УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого майна,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання гр. ОСОБА_5 про повернення вилучених грошових коштів. Однак, зміст клопотання та його вимоги свідчать, що фактично зазначена особа оскаржує бездіяльність слідчого СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ОСОБА_3 щодо неповернення вилученого майна.

Скарга обґрунтована тим, що 23.08.2016 вказаним слідчим, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320 161 001 000 000 27 за ч. 3 ст 212 ЕКК України, проведений обшук у нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 .

У результаті вказаної слідчої дії відшукані та вилучені грошові кошти у сумі 106 436 грн., а також комп`ютерна техніка, мобільні телефони, документи ПП «Флоил».

Зазначені кошти є заощадженнями ОСОБА_5 , тому не мають відношення до кримінального правопорушення.

Ініціатор скарги зазначив, що вважає вказані речі тимчасово вилученим майном, оскільки слідчим суддею в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку прямо не дозволялось їх відшукання та вилучення.

У той же час, утримання слідчим вищезазначених речей є неправомірним з огляду на те, що вони не стосуються кримінального провадження, за фактом якого здійснюється розслідування, неповернення вилученого порушує право власності ОСОБА_5 , тому вилучене підлягає поверненню останньому.

У зв`язку з цим заявник просив слідчого суддю повернути йому грошові кошти та вилучене майно.

У судовому засіданні представник власника майна наполягав на задоволенні скарги з наведених у ній підстав.

Слідчий ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що низка осіб, використовуючи підконтрольні їм підприємства, проводять безтоварні операції з підприємствами реального сектору економіки, що призвело до ухилення від сплати податків. У зв`язку з цим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320 161 001 000 000 27 за ч. 3 ст. 212 КК України. З метою відшукання та вилучення грошових коштів, отриманих у результаті незаконних операцій, чорнових записів, комп`ютерної техніки ініціювалось проведення обшуків, у т.ч. за вказаною у скарзі адресою.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, заперечення слідчого, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Ухвалою слідчого судді від 17.08.2016 у кримінальному провадженні № № 320 161 001 000 000 27 за ознаками ч. 3 ст. 212 КК України наданий дозвіл на проведення обшуку за адресою - АДРЕСА_1 .

Метою вказаної слідчої дії визначено виявлення та фіксація відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення грошових коштів, чорнових записів та комп`ютерної техніки (електронних носіїв інформації, зовнішніх накопичувачів) тощо.
Як свідчить протокол обшуку, у результаті його проведення вилучені саме ті речі, предмети, документи, на поверненні яких і наполягає заявник.
Оскільки відшукані предмети відповідають родовим ознакам, зазначеним в ухвалі про дозвіл на обшук, вилучене майно не має статусу тимчасово вилученого, тобто можливість його подальшого утримання слідчим не пов`язана з необхідністю накладення на них арешту.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника, що вилученням майна порушується його право власності.

Однак, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права власності протиправно.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності гр. ОСОБА_5 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Сукупність наведеного приводить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 169, 171, 236, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні скарги гр. ОСОБА_5 на слідчого бездіяльність слідчого СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ОСОБА_3 щодо неповернення тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1