Справа №359/4397/17
Провадження №1-кп/359/342/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
3 липня 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, маючого 3 класи освіти, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого за вироком від 05.03.2012 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік, в подальшому, 25.06.2012 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області іспитовий строк скасовано та направлено на 1 рік 6 місяців в місця позбавлення волі, згідно ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 08.07.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році» -,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України за наступних обставин.
27.04.2017 року ОСОБА_4 , близько 02.30 год., перебував в приміщенні готелю «Чотири Сезони», що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Момота, 6А, де в останнього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) з кімнати №22 вказаного готелю.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, шляхом вільного доступу зайшов до кімнати №22 готелю «Чотири Сезони», де переконався, що відвідувачі в кімнаті сплять, і що за його діями ніхто не спостерігає, та будучи впевненим, що його дії залишаться не поміченими для оточуючих, побачив у вказаній кімнаті дерев`яну тумбу, звідки таємно взяв мобільний телефон «QUMO Quest 452» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 1143 грн. із сім картками мобільного зв`язку із написами «МТС» вартістю 20 грн. і «JEANS» вартістю 40 грн. та портативною флеш-картою пам`яті «TRANCSEND 16 GB», вартістю 302 грн., які належали громадянину ОСОБА_6 .
Після цього, вийшовши із кімнати №22 готелю «Чотири Сезони», що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Момота, 6А, ОСОБА_4 , місце вчинення злочину залишив.
Своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1505 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, тобто у вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Шкода завдана кримінальним правопорушенням становить 1505 грн. 00 коп., як вартість викраденого майна, що на момент розгляду кримінального провадження відшкодована, шляхом повернення викраденого майна потерпілому. З цього приводу, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого та думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, крім допиту обвинуваченого (а саме: допиту інших свідків, потерпілого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу та обставин скоєння злочину, завданого матеріального збитку потерпілому тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись. Зазначив, що має намір влаштуватися на роботу офіційно та заробляти кошти законним шляхом.
Показав, що дійсно наприкінці квітня 2017 року вночі, перебуваючи в приміщенні готелю «Чотири Сезони», піднявся на другий поверх готелю, де в одній з кімнат, до якої був вільний доступ, викрав мобільний телефон, який перебував на тумбочці біля вхідних дверей, та намагався вийти з готелю непоміченим. В подальшому його дії було викрито і він повернув викрадені речі власнику.
В судовому засіданні зазначив, що має родину, яка тимчасово мешкає в м. Москва, розумів значення своїх дій, та те, що скоює таємне викрадення чужого майна.
Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, речові докази у справі та процесуальні витрати.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Так, санкцією ч.3 ст. 185 КК України передбачено покарання до шести років позбавлення волі, а тому вчинений обвинуваченими злочин є тяжким.
За час судового розгляду справи в суді, обвинувачений вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжує покарання не встановлено.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину. Вчинення кримінального правопорушення внаслідок скрутного матеріального становища під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за скоєння злочину проти власності, за місцем проживання на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак з 2001 року перебував на «Д» обліку з приводу епізодичного вживання опію.
В судовому засіданні ОСОБА_4 з цього приводу пояснив, що більше десяти років не вживає наркотичні засоби та не потребує лікування від наркотичної залежності.
ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, доказів попереднього працевлаштування суду не надано, однак запевнив про намір працевлаштуватись офіційно. Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.
Згідно поданих до суду матеріалів викрадене майно повернуто в повному обсязі, претензій потерпілим до обвинуваченого не заявлялось. При наявності претензій до обвинуваченого потерпілий має право на звернення до суду в порядку, визначеному ЦПК України.
З цього приводу, з урахуванням того, що ОСОБА_4 раніше вчиняв злочин проти власності, немає постійної роботи та заробітку, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального закону.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Суд вважає за доцільне також застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України та призначити покарання з іспитовим строком терміном в три роки з визначенням відповідних обов`язків судом.
З цього приводу, суд враховує, що незважаючи на вчинення раніше злочину проти власності за ч.1 ст. 185 КК України, та направлення для реального відбування покарання внаслідок скасування іспитового строку, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році». Указане не може бути достатньою підставою для призначення обвинуваченому реального покарання з ізоляцією від суспільства.
Суд вважає за доцільне надати можливість обвинуваченому виправитись та довести можливість перебування на волі без ізоляції від суспільства.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а тому мобільний телефон підлягає залишенню в користуванні потерпілого.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні не встановлені, про них не заявлено і прокурором. Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні обирався у вигляді тримання під вартою згідно ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2017 року, та діє до 21.07.2017 року включно.
З цього приводу, суд вважає за доцільне запобіжний захід ОСОБА_4 змінити до набрання вироком суду законної сили на особисте зобов`язання, з визначенням обов`язків згідно ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 194, 318, 322, 331, 363-368 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.
Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили: мобільний телефон «QUMO Quest 452» із сім картками мобільного зв`язку із написами «МТС», «JEANS» та портативною флеш-картою пам`яті «TRANCSEND 16 GB», - залишити в користуванні громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання до набрання вироком суду законної сили.
До набрання вироком суду законної сили, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: явки до суду на першу вимогу; не залишати місце свого проживання чи перебування ( АДРЕСА_2 ), без дозволу суду чи прокурора; повідомляти суд про зміну місця своєї служби чи проживання.
Звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду негайно.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1