Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/324/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 263 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.07.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.07.2017 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 год. 50 хв. 05 вересня 2017 року, та визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 64 000 грн.
В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням, яке погоджено із прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , в якому просив застосувати стосовно ОСОБА_8 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 19 грудня 2016 року за № 0000167, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.07.2017 року вказане клопотання слідчого було задоволено і стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 64 000 грн. Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. При цьому слідчий суддя також врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим, застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як застосування більш м`яких запобіжних заходів, на його думку, не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків.
Не погоджуючись із вказаним рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не було підтверджено доказами той факт, що вилучені в салоні автомобіля патрони помістив туди саме ОСОБА_8 . Свідків цієї події встановлено не було. Таким чином, посилання слідства на те, що ОСОБА_8 знаходячись на свободі якимось чином може впливати на свідків та на хід досудового розслідування об`єктивно нічим не підтвердженні. Окрім цього, апелянт зазначає, що поза увагою слідчого судді залишились дані про особу ОСОБА_8 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, дружину та двох малолітніх дітей на своєму утриманні, має незадовільний стан здоров`я. За вказаних обставин, на переконання сторони захисту, слідчий суддя застосував до підозрюваного ОСОБА_8 занадто суворий вид запобіжного заходу.
Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 та його підзахисного ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали подання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду, та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Так, при розгляді клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також те, що матеріали подання містять дані, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно вплинути на свідків, інших підозрюваних. Про наявність вказаних ризиків свідчить той факт, що кримінальне правопорушення в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, так як санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, що вказує на можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, слід зазначити, що оскільки на даний час по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій направлених на встановлення та зібрання доказів, а тому у разі застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній зможе незаконно впливати на хід досудового розслідування, в тому числі впливати на свідків, інших підозрюваних.
Доводи захисту з приводу того, що слідчим суддею не враховано дані про особу ОСОБА_8 , а саме наявність на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність судимостей, а також поганий стан здоров`я, на переконання колегії суддів жодним чином не впливають на наявність ризиків по даному кримінальному провадженню, а тому є безпідставними. Окрім цього, надані слідчому судді та колегії суддів довідки про стан здоров`я ОСОБА_8 не містять заборони утримання підозрюваного під вартою, у зв`язку із чим такі довідки не мають вирішального значення при вирішенні питання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Надуманими є апеляційні ствердження адвоката щодо необґрунтованості пред`явленої підозри, оскільки матеріали клопотання не містять даних, які б доводили той факт, що вилучені під час обшуку набої належать саме ОСОБА_8 і саме він їх помістив в салон автомобіля.
Так, термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що наявні матеріали клопотання свідчать про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Окрім цього, слід зазначити, що на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_10 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вказують: протокол обшуку від 08.07.2017 року, згідно якого в ході обшуку салону автомобіля, яким користується ОСОБА_8 , виявлено та вилучено 16 предметів, схожих на патрони (а.м.к. 19-22); висновок експерта № 224 від 08.07.2017 року відповідно до якого вилучені в салоні автомобіля 16 предметів схожих на патрони, являються боєприпасами (а.м.к. 32-34).
Що стосується апеляційних доводів сторони захисту з приводу суворості застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу та необхідності застосування більш м`якого, колегія суддів не може погодитись із такою позицією апелянта, виходячи з такого.
Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_8 пояснив, що до затримання проживав зі своєю дружиною та дітьми за місцем реєстрації дружини по АДРЕСА_3 . Однак, в останній час відносини між ним та дружиною значно погіршились і вони вирішили розірвати шлюб, у зв`язку із чим ОСОБА_8 часто приїжджав із дітьми до своєї сестри щоб переночувати, а саме на АДРЕСА_1 , де в подальшому і був затриманий працівниками поліції. При цьому, сам ОСОБА_8 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Із наведеного слід зробити висновок, що на даний час ОСОБА_8 не має постійного місця проживання, що в свою чергу виключає можливість застосування до нього такого запобіжного заходу, як домашній арешт.
Інші запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, із врахуванням наявних ризиків, на переконання судової колегії, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 , а тому ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, залишає без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 194, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Кіровоградської області,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду Кіровоградської області від 10 липня 2017 року про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4