлених інструментів демонтував 2 деталі основного і додаткового полюсів сердечників головного генератора, вартістю 12 697,52 грн. та намагався їх викрасти, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені працівниками локомотивного ДЕПО станції «Глибока-Буковинська».

Статтею 307 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, вирок районного суду ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в ньому наведені належні і достатні мотиви і підстави для його ухвалення.

Апеляційний суд, під час розгляду кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за кваліфікаційною ознакою вчинена повторно, повністю доведена дослідженими в суді доказами, яким районний суд дав повну та всебічну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Так, будучи допитаним в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав та надав суду покази аналогічного змісту, з показами, які надавав в районному суді.

Не дивлячись на повне не визнання своєї вини, та наведені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого доводи, винуватість ОСОБА_5 у

вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена показами свідків, а також письмовими матеріалами кримінального провадження.

Так, свідок ОСОБА_13 надав районному суду покази, з яких вбачається, що він працює на станції «Глибока-Буковинська» на посаді начальника бази запасу локомотивного ДЕПО, що розташована в смт. Глибока. 18.05.2016 року біля 22 год. 45 хв. йому на мобільний телефон передзвонив ОСОБА_14 та повідомив, що н території бази з тепловозу хтось намагався скоїти крадіжку, при цьому особа втекла через вікно і побігла через лісопосадку до сільської дороги, яка виходить до виїзду із смт. Глибока до с. Слобітка. Приїхавши на базу ОСОБА_14 описав йому особу, яку він помітив, після цього він сів у свій автомобіль, білий бус Т4, та поїхав в сторону об`їзної дороги, де в кюветі помітив автомобіль «Мітцубісі Аутлендер» та обвинуваченого. Зупинившись та вийшовши з машини направився в сторону обвинуваченого, проте останній втік. Вказав, що з тепловозу намагалися викрасти основний і додатковий полюси генераторів, які пізніше були виявлені в лісопосадці та були йому повернуті під розписку.

Із наданих районному суду показів свідка ОСОБА_14 , вбачається, що він працює на станції «Глибока-Буковинська» на посаді слюсаря рухомого складу локомотивного ДЕПО, а також виконує обов`язки охоронця, а саме вночі забезпечує охорону наявних теплові зорів. 18.05.2016 року під час чергування, до нього прийшов його колега ОСОБА_15 забрати формуляр. Біля 23 год. 10 хв. вийшовши разом з ОСОБА_15 з приміщення чергової частини почув, що на території гавкає собака та підійшовши ближче до того місця почув шум в одному із теплові зорів. З метою перевірити чи немає сторонніх людей попросив ОСОБА_15 підстрахувати його, та вони разом підійшли до тепловоза з якого було чути шум. Залізши в тепловоз помітив невідому йому особу, одягнену в чорне, яка щось крутила. Посвітивши ліхтариком на дану особу, він помітив її обличчя, проте невідомий вистрибнув у вікно та почав тікати, і він разом з ОСОБА_15 намагався наздогнати, однак особа втекла. Після цього він одразу передзвонив ОСОБА_13 , якому повідомив про цю подію, а коли останній приїхав, він описав йому особу, яку бачив і ОСОБА_13 поїхав. Свідок з впевненістю стверджував, що обвинувачений ОСОБА_5 це саме та особа, обличчя якої він побачив у тепловозі, оскільки він зайшовши в тепловоз посвітив ліхтариком і на відстані близько до двох метрів побачив обвинуваченого і розгледів його.

Свідок ОСОБА_15 будучи допитаним в судовому засіданні районного суду пояснив, що він працює на станції «Глибока-Буковинська» на посаді машиніста. 18.05.2016 року біля 22 год. 30 хв. він зайшов до чергової частини ДЕПО до ОСОБА_14 , біля 23 год. вони вийшли разом з приміщення та почули, що на території гавкає собака, підійшовши почули шум в одному із тепловозів. З метою впевнитись, що нікого всередині немає, ОСОБА_14 попросив його підстрахувати та вони разом пішли до тепловоза з якого було чути шум. ОСОБА_14 маючи при собі ліхтарик, заліз до тепловоза та будучи всередині крикнув, що там хтось є. в цей момент з тепловоза через вікно

вистрибнула невідома особа, одягнута у темний одяг з шапкою на голові та почав тікати. Вони намагалися наздогнати невідомого, проте останній втік в лісопосадку. Після цього ОСОБА_16 йому сказав, що зайшовши в тепловоз невідома особа, що намагалася викрутити, і коли він посвітив на нього, останній випригнув у вікно.

