Справа № 159/348/17
Провадження № 1-кп/159/81/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002673 від 05 грудня 2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Худльово Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
- вироком Самбірського міського суду Львівської області від 19.12.2013 за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком 1 рік;
- вироком Ужгородського міськрайонного суду від 16.05.2014 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185, ч.1 ст.190, ч.1 ст.383 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;
- ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.03.2016 звільненого умовно-достроково на невідбутий термін 6 місяців 25 днів, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_7 04 грудня 2016 року, близько 17 год. 05 хв., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою реалізації злочинного наміру, направленого на таємне викрадання чужого майна, спільно з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи в приміщенні автобусної станції Ковель Волинської області, яка знаходиться за адресою: м. Ковель, бульвар Лесі Українки, 40, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, користуючись безпорадним станом потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та спав на лавці в залі очікування автостанції,викрав з кишені форменого одягу працівника Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_6 мобільний телефон марки "Samsung Galaxy SM-G350T" (IMEI НОМЕР_1 ), білого кольору, вартістю 1599 грн., в якому знаходилась захисна плівка до екрану вказаного телефону вартістю 59 грн., сім-картка мобільного оператора "Київстар" ( НОМЕР_2 ), вартістю 25 грн., на якій знаходилися грошові кошти в сумі 7 грн., та грошові кошти однією банкнотою номіналом 200 грн.
Після чого дії ОСОБА_7 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, стали явними і були помічені свідком ОСОБА_9 та свідком - техпрацівником автобусної станції Ковель ОСОБА_10 , які намагались припинити кримінальне правопорушення.

Однак ОСОБА_7 , спільно з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, явно усвідомлюючи той, факт, що їх дії перестали бути таємними і були виявлені свідком ОСОБА_10 , розуміючи та усвідомлюючи наслідки свого діяння, утримуючи при собі викрадений телефон та грошові кошти, продовжуючи злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, з місця вчинення злочину зник, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1890 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь не визнав повністю. Суду показав, що в той день, точної дати не пам`ятає, зайшов в приміщення автостанції в м. Ковелі, де в залі очікування побачив потерпілого у форменому одязі, який сидів на лавці та спав. Підійшов до нього та попросив закурити, на що потерпілий щось незрозуміло відповів. Після цього він засунув свою руку в карман кітеля потерпілого та взяв там пачку цигарок. Після цього до нього підійшла прибиральниця та вказала, що він обкрадає потерпілого. Він відповів, що нічого, крім цигарок не брав, та вийшов з приміщення автостанції. Вказував на те, що іншу особу, яка сиділа біля потерпілого, він не знає, будь-якого телефону та грошових коштів в потерпілого не брав.

Твердження обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 про відсутність в діях ОСОБА_7 ознак складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються зібраними та дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Так потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 04 грудня 2016 року він у позаробочий час вживав спиртні напої з колегами, в зв`язку з днем народження одного з них. Близько 16 години він прийшов на автостанцію м. Ковеля, щоб їхати додому в с. Старі Кошари. Однак, зайшовши в зал очікування автовокзалу, заснув на лавці. При собі він мав мобільний телефон марки "Самсунг Гелексі", білого кольору, з якого телефонував йдучи в напрямку автостанції. Крім цього він мав при собі грошові кошти в сумі 200 гривень однією купюрою. Телефон та гроші він поклав всередину куртки під бушлатом, який був застебнутий та не перекладав їх в інші кишені. Близько 17 год. 05 хв. його розбудив невідомий чоловік у військовій формі та повідомив, що його пограбували, після чого він виявив відсутність телефону та грошових коштів. Хто саме та яким чином викрав у нього вказане майно, не пам`ятає, оскільки спав сидячи на лавці на автостанції та не відчував що у нього викрадають речі та гроші. Після цього він написав заяву до поліції про викрадення у нього мобільного телефону та грошових коштів.
Показання потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні про обставини події об`єктивно підтверджуються іншими доказами по справі, зокрема показаннями свідків.

