Справа №589/2549/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/336/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 589/2549/16-к за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2017 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чапліївка Шосткинського району Сумської області, без визначеного місця проживання, раніше судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги обгрунтовує тим, що обвинуваченому не були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України, при цьому ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину відносно потерпілої ОСОБА_12 не визнав, остання показання суду не надавала, а викрадені у неї речі речовими доказами визнані не були та на експертизу не надсилалися;

- обвинувачений ОСОБА_13 , посилаючись на аналогічні обставини, також просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Крім цього зазначає, що призначене йому покарання є не справедливим через суворість, оскільки він повністю визнав свою вину за винятком одного епізоду крадіжки, щиро кається, сприяв розкриттю злочину, потерпілі не мають до нього жодних претензій. В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду були порушені його право на захист, оскільки він є сліпим та глухим, а також, що в суді не допитувалися жодні свідки та потерпілі.

За вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.01.2017 ОСОБА_10 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (за епізодами крадіжки, які були вчинені до 15.04.2016) і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.04.2016 більш суворим покаранням за даним вироком, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. За ч.3 ст.185 КК України (за епізодами крадіжки, які були вчинені після 15.04.2016) ОСОБА_10 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.04.2016 у виді одного року позбавлення волі та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_10 було зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 23.04.2016 по 23.01.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 2199 грн. за проведення товарознавчих експертиз.

Відповідно до вироку суду 02.04.2016 близько 18-30 години ОСОБА_10 проник до буд. АДРЕСА_1 , звідки таємно повторно викрав з коридору дев`ять банок фарби, чим завдав потерпілій ОСОБА_14 майнової шкоди на загальну суму 1303,92 грн.

06.04.2016 близько 17-30 години ОСОБА_10 проник до буд. АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно з однієї із кімнат викрав магнітофон, чим завдав потерпілому ОСОБА_15 майнової шкоди в розмірі 705 грн.

08.04.2016 близько 13-00 години ОСОБА_10 проник до буд. АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно з однієї із кімнат викрав мобільний телефон із сім-картою та грошовими коштами на рахунку, а також механічний тонометр, чим завдав потерпілому ОСОБА_16 майнової шкоди на загальну суму 274,50 грн.

10.04.2016 близько 14-00 години ОСОБА_10 проник до буд. АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно з однієї із кімнат викрав мобільний телефон із сім-картою та грошовими коштами на рахунку, а також нерозпечатану пачку цигарок, чим завдав потерпілому ОСОБА_17 майнової шкоди на загальну суму 509,50 грн.

18.04.2016 близько 17-00 години ОСОБА_10 проник до буд. АДРЕСА_5 , звідки таємно, повторно викрав із коридору мобільний телефон із двома сім-картами та грошовими коштами на рахунку, чим завдав потерпілій ОСОБА_18 майнової шкоди на загальну суму 470 грн.

20.04.2016 близько 14-00 години ОСОБА_10 проник до кв. АДРЕСА_6 , звідки таємно, повторно з однієї із кімнат викрав мобільний телефон із сім-картою та грошовими коштами на рахунку, чим завдав потерпілій ОСОБА_19 майнової шкоди на загальну суму 166 грн.

23.04.2016 близько 10-25 години ОСОБА_10 проник до кв. АДРЕСА_7 , звідки таємно, повторно викрав із коридору жіночу сумку, в якій знаходились грошові кошти та інше майно, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 4648,51 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги, просили скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення судового рішення без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги захисника і обвинуваченого задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України по епізодам крадіжки у потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження та в апеляційних скаргах обвинуваченого і його захисника не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційних скарг про те, що ОСОБА_10 не роз`яснювалися положення ч.3 ст.349 КПК України і він не розумів наслідків здійснення такого порядку дослідження доказів (неможливість оскарження в апеляційному порядку обставин, які ніким не оспорювалися), то вони є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Оскільки в судовому засіданні ОСОБА_10 повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України по вказаним вище шести епізодам крадіжок, то після з`ясування думки всіх учасників судового провадження щодо необхідності дослідження доказів (та яких саме) та про порядок їх дослідження головуючим було прийнято рішення обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, які характеризують його особу, тобто судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися по шести епізодам крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

При цьому, суд першої інстанції з`ясував правильність розуміння ОСОБА_10 вказаних вище обставин та переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, що повністю підтверджується технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове засідання від 14.09.2016.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, по епізоду крадіжки у потерпілої ОСОБА_12 обвинувачений свою вину та обставини вчинення ним злочину визнав частково, тому судом першої інстанції і було прийнято рішення про повне дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, якими об`єктивно підтверджується винуватість ОСОБА_10 щодо цього кримінального правопорушення.

