Дата документу Справа № 320/4218/17-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/703/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/4218/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року залишено без задоволення клопотання старшого слідчого Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002812 від 15.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Згідно зі змістом судового рішення, старший слідчий Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: комп`ютерного системного блоку Luxury LUX-9516НЕ s/n 0891, який опечатаний в спецпакет №4370901, та на цей час вказаний комп`ютерний системний блок Luxury LUX-9516HE s/n 0891 знаходиться в приміщенні слідчого відділення Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гетьманська, буд. 83. В обґрунтування клопотання зазначав, що відповідно до ст. 84 КПК України - комп`ютерний системний блок Luxury LUX-9516HE s/n 0891 має доказове значення в кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Тому, просив накласти арешт на вищевказане майно з метою його збереження, яке відповідно до ст. 98 КПК України, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки є підстави вважати, що в подальшому дане майно може бути відчужене, продане чи приховане.

Залишаючи без задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що до клопотання не надано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, третіми особами таким майном. Крім того, слідчим не доведено, що вищезазначений доказ містить інформацію, яка може вплинути на докази, зазначені у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, відповідно до ухвали суду від 22.06.2017 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна встановлено, що воно надійшло до суду 15.06.2017 року, а безпосередньо розглянуто 22.06.2017 року, тобто лише через 7 днів. Таким чином, судом порушено вимоги КПК України щодо розгляду клопотання про арешт майна не пізніше двох днів з дня його надходження до суду. Крім того, на початку слухання клопотання про арешт майна прокурором було заявлено клопотання про фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів, яке судом було нібито задоволено. Проте, як встановлено з ухвали суду від 22.06.2017 року в порушення вимог КПК України вівся журнал судового засідання, що тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів. Суд залишив поза увагою вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України та прийняв рішення виходячи зі змісту ч. 1 ст. 173 КПК України. Разом з цим, в резолютивній частині оскаржуваного рішення суд зазначив, що ухвала оскарженню не підлягає. Таким чином, судом обмежено прокурора у правах щодо оскарження рішення суду.

На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; захисника, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, 15.06.2017 року до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_11 , про те, що у період часу з 22 години 00 хвилин 14.06.2017 року до 01 годині 00 хвилин 15.06.2017 року невстановлені особи в приміщенні кафе «Whit Smoke", розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гоголя, 107, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вимагали грошові кошти у ОСОБА_12 .

За даним фактом 15 червня 2017 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002812 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

15.06.2017 року в ході огляду місця події був вилучений комп`ютерний системний блок Luxury LUX-9516НЕ s/n 0891, який опечатаний в спецпакет №4370901, та на цей час вказаний комп`ютерний системний блок Luxury LUX-9516HE s/n 0891 знаходиться в приміщенні слідчого відділення Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гетьманська, буд. 83.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також, у разі задоволення клопотання, слідчий суддя, суд, постановляючи ухвалу, має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону, чого слідчий при зверненні з відповідним клопотанням не дотримався.

Посилання слідчого у клопотанні на ту обставину, що вказане вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтоване та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону, а крім того у ньому взагалі не конкретизовано правову підставу для накладення арешту на майно, відповідно до норми ст. 170 КПК України.

Натомість, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки саме тим обставинам, що у клопотанні про арешт вилученого майна (навіть не тимчасового), відсутні докази та документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, третіми особами таким майном, що позбавляє слідчого суддю можливості надати належну оцінку доказам, якими обґрунтовується клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а також слідчим не доведено, що вищезазначений доказ містить інформацію, яка може вплинути на докази, зазначені у відкритому кримінальному провадженні.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що у відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Разом з тим, огляд приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який повинен бути проведений згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи (ч. 2 ст. 237), було проведено за відсутності ухвали слідчого судді, якою було б надано дозвіл на виявлення та вилучення комп`ютерної техніки, зокрема системних блоків.

Отже, органом досудового розслідування, в порушення вимог ч. 2 ст. 168 КПК України, під час проведення огляду місця події 15.06.2017 року в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставно було проведено вилучення комп`ютерної техніки, а тому слідчий, за погодженням прокурора, не мав права ініціювати внесення до суду клопотання про арешт цього системного блоку, який фактично є електронними інформаційними системами.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а апеляційний суд наявності таких доказів також не вбачає.

Так, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необґрунтованість клопотання слідчого та доведеність ним необхідності арешту комп`ютерного системного блоку Luxury LUX-9516НЕ s/n 0891.

Доводи апеляційної скарги про порушення вимог КПК України щодо розгляду клопотання про арешт майна не пізніше двох днів з дня його надходження до суду є небезпідставними, однак колегія суддів вважає його не таким, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи прокурора про те, судом, після заявленого клопотання, яке нібито було ним задоволено, не здійснювалася фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, безпідставні, оскільки, як вбачається з журналу судового засідання, прокурор не наполягав на зазначеній фіксації, а після розгляду клопотання і винесення судового рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 376 КПК України, письмові зауваження на журнал судового засідання не подав.

В резолютивній частині оскаржуваного рішення слідчий суддя хоча і зазначив, що ухвала оскарженню не підлягає, але прокурор у межах своє компетенції безперешкодно скористався своїм правом на оскарження, а тому його доводи про обмеження його права на оскарження рішення суду, є також безпідставними.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року, якою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002812 від 15.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4