Справа № 201/34/17-к
Провадження № 1кп/201/109/2017
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 лютого 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 0004765 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, неодружений, неповнолітніх дітей не має, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.08.2000 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровськ, за ч. 1 ст. 101, ч. 3 ст. 101, ч. 3 ст. 206, ч. 1 ст. 42 КК України (1960 р.) до 9 років позбавлення волі суворого режиму. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2009 року згідно ст. 82 КК України, невідбутий строк 2 р. 9 міс. 23 дн. позбавлення волі замінено на обмеження волі;

- 03.12.2008 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 3 ст. 185, ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки, звільнено з залу суду;

- 26.01.2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України, до 3 років 1 міс. позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбутий строк 5 міс. по вироку від 03.12.2008 року та до відбуття 3 роки 6 міс. позбавлення волі. Звільнився умовно-достроково на 3 місяців з 23.07.2013 року;

-12.06.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за ст.123 КК України та призначено покарання у вигляді одного року восьми місяців обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання, 3 днів позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 26.01.2012 року, визначивши остаточно до відбування десять місяців три дні позбавлення волі, звільнено з залу суду;

-06.03.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 263 КК України до штрафу в дохід держави в сумі 850 гривень.

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 12.11.2016 року приблизно о 06-50 годині, знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Медична, 4 вступив у попередню змову з невстановленою для слідства особою на вчинення тяжкого умисного злочину, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, розподіливши між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, 12.11.2016 року приблизно о 07-00 годині ОСОБА_3 разом з невстановленою особою, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, побачили гараж, котрий належить ОСОБА_5 , який співучасники визначили як об`єкт свого злочинного посягання, шляхом підбору ключа відчинили двері гаражу та проникли у приміщення гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном за передньою змовою групою осіб, яке зберігалось у приміщенні гаражу, помітили на підлозі зварювальний апарат, який згідно висновку товарознавчої експертизи коштує 357 гривень, який визначили в якості об`єкту свого злочинного посягання, та який належав ОСОБА_5 . Далі, діючи за попередньою змовою, усвідомлюючи, що своїми діями вони вчиняють тяжкий злочин, ОСОБА_3 разом з невстановленою особою взяли зварювальний апарат, та із викраденим майном вийшли з гаражного приміщення, де, знаходячись на виході, були зупинені власником гаражного приміщення ОСОБА_5 , у зв`язку з чим не змогли розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, закінчений замах на таємне викрадання чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, пояснивши, що 12.11.2016 року приблизно о 07-00 годині ОСОБА_3 разом з невстановленою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, побачили гараж, котрий належить ОСОБА_5 , який співучасники визначили як об`єкт свого злочинного посягання, шляхом підбору ключа відчинили двері гаражу та проникли у приміщення гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Потім помітили на підлозі зварювальний апарат, взяли його та вийшли з гаражного приміщення, де, знаходячись на виході, були зупинені власником гаражного приміщення ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадання чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, ступінь здійснення злочинного наміру обвинуваченим та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, які не залежали від волі обвинуваченого. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря-нарколога перебував під диспансерно-динамічним наглядом за адресою: ж/м Тополя-3, АДРЕСА_3 , з 03.09.1998 р. з діагнозом: «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опоїдів. Синдром залежності». Знятий з обліку з 10.09.2001 року по засудженню.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак з урахуванням вимог ст. 68 КК України не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, ступеню здійснення злочинного наміру та причини з яких злочин не було закінчено, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.
Долю речових доказів су вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Також з обвинуваченого необхідно стягни витрати на експерта.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк два роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути ОСОБА_3 витрати на залучення експерта в розмірі 352,40 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1