Провадження №1-кп/155/29/17
Справа №155/150/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
місто Горохів 28 квітня 2017 року

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей

Горохівської районної державної адміністрації ОСОБА_7 ,

представника Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000004, що надійшло з Горохівського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури з обвинувальним актом відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Печихвости Горохівського району Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, учня 9 класу ЗОШ І-ІІ ступенів села Стрільче Горохівського району Волинської області, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 01 січня 2017 року близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи в гостях, в кімнаті житлового будинку, що розташований в селі Стрільче Горохівського району Волинської області, власником якого є ОСОБА_9 , з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, керуючись прямим умислом, користуючись відсутністю інших осіб та неуважністю власника, шляхом вільного доступу, з крісла, таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia» моделі «108», вартість якого згідно товарного чеку від 31 грудня 2017 року становить 759 гривень в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 вартістю 25 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 784 (сімсот вісімдесят чотири) гривні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та показав, що за вказаних обставин місця і часу таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_9 мобільний телефон. Суму завданих збитків не заперечує, у вчиненому щиро розкаюється, запевняє суд, що подібного не вчинятиме.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що викрадене майно обвинувачений йому повернув, жодних претензій матеріального чи морального характеру немає. Щодо покарання, то покладається на розсуд суду.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_9 , винуватість ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), підтверджується дослідженими в суді доказами матеріалами кримінального провадження: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 04 січня 2017 року, протоколом огляду місця події від 04 січня 2017 року з фото таблицями до нього, де зафіксовано місце вчинення обвинуваченим крадіжки майна, належного потерпілому ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події від 04 січня 2017 року з фото таблицями до нього, де зафіксовано місце виявлення викраденого майна, належного потерпілому ОСОБА_9 ; протоколом огляду предмету від 06 січня 2017 року, постановою залучення до матеріалів кримінального провадження предметів та визнання їх речовими доказами від 06 січня 2017 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) і кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди в повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 суд не вбачає.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заявила клопотання про звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя села Стрільче Горохівського району Волинської області.
Заслухавши клопотання захисника, думку прокурора, який не заперечив проти його задоволення, потерпілого, який підтримав думку прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, в тому числі і у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення кримінального покарання» від 24.10.2003 року судам необхідно вирішувати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин у неповнолітньому віці, щиро розкаялися у скоєному, відшкодували заподіяну злочином шкоду.
У п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини неповнолітніх» звертається увага судів на те, що при призначенні покарання неповнолітнім необхідно строго дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання, соціальна реабілітація.
Відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України. Примусові заходи виховного характеру застосовують в тому числі при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК (п.2 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру»). Передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду (п.7 постанови).
З урахуванням викладеного, беручи до уваги характер, ступінь та тяжкість скоєного злочину, який відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем навчання характеризується позитивно, має нормальні умови проживання, конкретні обставини справи, думку потерпілого, який просив не притягувати обвинуваченого до кримінальної відповідальності, суд призначає ОСОБА_4 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, враховуючи клопотання про передачу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 під нагляд батька, який здатний забезпечити позитивний виховний вплив на нього та дієвий та ефективний контроль за його поведінкою.
Враховуючи думку представника Горохівського ВП ГУНП у Волинській області, представника служби у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації, суд приходить до висновку, що на момент постановлення вироку обвинувачений ОСОБА_4 не потребує застосування покарання, а тому звільняє його від покарання, застосовуючи примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд батька ОСОБА_5 . Строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням рекомендацій, визначених у п.7 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», до досягнення ОСОБА_4 повноліття.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 369, 370 371, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.105 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд батька ОСОБА_5 на строк до досягнення засудженим повнолітня, тобто до 26 вересня 2019 року.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Nokia» моделі «108», ІМЕІ № НОМЕР_2 та №2: НОМЕР_3 , із сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_9 , залишити останньому як законному володільцю.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Горохівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Горохівського районного суду ОСОБА_1 .