Справа № 182/647/17
Провадження № 1-кп/0182/338/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.04.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2016 за № 0004443 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянки України, не маючої реєстрації, проживаючої у АДРЕСА_1 , з освітою 9 кл., такої, що не працює та не навчається, незамужньої, не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
представника служби у справах
дітей Нікопольської міськради ОСОБА_6
представника СП
Нікопольського ВП ОСОБА_7
представника Нікопольського МРВ
з питань пробації ПС МРУ ВКПП МЮ ОСОБА_8 , -
в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_3 07.11.2016 приблизно о 09.00 год., знаходячись в гостях у ОСОБА_9 в кв. АДРЕСА_2 , де, побачивши на ліжку належний ОСОБА_9 мобільний телефон, у неї виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що потерпілий спить та за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , діючи таємно умисно з корисливих мотивів, викрала мобільний телефон «Леново А 369 І» чорного кольору, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи станом на 07.11.2016 становить 770 грн, в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС», на рахунку якого грошей не була, які належать ОСОБА_9 , чим спричинила матеріальний збиток потерпілому на вказану суму. З місця вчинення злочину втікла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винуватою себе визнала повністю і пояснила суду, що раніше вона проживала з батьком і матір`ю. Батько був судимий і двічі відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Коли він звільнився останній раз, то втягнув матір у вживання наркотиків. Батьки також продавали наркотичні засоби. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько помер, пізніше померла і його мати. Оскільки вони з матір`ю проживали у цій квартирі, то були вимушені залишити житло. Після цього вона залишилася на вулиці без житла. Проживала, де знаходила притулок у знайомих, друзів. На початку листопада 2016 р. вона зустріла свого однокласника ОСОБА_10 , у якого залишилася ночувати. Вранці, коли інші спали, вона викрала мобільний телефон, втекла з квартири і продала телефон за 250 грн. Зробила це, т.я. не мала коштів для існування. У вчиненому вона кається. На даний час вона влаштована у реабілітаційний центр «Благодать» та допомагає у дитячому будинку сімейного типу ОСОБА_11 . Має намір поновити навчання в НЦПО, звідки була відрахована за прогули. Запевняє, що зробила висновки і більше цього не робитиме.
Винуватість обвинуваченої, крім її показів, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження:
-Протоколом огляду від 12.11.2016 добровільно виданого ОСОБА_12 мобільного телефону «Леново», імей якого збігається з імей викраденого у ОСОБА_9 телефону (а.п. 27-28);
-Розпискою ОСОБА_9 про отримання телефону (а.п. 30);
-Висновком судової товарознавчої експертизи від 20.12.2016 № 6/12.1/2420, відповідно до якої вартість мобільного телефону «Леново А 369 І» станом на 07.11.2016 становить 770 грн (а.п. 41-43).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченої повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченої винною у вчиненні кримінального правопорушення, за яким вона обвинувачується.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ст.. 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_3 на обліку у них не перебувала, але потрапляла в поле зору у зв`язку з інформацією зі школи про пропуски занять без поважних причин. Були проведені профілактичні бесіди, як з дівчиною, так і з її матір`ю. Про те, що ОСОБА_3 залишилася без батьківського піклування та бродяжила, а її мати перебувала у розшуку, інформація їм не надходила.
Інспектор ювенальної превенції СП Нікопольського ВП ГУ НП у Дніпропетровській обл.. ОСОБА_7 також пояснив, що ОСОБА_3 не перебувала у них на обліку.
Інспектор Нікопольського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ ОСОБА_8 підтримала свою досудову доповідь, яка була складена на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду і проти якої обвинувачена не заперечувала і пояснила, що ОСОБА_3 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення її можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів: допомогти поновити навчання у НЦПО, залучити до психологічних тренінгів, налагодити взаємовідносини з рідними.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості, особу винної, яка раніше судимою не була.
Також судом враховується, що ОСОБА_3 останнім часом виховувалася у неблагополучній родині, де батько відбував покарання у вигляді позбавлення волі, сам вживав і залучив до вживання наркотичних засобів матір обвинуваченої. Після смерті батька і внаслідок перебування у розшуку матері, ОСОБА_3 взагалі залишилася без батьківського піклування, бродяжила, жебракувала, що, безумовно, стало причиною вчинення нею злочину. Крім того, судом встановлено, що на даний час поведінка ОСОБА_3 значно покращилася вона проживає у реабілітаційному центрі «Благодать», де вона соціалізувалася, веде здоровий спосіб життя, має багато друзів, приймає участь у волонтерській діяльності, має позитивну характеристику. Також суд ураховує, що вона на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, може повністю усвідомлювати значення свої дій і керувати ними; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці, відшкодування шкоди, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у вигляді громадських робіт, оскільки таке покарання, як штраф, їй призначити не можливо, т.як вона не працює, виправні роботи їй не можуть бути призначені з цієї ж причини.
Запобіжні заходи не обиралися. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільні позови по справі не заявлені.
Речовий докази мобільний телефон «Леново А 369 І», який знаходиться у потерпілого ОСОБА_9 залишити йому.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 484, 485, 487 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченню за ч.1 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк вісімдесят годин.
Міра запобіжного заходу не обиралася. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речовий докази мобільний телефон «Леново А 369 І», який знаходиться у потерпілого ОСОБА_9 залишити йому.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1