АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/232/17 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 289 КК України Головуючий в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України

10 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох ) років обмеження волі.
До ОСОБА_7 застосовано положення ст.75 КК України та звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
Зобов`язано ОСОБА_7 відповідно до ст. 76 КК України повідомляти органи кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись на реєстрацію в ці органи.
Вирішено питання щодо речових доказів та стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 491 грн. 00 коп. витрати за проведення автотоварознавчої експертизи № 716 від 05.01.2016 року .

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що 06.12.2015року о 10 год. 00 хв., знаходячись в ГБК «Дарницький» по вул. Тепловозній, 2-А в місті Києві підійшов до гаражного боксу № НОМЕР_1 , який на праві власності належить його матері ОСОБА_9 , та який він з 16.10.2015року по усній домовленості здав в оренду ОСОБА_10 з комплектом ключів, які мав при собі, відкрив вказаний гараж та зайшов всередину.
Знаходячись в приміщенні гаражного боксу, ОСОБА_7 виявив, що в даному приміщенні не має орендаря ОСОБА_10 та знаходиться автомобіль АУДІ 80 червоного кольору 1988 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 . Після чого, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, у відсутності законних підстав для керування зазначеним транспортним засобом, приблизно о 10 год. 20 хв., за допомогою ключа запалення, який знаходився на стіні у вищевказаному гаражному боксі, сівши до салону зазначеного автомобіля, запустив двигун та з місця події поїхав до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_2 , де і залишив автомобіль, тим самим незаконно заволодів належним ОСОБА_11 транспортним засобом.
В подальшому, 06.12.2015 року приблизно о 21 год. 00 хв. транспортний засіб АУДІ 80 червоного кольору, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено працівниками Дарницького УП ГУНП у м. Києві на прибудинковій території біля буд. №8 по вул. Ревуцького в м. Києві.

Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_12 , не погодившись з вироком суду, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23.09.2016 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, які суд визнав доведеними, і правову кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуває на обліку лікаря-нарколога з 11.07.2013 з діагнозом розлад психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, стан відміни, що безумовно передбачає обов`язкову участь захисника в даному кримінальному провадженні.
За таких обставин, прокурор вважає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, ухвалив судове рішення у кримінальному провадженні з порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки правило щодо обов`язкової участі захисника було порушено.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення прокурора, який підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, заслухавши пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Забезпечення обвинуваченому права на захист згідно з п. 5 ч. 1 ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України, віднесено до загальних засад кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження.
У статті 20 КПК України закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.
Проте судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону не виконані.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_7 здійснював свій захист самостійно ( а.п15). Дані про призначення останньому судом першої інстанції захисника у матеріалах кримінального провадження відсутні.
Згідно наявної у матеріалах кримінального провадження та дослідженої судом апеляційної інстанції довідки № 356090 від 21 грудня 2015 року Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», ОСОБА_7 з 11 липня 2013 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Стан відміни» (а.п. 48).
У відповідності до Міжнародної класифікації хвороб, встановлений ОСОБА_7 діагноз відноситься до розладів психіки і поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад забезпечується обов`язкова участь захисника. При цьому, згідно з положеннями ч. 3 ст. 54 КПК України, відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою.
Проте, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_7 здійснював свій захист самостійно. Судом першої інстанції довідка клінічної лікарні «Соціотерапія» не взята до уваги, стан здоров`я ОСОБА_7 не перевірявся і дані про призначення ОСОБА_7 захисника у матеріалах кримінального провадження відсутні.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.
А відтак, оскільки судовий розгляд судом першої інстанції щодо ОСОБА_7 було проведено без участі захисника, то судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог КПК України, які у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 418 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, - скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4