АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1117/17 Номер провадження 11-кп/786/538/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.407 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 16 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Миронівка та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, стрілець комендантського відділення в/ч НОМЕР_1 , солдат, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.4 ст.407 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 цього Кодексу на 1 рік тримання в дисциплінарному батальйоні.

Згідно з вироком, обвинувачений визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №1-рс від 13 січня 2015 року солдат ОСОБА_8 прийнятий на військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу та призначений на посаду стрільця комендантського відділення.

31 жовтня 2016 року солдат ОСОБА_8 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, вибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та в умовах особливого періоду, не одержавши дозволу відповідного командира (начальника), без поважних причин, 1 листопада 2016 року близько 8 години не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
В подальшому, в період з 1 листопада 2016 року по 8 лютого 2017 року (до моменту затримання) ОСОБА_8 до військової частини НОМЕР_1 не з`являвся, обов`язків військової служби не виконував.
Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить звільнити ОСОБА_8 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, врахувавши його щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, позитивну характеристику за місцем проживання. Звертає увагу, що підзахисний є учасником бойових дій, сирота, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітню дружину та малолітню дитину.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, міркування прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.4 ст.407 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Доводи захисника про можливість застосування в даному випадку приписів ст.75 КК України суперечать вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Місцевий суд, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, в тому числі і тих, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, з огляду на особу винного, обґрунтовано перейшов до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції інкримінованого злочину, а саме тримання в дисциплінарному батальйоні, та належним чином мотивував таке рішення.

Відповідно до приписів ст.75 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.9 постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого
виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд
не вправі.
З огляду на те, що ОСОБА_8 оскаржуваним вироком засуджений до покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України є неприпустимим.
Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 та ст.419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 16 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 , - без задоволення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4