Зокрема, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що вона є донькою потерпілої ОСОБА_12 та проживає поруч з її квартирою. 23.04.2016 вона знаходилась вдома, коли почула як хлопнули вхідні двері в квартиру матері. Вийшовши з квартири, вона відчула сморід, а потім зайшла до квартири матері, де було виявлено, що зникла сумка, яка висіла в коридорі. Після цього, вона разом із своїм чоловіком вийшли на вулицю та, забігши в сусідній під`їзд, побачила, що назустріч їй по сходах спускається обвинувачений, від якого йшов такий же сморід як біля квартири матері. Вона помітила, що з-під його куртки виглядає край сумки її матері. Тоді вона дочекалася чоловіка і вони у обвинуваченого дістали сумку, а з кишені сорочки флакон з духами та 200 грн. купюрами по 100 грн. В сумці були пудра та серветки, а в потайній кишені також подарунковий конверт з 1000 грн. та 100 євро.

Вказані показання свідка ОСОБА_21 об`єктивно підтверджуються дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду предметів від 23.04.2016 та фото таблицею до нього, згідно яких предметом огляду були жіноча сумка, гаманець, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру та паспорт на ім`я ОСОБА_12 , дві купюри номіналом по 50 євро, одинадцять купюр номіналом по 100 грн. та дві купюри по 50 грн., пудра та флакон із парфумованою водою.

Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Той факт, що потерпіла ОСОБА_12 не була безпосередньо допитана в судовому засіданні, жодним чином не впливає на встановлені судом першої інстанції обставини, оскільки сукупність інших зібраних у кримінальному провадженні і зазначених вище доказів, які викладені у судовому рішенні, є достатнім з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для доведення винуватості ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки з квартири цієї потерпілої.

З огляду на викладене, є необґрунтованими доводи обвинуваченого про те, що в судовому засіданні не допитувалися свідки та потерпілі, оскільки обставини по шести епізодам крадіжки не досліджувалися згідно ч.3 ст.349 КПК України, а по останньому епізоду був допитаний свідок. До того ж, викликати до суду першої інстанції та допитувати в судовому засіданні потерпілу ні обвинувачений, ні його захисник не вважали за необхідне, а сама потерпіла ОСОБА_12 була обізнана про час та місце розгляду кримінального провадження і клопотала про його судовий розгляд у її відсутність.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо не визнання викрадених речей у потерпілої ОСОБА_12 речовими доказами спростовуються наявною в матеріалах кримінального провадження відповідною постановою від 20.04.2017.

Згідно п.3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, допускається проведення експертизи за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз, а тому і в цій частині апеляційні скарги є необґрунтованими.

Таким чином, доводи обвинуваченого про те, що в середині викраденої ним у потерпілої ОСОБА_12 сумці не було речей, які вказані у вироку, не можуть бути взятими до уваги.

Колегія суддів не вбачає порушення права обвинуваченого на захист, оскільки під час досудового розслідування йому був призначений захисник, який здійснював захист ОСОБА_10 також і під час судового розгляду кримінального провадження.

Що стосується доводів обвинуваченого про порушення судом вимог кримінального закону при призначенні покарання та, як наслідок, визначення йому занадто суворого покарання, то вони, на думку колегії суддів, також є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання вини обвинуваченим та відшкодування ним завданих збитків. Обтяжуючою покарання обставиною судом було встановлено вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Крім того, судом було належним чином враховано і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину, який є тяжким, а також були взяті до уваги і дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Ті обставини, що обвинувачений сприяв розкриттю злочину і потерпілі не мають до нього претензій, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки в даному конкретному випадку вони істотно не впливають на призначене судом покарання.

Таким чином, визначивши ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-67 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Призначене обвинуваченому покарання, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування вироку суду, як про це поставлене питання в апеляційних скаргах обвинуваченим та його захисником, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2017 року відносно ОСОБА_22 залишити без змін, а апеляційні скарги його та захисника ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_23 залишити тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_23 в строк відбування призначеного покарання час попереднього ув`язнення з 24.01.2017 по 08.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4