Справа № 438/261/16-к
Провадження № 1-кп/442/201/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
в залі суду в місті Дрогобичі розглянув у підготовчому судового засіданні заяву судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 про самовідвід щодо розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000151, у справі про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України , -
встановив:
Дане кримінальне провадження надійшло у провадження судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 13.04.2017 року після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.
При цьому, у провадженні суддя ОСОБА_1 неодноразово брала участь в розгляді скарг ОСОБА_3 у межах даного кримінального провадження, зокрема :
-ухвалою від 18.08.2016 року у скарзі ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей на підставі його заяви від 14.06.2016 року відмовлено (справа № 442/4946/16-к);
- ухвалою від 29.09.2016 року у скарзі ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР ( в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України) відмовлено ( справа № № 442/3390/16-к);
- ухвалою від 10.10.2016 року у скарзі ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР ( в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України) за його заявою від 23.08.2016 року відмовлено ( справа № 442/6316/16-к);
- ухвалою від 12.04.2017 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 у справі № 438/261/16-к, провадження 1-кп/442/201/2017 задоволено ( справа №438/261/16-к).
Учасники кримінального провадження не з`явилися.
Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних міркувань.
Відповідно до ч.1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до ч.1ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Отже, статтею 75 КПК України, встановлений вичерпний перелік обставин (підстав) для відводу (самовідводу) судді.
Пунктом 4 частини 1статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).
Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.
З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, а саме рішення від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України», в якому зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.
Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.
Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості суддів розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 22.04.1994 року у справі «Сайрава ді Карвальо», судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду. Будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності судді під час розгляду справи має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя неупередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення «Фей проти Австрії» від 24.02.1993 року, серія А, №255, с.12, п.п.27,28 і 30 та «Веттштайн проти Швейцарії», заява №3395/96, п.42 ЄСПЛ 200-ХІІ).
Із урахуванням наведених вище вимог закону та наявності обставин, викладених у заяві про самовідвід, суд вважає, що з метою недопущення виникнення будь-яких сумнівів щодо неупередженості, безсторонності та об`єктивності судді при розгляді кримінального провадження та прийняття законного судового рішення, заява про самовідвід судді ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст. 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.
Керуючись ч. 3 ст. 35, ст. 75, ст. ст. 80-82,314КПК України, суд,-
постановив :
Заяву судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 про самовідвід щодо розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000151, у справі про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1ст. 366 КК України задовольнити.
Справу передати на розгляд іншому судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області шляхом розподілення автоматизованою системою документообігу суду згідно зі ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1