Справа № 521/5799/17
Пр-ня № 1-кп/521/622/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 17.08.2016 року за № 0000252, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Тихий Став Широківського району Дніпропетровської області, має середню освіту, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, не одружений, не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військву службу на посаді стрільця 1-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 03 серпня 2016 року без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив нез`явлення вчасно на військову службу до розташування вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до 26 березня 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, повністю визнавши себе винним у скоєнні злочину, ОСОБА_4 пояснив суду, що у листопаді 2015 року був призваний на строкову військову службу, а 19.02.2016 року уклав контракт про проходження військової служби строком на 3 роки, перебував на посаді стрільця 1-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос». Влітку 2016 року втратив зв`язок зі своєю дівчиною, дуже переживав з цього приводу, вирішив її розшукати, тому 03.08.2016 року самовільно залишив місце служби. Він тривалий час розшукував свою знайому в містах Києві та Миколаєві, а після того, як знайшов і з`ясував відносини, 26.03.2017 року добровільно повернувся до військової частини. У скоєному розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винен у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем служби характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є з`явлення із зізнанням, оскільки він самостійно припинив злочин, з`явившись до місця військової служби, а також щире каяття, оскільки він повністю визнав вину у вчиненні злочину та дав правдиві покази про його обставини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного, який не уникав кримінальної відповідальності, визнання ОСОБА_5 своєї вини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (щире каяття та з`явлення із зізнанням), а також особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив злочин на ґрунті особистих стосунків, молодий вік обвинуваченого, якому на момент вчинення злочину виповнилось 22 роки, його позитивну характеристику і поведінку за період кримінального провадження, що виразилась у сумлінному ставленні до своїх службових обов`язків. Тому суд вважає за можливе пом`якшити покарання та призначити його із застосуванням ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді арешту, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк чотири місяці.

Призначене покарання у виді арешту на строк чотири місяці ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, відбувати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

Строк відбування покарання рахувати з дня поміщення його на гауптвахту в порядку виконання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1