АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно вилучене в ході огляду 08 листопада 2016 року за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 37, а саме на автомобіль «Mitsubishi L 200» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_7 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 на вказаний автомобіль.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані слідчим матеріали доводять наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі власник майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так, апелянт посилається на відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль, оскільки слідчим не надано жодних доказів на обґрунтування своїх доводів з приводу того, що саме цей автомобіль має якесь відношення до кримінального провадження. Також, ОСОБА_7 вважає необґрунтованими і висновки слідчого судді з приводу того, що його автомобіль може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, оскільки ні в клопотанні слідчого, ні в доданих до нього матеріалах не міститься даних, які б давали достатні підстави вважати, що автомобіль «Mitsubishi L 200», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.

Також, апелянт вказує на своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, оскільки розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його про дату судового засідання, а копію оскаржуваного рішення він отримав 05 грудня 2016 року.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення особи, яка подала скаргу, а копія постановленого судом рішення, як вбачається з наданих суду матеріалів, була ним отримана 05 грудня 2016 року, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо своєчасності оскарження ухвали слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна, серед іншого, допускається з метою збереження речових доказів.
Як вбачається з клопотання слідчого Солом`янським управлінням поліції ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування № 0013140 від 08 листопада 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.
Згідно доводів клопотання слідчого, ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в невстановлений досудовим розслідуванням дату та час вступили в злочинну змову між собою з метою здійснення незаконного викрадення гр.. ОСОБА_15 .
Звертаючись в рамках даного кримінального провадження з клопотанням про арешт майна, а саме на автомобіль «Mitsubishi L 200», д.н.з. НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_7 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 на вказаний автомобіль, слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження цього майна, як речового доказу. В обґрунтування своїх вимог слідчий вказав, що даний автомобіль являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки в ході досудового розслідування було встановлено, що підозрювані прибули на ньому до місця злочину та планували зникнути на ньому після вчинення злочину.

Слідчий суддя задовольнив подане клопотання та наклав арешт на автомобіль, пославшись на наявність підстав вважати, що він відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України.
Проте, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Також, ст. 171 КПК України зобов`язує сторону яка звертається з клопотанням про арешт майна не лише вказати мету такого заходу забезпечення кримінального провадження, а і надати докази на підтвердження викладених в клопотанні доводів.

Проте, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що вилучений автомобіль відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки в них загалі відсутні посилання на автомобіль «Mitsubishi L 200», д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, в клопотанні про арешт майна зазначається, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули на місце вчинення злочину на автомобілі «Фольцваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_4 . В протоколах допитів потерпілого ОСОБА_15 і свідка ОСОБА_16 , про автомобіль «Mitsubishi L 200» також не зазначається. Відомості до ЄДРД в рамках кримінального провадження № 0013140 відносно власника цього автомобіля, ОСОБА_7 , не внесено, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах посилання на ОСОБА_7 , як на можливого співучасника вчинення злочину, відсутні. Будь-які відомості, які б давали підстави і підозри вважати про можливу причетність автомобіля «Mitsubishi L 200» до вчинення кримінального правопорушення, в матеріалах провадження відсутні.

Не надав суду таких даних і прокурор в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає недоведеними доводи слідчого з приводу того, що вилучений автомобіль відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не надано даних, які б давали підстави вважати, що цей автомобіль був об`єктом кримінального правопорушення, набутий в наслідок злочинних дій, або був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку з цим, стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
За таких обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених вище обставин, в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого суддіСолом`янського районного суду міста Києва від 14 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно вилучене в ході огляду 08 листопада 2016 року за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 37, а саме на автомобіль «Mitsubishi L 200» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_7 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 на вказаний автомобіль, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно вилучене в ході огляду 08 листопада 2016 року за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 37, а саме на автомобіль «Mitsubishi L 200» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_7 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 на вказаний автомобіль, відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/264/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_17
Доповідач ОСОБА_1