Справа № 472/435/16-к
Провадження №1-кп/472/2/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2017 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верби Нижньосірогозького району Херсонської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який не працює, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , останнє фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2016 року у ранковий час, приблизно о 9.00 год., між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 на території домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків виник конфлікт. Під час даного конфлікту обвинувачений ОСОБА_4 , діючи першим, умисно та цілеспрямовано, бажаючи спричинити тілесні ушкодження невизначеного ступеню тяжкості, знаходячись на подвір`ї даної садиби, наніс верхньою частиною металевого ковша, який тримав в правій руці, потерпілому ОСОБА_5 удар в ліву частину голови, в ділянку лоба, спричинивши потерпілому тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці лоба зліва, яке відповідно до висновку експерта № 153 від 07.04.2016 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав частково та показав, що 16 березня 2016 року приблизно о 9.00 год. на території домоволодіння його матері, яке розташоване по АДРЕСА_2 , між ним та потерпілим ОСОБА_5 виник на грунті неприязних відносин конфлікт, під час якого він, знаходячись на подвір`ї вказаного домоволодіння, біля хвіртки, тримаючи в лівій руці емальований пустий кухоль на 350-400 г., після того, як його дерев`яною палицею вдарив потерпілий, наніс йому емальованим кухлем удар в ділянку лоба, розтнувши йому лоба, після чого потерпілий впав на спину, а він пішов до Кудрявцівської селищної ради та повідомив про конфлікт.
Крім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у заподіянні потерпілому ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, його вина в інкримінованому йому злочині за ч.2 ст.125 КК України підтверджується усією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який суду показав, що 16 березня 2016 року в першій половині дня між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 виник конфлікт з приводу аморального способу життя обвинуваченого, в ході якого він сказав ОСОБА_4 залишити домоволодіння його матері ОСОБА_6 , яке знаходиться по АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 вийшов на подвір`я та направився до хвіртки, тримаючи в правій руці металевий ковш, наповнений чаєм. Він пішов слідом за обвинуваченим і наполягав, щоб той залишив домоволодіння. Обвинувачений спочатку в обличчя вилив йому чай, а потім, коли він стояв лівою частиною тіла до обвинуваченого, той, тримаючи в правій руці металевий ковш, наніс йому удар верхньою частиною ковша в ліву частину його голови, в ділянку лоба, розтнувши йому лоба, внаслідок чого з рани почала сильно текти кров. Після нанесеного удару він відразу упав на землю, а обвинувачений втік в невідомому напрямку. Пізніше, йому була надана перша медична домопога. Своїми діями обвинувачений йому спричинив легке тілесне ушкодження у виді забійної рани в ділянці лоба зліва та він знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 16.03.2016 року по 25.03.2016 року.
Показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що в один із днів 2016 року вона прийшла до ОСОБА_6 , співмешканцем якої є потерпілий ОСОБА_5 , і побачила потерпілого, в якого в лівій частині голови були дві рани, з яких йшла кров. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що обвинувачений ОСОБА_4 вдарив потерпілого ковшем, з якого пив чай, по голові, спричинивши йому вказані рани, які вона побачила у потерпілого в ділянці голови.
Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що 16 березня 2016 року в другій половині дня до неї звернувся поліцейський з проханням надати медичну допомогу потерпілому ОСОБА_5 . Прибувши до місця проживання потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 , вона побачила потерпілого ОСОБА_5 , в якого в лобній та тім`яній частинах голови були поверхневі рани, з яких виділялася кров. Вона надала потерпілому медичну допомогу та направила його до Веселинівської районної лікарні. Зі слів потерпілого ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_9 їй стало відомо, що вказані тілесні ушкодження потерпілому заподіяв обвинувачений ОСОБА_4 , нанісши потерпілому удар ковшем в ділянку голови.
