Ухвала іменем україни 30 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора захисникаОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005022, за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7

ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16 травня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Коростишева Житомирської області, жителя

АДРЕСА_1 , засудженого за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2004 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк

4 роки.

За оскаржуваним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 10 жовтня 2015 року приблизно о 08.30 год. між будинками АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння вихопив з руки ОСОБА_8 мобільний телефон з навушниками та втік з місця вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди у сумі 178,50 грн.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані судові рішення через істотні порушення кримінального процесуального закону, стверджуючи, що суд першої інстанції порушив право засудженого на захист змінивши, формулювання обвинувачення, а суд апеляційної інстанції безпідставно не закрив кримінальне провадження щодо його підзахисного.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, яка підтримала касаційну скаргу, прокурора, який не підтримав касаційну скаргу і просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто питання щодо відповідності висновків суду фактичним обставинам справи , оцінка повноти й наявності однобічності чи відсутності такої, не входить до повноважень суду касаційної інстанції.
При цьому доводи сторони захисту про порушення судом першої інстанції права на захист засудженого, що полягає, на думку захисника, у іншому формулюванні обвинувачення, ніж те, що було пред`явлено прокурором, виявилися безпідставними.
Так, відповідно до положень ст. 374 КПК України, яка встановлює вимоги до змісту вироку, у випадку визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, крім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Як видно з обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачувався у здійсненні відкритого викрадення майна шляхом заволодіння ним з кишені верхнього одягу потерпілого, у той час як суд першої інстанції встановив, що винний вихопив телефон з руки потерпілого.
Проте, така різниця у формулюванні обвинувачення, що було пред`явлено ОСОБА_7 прокурором, та тим, що було визнано судом доведеним, не можна вважати порушенням права засудженого на захист, оскільки такі відмінності у способі відкритого заволодіння чужим майном, жодним чином не впливають на кваліфікацію його дій чи обсяг пред`явленого йому обвинувачення, а суд у зазначеному випадку діяв відповідно до положень ст. 337 КПК України, що встановлює межі судового розгляду, оскільки не вийшов за межі висунутого обвинувачення, а лише уточнив його, що є правом суду.
Підстав вважати, що в ході судового розгляду провадження було порушено право засудженого на захист з підстав, на які посилається сторона захисту, колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів не виявила підстав для задоволення доводів захисника щодо незаконності ухвали суду апеляційної інстанції, через не проведення допиту потерпілого під час апеляційного розгляду.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України, а саме ч. 4 за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

При цьому матеріали провадження не містять відомостей щодо волевиявлення сторін кримінального провадження про повторне дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення, у тому числі щодо повторного допиту потерпілого під час апеляційного розгляду.

Як видно з апеляційної скарги сторони захисту, адвокат наполягав на неправильній оцінці доказів потерпілого, а не на їх неповному дослідженні чи дослідженні з порушенням процесуальних норм.

Таким чином, з урахуванням того, що суд апеляційної інстанції, під час постановлення свого рішення, дослідив показання, які потерпілий давав в ході судового розгляду та дав їм таку ж оцінку, підстави для проведення повторного дослідження доказів під час апеляційного розгляду були відсутні.

Аналогічні доводи щодо незаконності вироку суду першої інстанції були наведені в апеляційній скарзі захисника. Ці доводи детально перевірялися судом апеляційної інстанції і були визнані безпідставними, що належним чином з урахуванням вимог ст. 419 КПК України обґрунтовано в ухвалі апеляційного суду.

Таким чином, підстав для задоволення касаційної скарги в межах касаційного розгляду не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування судових рішень, у межах касаційного розгляду у матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3