Так свідок ОСОБА_10 , яка працює прибиральницею автостанції Ковель, підтвердила, що в грудні 2016 року вона чергувала на автостанції. До неї підійшла жінка ромської національності на ім`я ОСОБА_11 , яку вона часто бачить на автостанції, та повідомила їй, що двоє чоловіків обкрадають хлопця, який п`яний спить на лавці в залі очікування, та вказала їй на цих осіб. Коли вона підійшла до чоловіків, на яких їй вказала ОСОБА_11 , то побачила, що з обох боків від потерпілого, який був одягнений у формений одяг і спав на лавці, сиділи двоє чоловіків, одному з яких приблизно 50 років, він був високий та худорлявий і постійно посміхався, вона його часто бачила в приміщенні автовокзалу, а інший молодший був хлопець меншого зросту ромської національності. Показала, що бачила, як старший чоловік тримав свою праву руку на бушлаті потерпілого в районі грудної клітки, а інший ОСОБА_12 схилившись над потерпілим, тримав у руках цигарки, і на її питання "Що, вже обчистили?", останні відповівши, що нічого не робили та вийшли разом у напрямку до виходу, а потерпілий залишився сидіти на лавці в залі очікування автовокзалу.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що в той день, точної дати не пам`ятає, перебувала в приміщенні автостанції в м. Ковелі та побачила, як до чоловіка, який був одягнений у військову форму та спав п`яний на лавці в залі очікування, підійшли двоє чоловіків. Один з них був ОСОБА_13 , з яким вона візуально знайома. Ці чоловіки почали обшукувати потерпілого по кишенях. Вона побачила, як ОСОБА_13 вийняв з кишені потерпілого мобільний телефон, а інший чоловік вийняв з кишені потерпілого гроші, однак не бачила яку суму та якими купюрами. Не бажаючи, щоб у такій крадіжці звинуватили в подальшому її саму, вона повідомила про це прибиральницю на автостанції, якій показала, як двоє чоловіків грабують потерпілого, який у цей час спав. Прибиральниця підійшла до чоловіків та зробила їм зауваження, після чого ОСОБА_13 з іншим чоловіком, з яким вони разом обікрали потерпілого, вийшли з викраденими телефоном і грошима з залу очікування в напрямку до виходу. Після цього вона чула, як після цього вони поділили між собою викрадені речі. Зокрема мобільний телефон забрав собі ОСОБА_13 , а гроші забрав інший чоловік. Показала, що потерпілий, коли виявив зникнення телефону та грошей, цих чоловіків вже не було.
Обставини, викладені потерпілим та свідками повністю підтверджуються відеозаписом з камери відеоспостереження, що ведеться в залі очікування автостанції м. Ковеля, який міститься на оптичному диску та який було переглянуто в судовому засіданні.

Зокрема, при перегляді даного відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_7 з іншою особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження 04.12.2016 року близько 17 години, знаходячись поряд з ОСОБА_6 , який в цей час спав на лавці в залі очікування автостанції, схиляючись до потерпілого, обоє як ОСОБА_7 , так і інша особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, - шукали по кишенях потерпілого, після чого в руках ОСОБА_7 з`явився білий предмет, схожий на мобільний телефон потерпілого. Після того, як до них підійшла техпрацівник автостанції ОСОБА_10 , вони вийшли з приміщення залу очікування автостанції /а.п. 117/.

Ці ж обставини підтверджені і протоколом огляду від 15.12.2016 року, в ході якого у встановленому КПК України порядку було оглянуто вказаний оптичний носій інформації диск /а.п. 83/. Постановою від 15.12.2016 року вказаний диск було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів даного кримінального провадження /а.п. 84/.
В ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 , в присутності його захисника ОСОБА_8 , було продемонстровано відеозапис на оптичному носії інформації з камери відеоспостереження автостанції Ковель. Після перегляду цього відеозапису, ОСОБА_7 впізнав себе на відеозаписі та повідомив, що 04.12.2016 року перебував в приміщенні автостанції зі своїм візуально знайомим і допомагав останньому викрадати майно у невідомого йому чоловіка у військовій формі.