Відповідно до висновку експерта № 153 від 07.04.2016 року у потерпілого ОСОБА_5 було виявлено забійну рану в ділянці лоба зліва. Враховуючи розміри рани, рана виникла від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею до госпіталізації в Веселинівську ЦРЛ, куди був потерпілий госпіталізований 16.03.2016 року о 14 годині 00 хвилин. Згідно з наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.3.5, рана відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Рана виникла від одної травматичної дії.
За даними довідки лікаря Веселинівської райлікарні від 16 березня 2016 року у потерпілого ОСОБА_5 було виявлено забійну рану лівої надбровної ділянки.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 13.04.2016 року, проведеного з участю потерпілого ОСОБА_5 , та даних фототаблиці, потерпілий під час слідчого експерименту показав механізм нанесення ОСОБА_4 йому удару в ліву частину голови, в ділянку лоба.
Таким чином, аналіз та оцінка приведених в своїй сукупності доказів приводить суд до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена і суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, - заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 16 березня 2016 року, приблизно о 9.00 год., на ґрунті особистих неприязних стосунків, знаходячись на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_2 , наніс верхньою частиною металевого ковша, який тримав в правій руці, потерпілому ОСОБА_5 удар в ліву частину голови, в ділянку лоба, спричинивши потерпілому тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці лоба зліва, яке відповідно до висновку експерта № 153 від 07.04.2016 року відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобо вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.
Згідно зі ст.12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено, оскільки ОСОБА_4 , як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду не вчинив будь-яких дій, які б вказували на щире його каяття, пробачення у потерпілого не попросив, матеріальну допомогу на лікування потерпілого не надавав, коли потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні, в судовому засіданні не висловив критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готовності нести відповідальність за вчинене протиправне діяння.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, потерпілого ОСОБА_5 , пенсіонера, ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, сім`ї не має, дітей не має, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, письмових скарг від жителів селища Токарівка Веселинівського району Миколаївської області до виконкому селищної ради не надходило, проте за повідомленням старшого інспектора поліції від 20.04.2016 року до поліції надходили скарги на поведінку обвинуваченого.
На підставі наведеного, суд з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, обтяжуючої обставини, вважає, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у виді арешту.
Суд вважає, що інші, більш м`які види покарання, передбачені санкцією ч.2 ст.125 КК України, не сприятимуть перевихованню обвинуваченого та становленню його на шлях виправлення, зокрема, такі види покарання, як штраф та виправні роботи недоцільно призначати, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 постійної роботи та заробітку не має, в зв`язку з чим в нього не має можливості сплатити штраф та виконувати виправні роботи. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 мав грошові зобов`язання, які не виконав.
Також суд вважає недоцільним призначати покарання у виді громадських робіт, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання у Миколаївській області, також не має фактичного постійного місця проживання, перебуває на тимчасових заробітках в різних населених пунктах, в період з 16.06.2016 року по 17.01.2017 року знаходився за ухвалою суду в розшуку.
Суд дійшов висновку, що обмеження волі буде занадто суворим покаранням для обвинуваченого, а тому найбільш справедливим видом покарання для обвинуваченого, який необхідно йому призначити, буде покарання у виді арешту, яке є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
В ході судового розгляду прокурором Веселинівського району було заявлено цивільний позов про стягнення на користь фінансового управління Веселинівської районної державної адміністрації вартість лікування потерпілого ОСОБА_5 від злочину в сумі 1177,06 грн., який підлягає задоволенню, оскільки його розмір
підтверджений довідкою головного лікаря Веселинівської центральної районної лікарні від 13.05.2016 р. № 01-11/75.
Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні речових доказів, процесуальних витрат не має, запобіжний захід, як під досудового розслідування, так і в ході судового розгляду не обирався, клопотання від прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.125 КК України - у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
Строк покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати після набрання вироком суду законної сили з часу приведення вироку до виконання, з моменту затримання обвинуваченого.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, протягом тридцяти днів з моменту вручення їй судового рішення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, - не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1