Ухвала
іменем україни

28 березня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 листопада 2016 щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Указаним вироком,

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортнимизасобами на строк три роки.
Постановлено стягнути із засудженого на користь потерпілих та їх представників в рахунок відшкодування завданих матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 24 січня 2015 року близько 23.40 год., керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Daewoo» моделі «Lanos» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) і рухаючись по вул. Карпенка Карого в напрямку пр. Соборності з боку вул. Рівненської в м. Луцьку, порушив пункти 2.3 (б), 2.9 (а), 11.4, 12.1, 12.3, 12.4Правил дорожнього рухуі допустив зіткнення із автомобілем марки «Renault» моделі «Trafik» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого пасажири автомобіля марки «Renault» моделі «Trafik» ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості, а ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження. Також, внаслідок зіткнення транспортних засобів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 отримали легкі тілесні ушкодження; ОСОБА_13 . ОСОБА_14 отримали тілесні ушкодження які при оцінці за ступенем тяжкості не враховувалися; ОСОБА_6 було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Апеляційний суд вказаний вирок місцевого суду змінив.

Виключив з мотивувальної частини вироку посилання суду на те, що в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали у вигляді пошкодження належного ОСОБА_6 транспортного засобу, заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , стало порушення водієм ОСОБА_15 правил дорожнього руху.

Закрив провадження щодо потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

В частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 вирок скасовано, а кримінальне провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеності винуватості і правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 , просить змінити вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного та звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, про що наводить відповідні доводи.

Розглянувши касаційну скаргу, дослідивши копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При призначенні ОСОБА_5 покарання місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції,врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину (тяжкий), обставини його вчинення, дані про особу засудженого (уперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та роботи, на утриманні є малолітня дитина та стан її здоров`я), а також, те що потерпілі наполягали на суворому покаранні. Враховано судом і обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та обставину, що його обтяжують вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння .
З огляду на викладене місцевий суд обґрунтовано призначив ОСОБА_5 покарання з дотриманням вимог статей 50, 65 КК та в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок мякості не вбачається.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження, у межах своїх повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК, за апеляційною скаргою засудженого за доводами, аналогічними за своїм змістом доводам касаційної скарги захисника, ретельно перевірив їх, дав їм належну оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Переконливих доводів для зміни судових рішень та звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з касаційної скарги не убачається.

Оскільки зі скарги та судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 розділу XIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити захиснику ОСОБА_17 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3