АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/6693/15-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/757/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сороківка Харківського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1. 20 січня 2005 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком 2 роки;
2. 23 червня 2005 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі;
3. 1 червня 2006 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 19 березня 2009 року на 8 місяців 4 дні;
4. 23 вересня 2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання у виді 1 року позбавлення волі умовно-достроково згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 березня 2013 року,
5. 3 березня 2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, -
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років та 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 3 березня 2016 року більш суворим покаранням, призначеним за новим вироком, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 3 років та 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
До набрання вироком законної сили, ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань Управління ДПС України в Харківській області (№ 27).
Початок відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 20 грудня 2016 року.
У час відбуття покарання, призначеного за цим вироком, зарахований строк покарання, частково відбутий ОСОБА_8 за вироком Київського районного суду м.Харкова від 3 березня 2016 року, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, тобто постановлено зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 18 червня 2015 року по 6 червня 2016 року та з 4 липня 2016 року по 20 грудня 2016 року у строк відбуття покарання, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Присуджено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, в розмірі 6 818 гривень 22 копійки.
Як встановив суд, приблизно о 17 годині 5 січня 2015 року ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався по проспекту Маршала Жукова в м. Харкові з боку вул. Танкопія в напрямку вул. Олімпійська.
Під час руху по вказаному проспекту, в районі розташування будинку №17, намагаючись виконати випередження попутного тролейбусу, водій ОСОБА_8 не врахував дорожню обстановку у вигляді мокрої дороги та сніжного накату на її середині, не обрав безпечної швидкості свого автомобілю, чим грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, та втратив контроль над керуванням свого транспортного засобу, виїхавши на смугу руху зустрічного напрямку, де допустив зіткнення з автомобілем «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному для автомобілю «ВАЗ 2105» напрямку.
В апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на щире каяття, позитивну характеристику за місцем мешкання, а також на те, що він за 23 роки водійського стажу жодного разу не порушував Правила дорожнього руху, просить вирок суду змінити та призначити більш м`яке покарання.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити подану обвинуваченим апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до КПК, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Разом з тим, суд першої інстанції не дотримався цих вимог при розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку.

Так, згідно з вимогами ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

У мотивувальній частині вироку, відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Однак, всупереч вимогам закону, ухвалюючи вирок, суд при формулюванні обвинувачення не зазначив наслідків кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, проявляється у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, настанням наслідків у виді смерті людини чи завдання їй тяжкого тілесного ушкодження та прямого причинного зв`язку між порушенням та наслідками, що настали.

Згідно з формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_8 , приблизно о 17 годині 5 січня 2015 року, керуючи справним автомобілем «ВАЗ 2105» у стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, під час здійснення випередження попутного тролейбусу, не врахував дорожню обстановку у вигляді мокрої дороги та снігового накату на її середині, не обравши безпечної швидкості руху свого автомобілю, чим грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, допустив його виїзд на смугу зустрічного напрямку, де скоїв зіткнення з автомобілем «Land Rover», під керуванням ОСОБА_10 .
Таким чином, судом у мотивувальній частині вироку не зазначено, що внаслідок саме цієї дорожньо-транспортної події пасажиру автомобілю ВАЗ 2105 ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи №6-Ат/15 від 15 січня 2015 року, завдані тяжкі тілесні ушкодження у вигляді гострої відкритої черепно-мозкової травми, що потягли за собою смерть потерпілої.

Вказане порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою, згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК України, для скасування оскаржуваного вироку.

Крім того, відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України, судове рішення у будь-якого разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

У частині 5 ст.27 КПК України зазначено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При цьому складається журнал судового засідання, а технічний запис фіксується на магнітному диску.

Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 4 ст.107 КПК України передбачено, що фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів в суді є обов`язковим.

Згідно з п.3.7. Інструкції про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового засідання, після запису архівної та робочої копій секретар здійснює перевірку якості запису шляхом вибіркового прослуховування.

У п.6.1. вищезазначеної Інструкції вказано, що з місцевого суду до апеляційного передається робоча копія фонограм засідань місцевого суду.

Перед передачею проводиться перевірка компакт-диска з робочою копією фонограми місцевого суду; номер судової справи, прізвище, ім`я, по батькові судді (головуючого у судовому засіданні), повний об`єм (Mb, Kb) компакт-диска (компакт-дисків) вказується в супровідному листі; а компакт-диск (компакт-диски) в окремому конверті підклеюється до судової справи для пересилання його разом зі справою.

Разом з тим, в матеріалах судового провадження, хоча і наявний диск, проте на ньому відсутні звукозаписи судових засідань суду першої інстанції, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є підставою, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.415 КПК України, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції кримінальне провадження розглянуте з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а апеляційний суд позбавлений можливості виправити вказаний недолік, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання підлягають перевірці в ході нового судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, п.3 ч.1 ст.409, ч.1, п.7 ч.2 ст.412, 415 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:
_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5