Справа № 744/1306/15-к провадження № 11-кп/795/511/2017 Категорія - ч.1 ст.115 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0000393 від 25 жовтня 2015 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2016 року,

про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чайкине Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянки України,

яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченої просив вирок місцевого суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з частин 1 статті 115 КК України на статтю 118 КК України, як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від

30 березня 2016 року

ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з часу фактичного затримання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1566 грн. 40 коп. у відшкодування витрат на поховання ОСОБА_10 , на користь ОСОБА_11 щомісячно по 609 грн. довічно грошового відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_10 .

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 184 грн. 14 коп.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано обвинуваченій ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2015 року по

27 жовтня 2015 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 зазначив, що висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказав, що пояснення ОСОБА_7 про те, що вона не бажала вбивати потерпілого, а тільки захищалась від його дій, які посягали на її здоров`я, а можливо і життя, ніякими доказами не спростовані.

Про те, що ОСОБА_7 діяла в стані необхідної оборони свідчить, що удар ножем потерпілому вона спричинила після того, як він тягав її по підлозі за волосся, дав ляпаса і ударив кулаком в обличчя. Удар відбувся в момент, коли ОСОБА_10 наближався до неї з наміром подальшого побиття.

Крім того, знаряддя для вбивства обвинувачена раніше не готувала, заздалегідь плану вбивства не було, вона мала можливість приховати злочин, нанести більше ударів та зникнути з місця пригоди.

В поданих запереченнях прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченої, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Судом першої інстанції, встановлено, що 25 жовтня 2015 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку по АДРЕСА_2 , під час сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, переслідуючи мету умисного заподіяння смерті, завдала одного удару кухонним ножем в область грудної клітини своєму співмешканцю ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням лівої легені, перикарда та серця, що призвело до гострої крововтрати через що ОСОБА_10 помер на місці події.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченої, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора, котрий вважав апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченої такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду сторона захисту не оспорювала, нанесення обвинуваченою удару ножем в область грудної клітини потерпілого та спричинення останньому тілесних ушкоджень внаслідок яких настала смерть, стверджуючи, що дії ОСОБА_7 є перевищенням нею меж необхідної оборони, та про відсутність умислу на вбивство.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 97 від 23 листопада 2015 року смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням лівої легені, перикарда, серця, що привело до гострої крововтрати.

Враховуючі дані, що були отримані під час дослідження трупних явищ смерть могла настати 25.10.2015 року.

Дане тілесне ушкодження утворилось від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав виражений обушок П - подібного перетину по механізму удару, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень з небезпекою для життя в момент спричинення.

Між отриманим тілесним ушкодженням та настанням смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням лівої легені, перикарда, серця, стало безпосередньою причиною смерті, між нанесенням даного тілесного ушкодження до настання смерті пройшов короткий проміжок часу від хвилин до десятків хвилин.

Тілесні ушкодження на тілі трупа у вигляді різаної рани на тильній поверхні проксимальної фаланги правого мізинця та різаної рани на тильній поверхні проксимальної фаланги третього пальця лівої кісті могли утворитися в процесі самооборони потерпілим.

Виявлені тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_10 могли бути спричинені в проміжку часу між 15-00 та 16-00 год. 25.10.2015 року.

При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_10 виявлений етанол в концентрації 3,1г/л, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння (а.к.п. 130-133, Т.1).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 124 від 24 листопада 2015 року, у ОСОБА_7 встановлене тілесне ушкодження у вигляді: синця на підборідді ліворуч, котре могло виникнути від дії тупого предмета (предметів), і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Локалізація та характер тілесного ушкодження може вказувати на одноразове прикладення травмуючої сили в ділянку підборіддя ліворуч.

Виявлене тілесне ушкодження на тілі ОСОБА_7 могло утворитися внаслідок нанесення сторонньою особою ударів руками чи ногами. І не могло утворитися в результаті падіння на тверду поверхню (асфальт, землю, дерев`яну підлогу, тощо).