Крім зазначених показів свідків, вина обвинуваченого також підтверджується наступними письмовими доказами.

Із даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_13 повідомив про те, що 19.05.2016 року приблизно о 00 год. невідомі особи, шляхом вільного доступу незаконно проникли на територію бази запасу локомотивів Львівської залізниці, що по АДРЕСА_3 звідки намагалися викрасти кольорові метали з дизельного відсіку локомотивів, що знаходились на відстої (а.к.п.46).

Дані з постанови слідчого від 31.05.2016 року свідчать про те, що дві деталі розміром 20*50 см. Кожна у вигляді металевих ребер з металу чорного кольору, які були вилучені в посадці смт. Глибока, неподалік території бази запасу локомотивного ДЕПО, визнано речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження та 29.06.2016 року під розписку були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_13 (а.к.п.56).

З даних, які містяться у довідці від 23.06.2016 року за № 12-13-2/524 виробничого структурного підрозділу «»Локомотивне ДЕПО Чернівці» вбачається, що загальна вартість основного та додаткового полюсу сердечника головного генератора становить 12 679,52 грн. (а.к.п.69).

З даних протоколу проведення слідчого експерименту від 29.06.2016 року та фото таблиці ілюстрації до нього вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 показав місце розташування тепловозу, вказав, як він потрапив до тепловозу та місце де він залишив територію ДЕПО (а.к.п.76-79).

Під кримінальним правопорушенням передбаченим ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України слід розуміти незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно.

Дане кримінальне правопорушення полягало у намаганні вчинити таємне викрадення чужого майна, а саме двох деталей основного і додаткового полюсів сердечників головного генератора, які демонтував за допомогою раніше заготовлених інструментів, однак злочинний умисел ОСОБА_5 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були припиненні працівниками локомотивного ДЕПО станції «Глибока-Буковинська».

Зазначені вище показання свідків, а також наявні у матеріалах кримінального провадження письмові докази, узгоджуються між собою і є послідовними та взаємодоповнюють один одного, а тому, на думку колегії суддів, були вірно покладені в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 та у своїй сукупності, дали змогу прийти до висновку про

вчинення ОСОБА_5 незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно.

Будь-яких підстав не довіряти іншим вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, об`єктивно узгоджуються між собою, взаємодоповнюють один одного та повністю у своїй сукупності відтворюють картину вчиненого.

Доводи захисника обвинуваченого про невірну кваліфікацію районним судом дій обвинуваченого ОСОБА_5 за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно на думку колегії суддів є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на Законі, оскільки приміткою до статті 185 КК України визначено, що повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбаченими, зокрема статтею 187 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, зокрема вироком Саксаганського районного суду м. Кривий ріг від 22.01.2003 року, частково зміненого вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.07.2003 року, зміненого ухвалою ВСУ від 28.10.2003 року за ст.ст. 296 ч. 4, 187 ч. 4, 121 ч. 2, 69, 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, що підтверджує правильність притягнення ОСОБА_5 за кваліфікуючою ознакою крадіжка вчинена повторно.

Також не допустив районний суд помилки і при призначенні ОСОБА_5 покарання, обравши останньому вид та міру покарання згідно загальних принципів призначення покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, відсутність шкоди завданої злочином.

При цьому судом враховано, що обвинувачений вчинив злочин маючи не зняту і не погашену судимість за скоєння умисних злочинів в тому числі проти власності, не визнав свою вину.

Саме таке покарання, у виді позбавлення волі на строк один рік, на думку колегії суддів, в даному конкретному випадку, обране з врахуванням обставин провадження, і є необхіднім і достатнім для виправлення особи ОСОБА_5 та недопущення вчинення ним в подальшому кримінальних правопорушень.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, також не дають підстав для зміни чи скасування вироку районного суду.

Вирок районного суду, з яким погоджується колегія суддів, належним чином умотивований, не суперечить вимогам кримінального процесуального Закону та відповідає меті покарання, а тому апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі, допущено не було.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000280 від 19.05.2016 року, щодо ОСОБА_5 , засудженого за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України без зміни.
Взяти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту із зали суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 14 березня 2017 року, тобто з дня його взяття під варту по даному кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3