АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/72/17 Справа № 191/3855/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий -
у провадженні за клопотанням засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України.

В с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неповноти судового розгляду та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або звільнення від відбування покарання за хворобою.

ОСОБА_8 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2011 року за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано попереднє ув`язнення з 11.04.2011 року по 26.04.2012 року включно. Початок строку відбування покарання 11.04.2011 року, кінець строку - 26.04.2018 року.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції засудженому відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, у зв`язку з тим, що він на шлях виправлення не став, його поведінка не є сумлінною, за весь час відбування покарання має 23 стягнення та одне заохочення, не працевлаштований, безвідповідально ставиться до робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, у зв`язку з чим не довів своє виправлення та не підлягає звільненню відповідно до ст. 81 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_8 посилається на неповноту судового розгляду, а саме, що суд залишив поза увагою тяжку хворобу засудженого перелом ноги з подальшою ампутацією, у зв`язку з чим не працював в установі виконання покарань, тому відповідні висновки суду, що він не працевлаштований і безвідповідально ставиться до робіт з благоустрою установи вважає безпідставними. Також зазначає, що суд не дав належної оцінки його травмі та не звільнив його від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вислухавши пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ухвалу суду вважали необґрунтованою і, з підстав зазначених в скарзі, просили її скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення (та/або звільнення від відбування покарання за хворобою), думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи засудженого, що наявні обставини, для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або звільнення від відбування покарання за хворобою, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Із матеріалів провадження та технічної фіксації судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджений, відбуваючи покарання за тяжкий злочин та перебуваючи в УВП № 4 УДПтС України в Дніпропетровській області характеризувався негативно, мав 4 стягнення, заохочень не мав. До СВК-94 прибув 14.05.2012 року, на виробництві не працевлаштований, характеризується посередньо, має 23 стягнення та 1 заохочення, безвідповідально ставиться до робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, провину у скоєному визнає, але не щиро розкаюється.

12.09.2014 року відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що не стає на шлях виправлення; 30.04.2015 року в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовлено, у зв`язку з тим, що не став на шлях виправлення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає їх законними та такими, які ґрунтуються на матеріалах провадження, що поведінка засудженого ОСОБА_8 за весь час відбування покарання та наявністю 23 стягнень, не можуть свідчити, що він довів своє виправлення.
Крім того, враховуючи, що засуджений вчинив злочин за який відбуває покарання в період іспитового строку, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, проте довіру суду не виправдав і знову вчинив злочин, а також той факт, що до засудженого застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України та зарахування йому в строк відбування покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів приходить до висновку, що строк фактично відбутого ОСОБА_8 покарання не є достатнім для його виправлення та співмірним за вчинені злочини.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку є передчасним.

Посилання засудженого та його захисника, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування покарання за хворобою, колегія суддів вважає їх неприйнятними, оскільки застосування ст. 84 КК України здійснюється на підставі окремого клопотання (заяви) та в іншій процесуальні формі, зокрема за наявності відповідного висновку спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного «Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання».

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4