В момент заподіяння ОСОБА_7 тілесного ушкодження вона могла перебувати у різноманітних позах (положеннях) - стоячи, сидячи, лежачи. Виявлене тілесне ушкодження у ОСОБА_7 могло мати місце при обставинах та утворитися 25.10.2015 року (а.к.п. 134, Т.1).

Як вбачається з протоколу та з доданої до нього ілюстративної таблиці, під час слідчого експерименту 31 жовтня 2015 року, ОСОБА_7 розповіла про розвиток подій, детально та послідовно продемонструвавши механізм нанесення нею потерпілому ОСОБА_10 тілесного ушкодження (а.к.п. 191-199, Т.1).

Дані слідчого експерименту з участю обвинуваченої узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи.

З показань свідків допитаних в суді першої інстанції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , вбачається, що між ОСОБА_7 та її співмешканцем ОСОБА_10 на ґрунті зловживання спиртними напоями виникали сварки та бійки. У обох свідки бачили тілесні ушкодження.

Характер стосунків між ОСОБА_7 та потерпілим під час події був для них звичним і відповідав укладу, що сформувався у їхніх відносинах. Стороною захисту не доведено, що потерпіла не могла іншим чином уникнути конфлікту.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, про те, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди обвинуваченій, які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у нанесенні ОСОБА_7 удару ножем в життєво важливі органи потерпілого.

Згідно висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 106/111 від 16 лютого 2016 року, у ОСОБА_7 на період часу , до якого відноситься інкриміноване їй правопорушення, не простежувалось клінічних ознак психічного захворювання, вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_7 на теперішній час клінічних ознак психічного розладу не виявлено, за психічним станом вона може вірно сприймати обставини, які мають значення для справи, та давати про них правдиві показання, примусові заходи медичного характеру їй не показані.

Загальна психологічна характеристика ОСОБА_7 виявляє риси змішаного нестійкого типу нервової системи, ознаки низької інтелектуальної норми, які поглиблюються явищами резидуально-органічної слабкості і нестійкості психічних процесів; ознаки примітивності особистісного складу, зі зниженням морально-етичної і вольової сфери регуляції, при цьому дані ознаки виражені не настільки яскраво, щоб могли справляти істотний вплив на її поведінку в інкримінованій ситуації, у вчиненні якої вона підозрюється, та соціальній сфері міжперсональних відносин.

Таких психологічних якостей та провідних мотиваційних чинників, які б перебували з обставинами кримінального провадження, не виявлено.

Таких індивідуально-психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на характер її показань, не виявлено.

У ОСОБА_7 на період кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, клініко-психологічних ознак фізіологічного аффекту, а також такого емоційного стану, який би міг суттєво вплинути на її свідомість та діяльність, не виявлено.

В період, який передував вчиненню ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, такого особливого емоційного стану, який би міг вплинути на причинно-наслідковий зв`язок, не виявлено (а.к.п.243-250, Т.1).

Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Умисне поранення життєво важливих органів потерпілого, в результаті чого настала смерть, слід розцінювати, як наявність умислу винного на позбавлення життя, внаслідок чого такі дії кваліфікуються як умисне вбивство.

З огляду на наведене, враховуючи наявність на тілі трупа тілесних ушкоджень, які могли утворитися в процесі самооборони потерпілим, нанесення удару потерпілому ОСОБА_10 у життєво важливі органи, обвинувачена усвідомлювала про можливість заподіяння смерті потерпілому, свідомо припускала можливість настання таких наслідків, що свідчить про направленість умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 .

З огляду на наведене, підстав вважати, що ОСОБА_7 , завдаючи потерпілому із значною силою удар ножем, в область грудної клітини, перебувала в стані необхідної оборони, і її дій необхідно кваліфікувати за статтею 118 КК України, немає.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 за частиною 1 статті 115 КК України, як умисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 , кваліфіковано місцевим судом правильно.

З огляду на наведене, судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а в сукупності доказів з достатності взаємозв`язку.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, особу винної, обставини, які пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання, обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченої та поміщення її до кримінально виконавчої установи закритого типу в мінімальній межі санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення, яке є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових злочинів.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої, на кваліфікацію її дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2016 року, залишити без задоволення.

Вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4