справа № 401/3446/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №401/3446/16-к,
17 січня 2017 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,
цивільного позивача ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кременчуці Полтавської області, українця, громадянина України, освіта вища, який тимчасово не працює, одружений та має двох дітей, зареєстрований та мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , судимості немає,
- за обвинуваченням у злочині, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за таких обставин.
Так, 02 червня 2016 року близько 17 години водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ЗАЗ 110206, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Героїв України в м. Світловодську Кіровоградської області, наближаючись до перехрестя з вулицею Гоголя, проявив особисту неуважність і недбалість щодо дотримання вимог правил безпеки дорожнього руху, та допустив грубе порушення вимог п.10.1, п.10.4 та п.12.3 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом праворуч завчасно зайняти відповідне крайнє праве положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, і у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
При цьому, наближаючись на автомобілі до перехрестя з вулицею Гоголя, водій ОСОБА_4 розпочав маневр повороту праворуч, та проявив неуважність до дорожньої обстановки, не впевнився в тому, що це буде безпечним і не створить небезпеки для руху іншому учаснику, який рухався в попутному напрямку по крайній правій смузі, перед поворотом праворуч завчасно не зайняв крайнє праве положення на проїзній частині, тим самим створив перешкоду у русі мопеду «Viper Active ZS 50», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку по правій крайній смузі та перевозив пасажира. Створивши аварійну обстановку ОСОБА_4 негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, внаслідок чого допустив зіткнення з вищевказаним мопедом під керуванням ОСОБА_8 .
В результаті спричиненої водієм ОСОБА_4 дорожньо-транспортної пригоди водію мопеду ОСОБА_8 внаслідок зіткнення та падіння спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді многооскольчатого перелому лівої стегнової кістки в н/3 з комбінованим зміщенням, саден в області лівої кисті, в області лівого колінного суглобу, які викликали тривалий розлад здоров`я потерпілого, та пасажиру мопеду ОСОБА_7 внаслідок падіння спричинено обширні садна лівої руки та лівої ноги, які є легкими тілесними ушкодженнями.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що сторона захисту не заперечує проти доведеності стороною обвинувачення винуватості водія ОСОБА_4 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 02 червня 2016 року в м. Світловодську на перехресті вулиць Героїв України та Гоголя, та внаслідок якої водієві мопеду потерпілому ОСОБА_8 та пасажиру мопеду дочці потерпілого ОСОБА_7 було завдано тілесних ушкоджень. При призначенні виду та міри покарання захисник просив суд врахувати, що ОСОБА_4 вчинено вперше злочин невеликої тяжкості та з необережності, яке сталося внаслідок помилки водія, і в якому він розкаюється, просить у потерпілих пробачення. ОСОБА_9 позитивно характеризується, з місця ДТП не зник, а навпаки викликав для потерпілих швидку допомогу та працівників поліції. ОСОБА_9 одружений, виховує двох малолітніх дітей, займається волонтерською діяльністю, офіційно не працює та не має стабільних доходів, для заробітку використовує автомобіль, а тому позбавлення його прав водія позбавить його джерела доходів. Сторона захисту не заперечує проти задоволення позову прокурора в інтересах Світловодської центральної лікарні про стягнення витрат на лікування потерпілого. Сторона захисту заперечує проти задоволення позову потерпілого ОСОБА_8 та цивільного позивача ОСОБА_7 , зазначаючи, що за завдану внаслідок ДТП забезпеченим транспортним засобом ЗАЗ 110206 шкоду повинна відповідати Страхова компанія «Уніка» відповідно до страхового полісу від 19 березня 2016 року, якою застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника.
Потерпілий ОСОБА_8 за станом здоров`я в судове засідання не прибув з причини складності пересування внаслідок отриманих в ДТП травм, просив суд розглянути справу без його участі з участю його представника, та просив задовольнити його позов.
Прокурором в інтересах Світловодської Центральної районної лікарні заявлено цивільний позов про відшкодування понесених лікарнею витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 в розмірі 1711 грн. 12 коп.
Крім повного визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні злочину, його вина в інкримінованому злочині повністю підтверджується зібраними по справі доказами.
Проаналізувавши викладене, враховуючи, що учасниками процесу фактичні обставини справи не оспорювалися, зібрані досудовим розслідуванням докази під сумнів не ставилися, суд в силу ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно не оспорюваних фактичних обставин справи, які є належними, достовірними, допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні встановленого судом злочину. За таких обставин та за згодою сторони обвинувачення та сторони захисту, суд під час судового слідства обмежився допитом обвинуваченого, заслуховуванням пояснень представника потерпілого та цивільного позивача, та дослідженням доказів, які характеризують особу ОСОБА_4 й обґрунтовують заявлені у справі цивільні позови.
Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, суд визнає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині доведена повністю, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто за ч.1 ст.286 КК України.
При призначенні покарання, відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 допустив необережний злочин невеликої тяжкості, свою вину визнав та з приводу вчиненого шкодує, тимчасово не працює, не має постійного заробітку, має постійне місце проживання де характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, займається волонтерською діяльністю використовуючи для перевозок автомобіль, одружений та виховує двох малолітніх дітей.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого та сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин справи, даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання і призначення менш суворого покарання особі, яка раніше не вчиняла злочини, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним обставинам та характеру скоєного правопорушення, та необхідним і достатнім для виправлення винної особи, враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин з необережності, при цьому не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді визначеного строку обмеження волі та без позбавлення його права керування транспортними засобами.
При цьому, суд визнає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства та реального відбування покарання, а тому його можливо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням йому на підставі ст.75 КК України іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Вирішуючи справу в частині цивільного позову прокурора суд виходить з вимог ч.1 ст.1206 ЦК України, відповідно до яких, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
На підставі викладеного позов прокурора в інтересах Світловодської ЦРЛ, як доведений стороною обвинувачення та визнаний стороною захисту, слід задовольнити, та з ОСОБА_4 на користь Світловодської ЦРЛ слід стягнути витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_8 в розмірі 1711 грн. 12 коп.
Вирішуючи справу в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 та цивільного позивача ОСОБА_7 суд виходить з положень чинного законодавства.
Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;
Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоду в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом вказаного Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).
Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.
Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.
Вказаний правовий висновок зроблено Верховним Судом України у справі №6-954цс16.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», - шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
На підставі викладеного, суд визнає, що потерпілим ОСОБА_8 та цивільним позивачем ОСОБА_7 обґрунтовано подано у кримінальній справі цивільні позови до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки, яким керував обвинувачений, а тому вони підлягають задоволенню.
Наданими цивільним позивачем ОСОБА_7 до позовних заяв копіями документів про отримані внаслідок ДТП легкі тілесні ушкодження та понесені витрати на їх лікування підтверджується її витрати, а тому її цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на її користь завданої матеріальної шкоди підлягає задоволенню.
Факти отримання потерпілим та цивільним позивачем тілесних ушкоджень в результаті ДТП, винуватцем якої є обвинувачений, перенесені страждання потерпілим та цивільним позивачем у результаті отриманих травм, тривале лікування потерпілого, є безспірними.
Визначаючи розмір суми компенсації завданої моральної шкоди суд враховує обставини за яких була завдана така шкода потерпілому ОСОБА_8 та цивільному позивачу ОСОБА_7 , ступінь їх моральних страждань, факт порушення їх нормальних життєвих зв`язків, та беручи до уваги складність та тривалість лікування потерпілого, виходячи з засад розумності і справедливості, враховуючи сімейний та майновий стан обвинуваченого, в рахунок відшкодування моральної шкоди на думку суду з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 слід стягнути 25 000 грн., а на користь цивільного позивача ОСОБА_7 слід стягнути 3 000 грн.
Судові витрати за проведення судових інженерно-транспортних та авто технічних експертиз №№449, 1095, 1096, 1101, 1483, на загальну суму 4841,80 грн. підлягають стягненню з засудженого відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує керуючись правилами ч. 9 ст. 100 КПК України. При цьому судом враховується, що транспортний засіб Таврія, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить дружині обвинуваченого у данному кримінальному провадженні знаряддям вчинення злочину не визнано, в зв`язку з чим, з огляду на вимоги ч.9 ст.100 КПК України вказаний речовий доказ підлягає поверненню обвинуваченому.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винувати за ч.1 ст.286 КК України на підставі якої призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 2 (два) роки.
В силу ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.
Цивільний позов потерпілого задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 26 317 (двадцять шість тисяч триста тринадцять) грн., у відшкодування моральної шкоди 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн., а всього 51 317 (п`ятдесят одну тисячу триста сімнадцять) грн.
Цивільний позов цивільного позивача задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 211 грн., у відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн., а всього 3211 (три тисячі двісті одинадцять) грн.
Цивільний позов прокурора задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 на користь Світловодської центральної районної лікарні у відшкодування понесених витрат на лікування ОСОБА_8 1711,12 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 4841 (чотири тисячі вісімсот сорок одну) грн. 80 коп.
Речові докази по справі: 1. автомобіль Таврія «ЗАЗ 110206, держреєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_11 за належністю, 2. мопед «Вайпер», держреєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити ОСОБА_8 за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд у продовж 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.
Суддя підпис Згідно з оригіналом
Суддя Світловодського
міськрайонного суду ОСОБА_1