Зазначені обставини підтверджуються протоколом демонстрації відеозапису від 09.12.2016 року /а.п. 51/.

Крім цього, як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 04.12.2016 року, потерпілий ОСОБА_6 в цей же день о 18 год. 30 хв. звернувся до відділу поліції з усною заявою, зазначивши при цьому, що в період часу з 16.00 год. до 17.00 год. 04.12.2016 року в приміщенні автостанції м. Ковеля невпізнана особа шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон "Самсунг Гелексі", білого кольору з сім карткою НОМЕР_2 та гроші в сумі 200 грн. /а.п. 43/.

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, що зафіксовано відповідним протоколом від 14.12.2016 року, свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка обшукувала чоловіка у форменому одязі, а потім викрала у нього мобільний телефон в приміщенні автостанції м. Ковель, що мало місце 04.12.2016 року близько 17.00 год. та пішла у невідомому напрямку /а.п. 52-53/.

Протоколом огляду документів від 15.12.2016 року підтверджується огляд товарного чеку № 21288, згідно якого вартість викраденого мобільного телефону "Samsung Galaxy SM-G350T" становить 1599 грн. /а.п. 78/.
В той же час, не знайшла свого підтвердження зазначена в обвинувальному акті вартість викраденої захисної плівки до екрану вказаного телефону. Зокрема в обвинувальному акті вказано, що вартість цієї плівки становить 89 грн. /а.п. 4, 146/.
Згідно зазначеного вище товарного чеку, вартість цієї плівки становить 59 грн. Таким чином судом встановлено, що вартість викраденої захисної плівки екрану становить 59 грн., а тому обвинувачення в цій частині підлягає уточненню.
Суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено. Про визнання будь-яких доказів недопустимими учасниками судового провадження не заявлялось.

Доводи обвинуваченого та її захисника щодо відсутності в діях обвинуваченого будь-яких протиправних діянь суд визнає голослівними з мотивів, наведених у вироку, та такими, що повністю спростовуються дослідженими доказами,та розцінює їх як спробу обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, а тому відхиляє їх.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд прийшов до переконливого висновку про повну доведеність винуватості обвинуваченого у встановлених судом протиправних діяннях.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні майна, вчиненому повторно, тобто у вчиненні грабежу, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного у їх сукупності, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що обвинуваченим вчинено тяжке кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 186 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення злочину щодо особи, що перебуває у безпорадному стані.

Суд враховує також те, що обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий злочин незадовго після закінчення умовно-дострокового звільнення від відбування попереднього покарання, що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів даної категорії /а.п. 85-86, 103/, в цілому позитивно характеризується по місцю відбування попереднього покарання /а.п. 91, 92/, на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває /а.п. 87, 88/, має задовільний стан здоров`я та є працездатним /а.п. 110/.

Крім цього, суд враховує, що заподіяні збитки потерпілому не відшкодовані, в зв`язку з чим потерпілий має майнові претензії до обвинуваченого.

Враховуючи наведене та небезпеку ОСОБА_7 , як особи, для суспільства, суд прийшов до висновку, що його виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі і про відсутність підстав для застосування щодо нього вимог ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи вимог ст. 69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Разом з тим, зважаючи на всі обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення (злочину), яке близьке до мінімального.

На глибоке переконання суду, покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України в даному випадку є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, з врахуванням виду покарання, яке йому призначається, слід залишити без змін тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільного позову по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Арешт на майно ОСОБА_7 не накладався.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 08 грудня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення (з 08 грудня 2016 року до набрання вироком законної сили) до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази: оптичний носій інформації (диск) з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої в приміщенні автостанції м. Ковель; чек на придбаний мобільний телефон марки "Samsung Galaxy SM-G350T" та гарантійний талон до нього, які запаковані в спеціальний пакет експертної служби № 1490850, які зберігаються при матеріалах справи, - залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий:ОСОБА_1