УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , володільця майна - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатської області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатської області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки « KIA Sorento », реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

В обгрунтування вимог клопотання посилається на те, що 16 лютого 2017 року о 02.12 год. в чергову частину Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби 102 УІПКП про те, що до них надійшло повідомлення від працівника ОВС Мощак про те, що ним зупинено автомобіль КІА, по пр. Свободи (біля відділення "Ощад Банк"), де можливо перебиті номера кузова. Виїздом СОГ на місце події було встановлено, що нарядом ПП Тиса-0152(2) був зупинений транспортний засіб Кіа Соренто чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки номера кузова вище вказаного транспортного засобу було виявлено розбіжності між номером кузова і даними, зазначеними в базі НАІС, а саме номер кузова, що зазначений на автомобілі та в реєстраційному талоні транспортного засобу НОМЕР_2 не співпадає з номером в базі КNEJC 14.

За даним фактом 16 лютого 2017 року було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході проведення огляду від 16 лютого 2017 року у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по пр. Свободи (біля відділення "Ощад Банк") в м. Ужгороді, за заявою про добровільну видачу вилучено автомобіль «KIA Sorento», чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , номерне позначення кузова № НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «KIA Sorento», чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , номерне позначення кузова № НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , має суттєве значення, для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, так як вказаний транспортний засіб, може являтись знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або зберегти на собі його сліди, пов`язаним з знищенням, підробкою або заміною вузлів та агрегатів транспортного засобу, який в подальшому може мати значення речового доказу в даному кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки «KIA Sorento», чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , номерне позначення кузова № НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , який зберігається на штраф майданчику Ужгородського ВП ГУНП, за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10 «а», які на праві власності належать гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити, зокрема вказав, що вказаний транспортний засіб необхідний експерту для проведення експертизи для встановлення можливої підробки або заміни вузлів та агрегатів транспортного засобу.

ОСОБА_4 , який є фактичним володільцем автомобіля марки «KIA Sorento» в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання слідчого, пояснив, що вказаний автомобіль придбав його батько в м. Одеса.
Заслухавши пояснення слідчого, ОСОБА_4 , який є фактичним володільцем автомобіля марки «KIA Sorento» , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000428 від 16.02.2017 року, попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого від 16.02.2017 року в порядку ст.ст. 98, 100, 110 КК України, автомобіль марки «KIA Sorento», чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , номерне позначення кузова № НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000428, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно зі ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя дослідивши матеріали долучені до клопотання про арешт майна, враховуючи, що автомобіль марки «KIA Sorento», чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , номерне позначення кузова № НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000428, автомобіль необхідний для проведення експертиз, з метою збереження речового доказу, оцінюючи характер та спосіб вчинення ймовірного злочину, вважаю, що захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту на автомобіль , який знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_4 є розумним та співмірним.

Проаналізувавши надані суду матеріали та обставини викладені у клопотанні, заслухавши доводи слідчого, суд дійшов висновку, що зазначений у клопотанні автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто має ознаки речового доказу у цьому кримінальному провадженні, зазначений автомобіль був вилучений на законних підставах, що відповідає завданням та меті накладення арешту.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні підстави для арешту майна, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатньо правових підстав до повного задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатської області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «KIA Sorento», чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , номерне позначення кузова № НОМЕР_2 що знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_4 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , який зберігається на штраф майданчику Ужгородського ВП ГУНП за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10 «а».

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1