Справа № 200/2321/17
Провадження № 1-кп/0203/227/2017
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000636 від 12.08.2016 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта вища, раніше несудимий, одружений, має неповнолітню дитину 2013 року народження, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

12 серпня 2016 року, близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем «TOYOTA CAMRY», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 рухався по пр. Пилипа Орлика (пр. Ілліча) зі сторони пр. Богдана Хмельницького ( пр. Героїв Сталінграду) в напрямку пр. Олександра Поля (пр. Кірова) Шевченківського (Бабушкінського) району м. Дніпро (Дніпропетровськ). У ході руху він зупинив свій автомобіль. Відновлюючи рух та рухаючись заднім ходом, об 11 годині 32 хвилин, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру, не переконавшись у безпеці руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого в районі будинку №20 розташованого на пр. Пилипа Орлика, задньою правою частиною керованого ним автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїжджу частину дороги пр. Пилипа Орлика зліва направо по напрямку руху автомобіля «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, перелому потиличної кістки зліва (на рівні тьмяно-потиличного шову), субдуральної гематоми малого об`єму та субарахноїдального крововиливу в лобній та скроневій ділянках праворуч, забою головного мозку ІІ ступеню без органічних змін в речовині головного мозку, синця в потиличній області ліворуч, ліктьовій області ліворуч, садна передньо-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу. Черепно-мозкова травма під час травматичного процесу ускладнилась гострою післятравматичною сенсоневральною приглухуватістю зліва. Встановлені тілесні ушкодження спричинені від травматичної дії тупих твердих предметів, що діяли в область передньо-зовнішньої поверхні лівої нижньої кінцівки, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, що рухався, з послідуючим падінням ОСОБА_4 на дорожнє покриття та ударом лівою потиличною частиною голови об нього, що могло мати місце за умов ДТП 12.08.2016 року. Вказані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_5 керуючи автомобілем «TOYOTA CAMRY» р/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п.1.3, 1.5, 2.3 «б», п. 10.1, п.10.9 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

-п.1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»

-п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку або перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-а. 2.3 б) «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися цим засобом у дорозі»

-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та любою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»

-п. 10.9. « Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

Порушення п. 10.1 та п.10.9 ПДР знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що наступили.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засідання свою вину визнав повністю, пояснивши суду, що рухався на автомобілі «TOYOTA CAMRY», р/н НОМЕР_1 , звернув на пр. Ілліча, рухався в напрямок пр. Кірова (О. Поля). Пропустивши поворот на СТО, він зупинив автомобіль, подивившись назад, впевнився, що позаду немає ніяких перешкод, після чого почав на невеликій швидкості рухатися заднім ходом, при цьому також дивився дзеркало, однак не помітив потерпілу. Коли відчув поштовх, одразу зупинився, побачив потерпілу на яку скоїв наїзд, викликав швидку та поліцію, намагався надати потерпілій на місці першу допомогу. На місце прибули співробітники поліції та слідчий, було зафіксовано анкетні дані, його було направлено на освідчення. Приїхав до потерпілої в лікарню, з`ясував які ліки необхідні, зустрівся з дочкою потерпілої, з якої обговорював фінансові питання, але спільної мови з нею не знайшов. Вподальшому, усі витрати, які понесла потерпіла, ним були сплачені в повному обсязі. В скоєному кається.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що після того як впевнилася, що машин немає на дорозі, почала переходити проїзну частину пр. Ілліча. В день подій була вдягнена в червоний одяг, тому, на її думку, не помітити її на дорозі було важко. Пам`ятає, що встигла підняти руки та одразу втратила свідомість. Обставини, як її привезли до 16 лікарні та інші обставини не пам`ятає. Обвинувачений супроводжував її, був у швидкій, потім навідував у лікарні. Обвинуваченим через дочку на її лікування спочатку були передані гроші в сумі 1000 грн. Під час ДТП вона отримала значні тілесні ушкодження, як було встановлено комісійною експертизою, у зв`язку із подальшим лікуванням нею було понесені грошові витрати. Нарахувавши суму витрат, вона пред`явила її обвинуваченому, яку ОСОБА_5 відшкодував їй в повному обсязі, в тому числі сплатив гроші за пошкоджену під час ДТП сережку. Претензій до обвинуваченого не має, просила останнього суворо не наказувати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.
Призначаючи покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, в повному обсязі відшкодував потерпілій витрати на лікування, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, відшкодування шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивчивши всі вказані обставини, суд вважає, що ОСОБА_5 можливо призначити мінімальне покарання, визначене санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, даних про те, що останній будь-коли скоював адміністративні правопорушення, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу, відсутні, з урахуванням думки потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання, суд вважає за можливим не застосовувати до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Судові витрати в розмірі 704, 80 гривень за проведення судово-автотехнічної експертизи, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася.

Речові докази: автомобіль «TOYOTA CAMRY», р/н НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_5 , залишити йому же.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 704 ( сімсот чотири) гривні 80 копійок.

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1