Справа № 381/1489/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/957/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 22.08.2017

УХВАЛА
Іменем України
22 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журжинці, Лисянського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16.12.2010 року Лисянським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; 12.12.2011 року Лисянським районним судом Черкаської області за ч.ч.1,2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, -

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 22 червня 2017 року.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вчиненого за наступних обставин.

25.02.2017 року близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_7 перебував за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив на підлозі у веранді бензопилку, яка належить ОСОБА_9 , після чого у нього відразу виник умисел на вчинення крадіжки даної бензопилки.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив, направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, та корисливу мету, направлену на збагачення, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 поїхав до місця свого постійного проживання, а саме: Черкаська область, Лисянський район, с. Журжинці, та за його діями ніхто не спостерігає, взяв з підлоги бензопилку марки «Craft-tek CT-5000» вартістю 2000,00 гривень, після чого покинув приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 , чим довів свій умисел до кінця та заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн.00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції заступником прокурора Київської області подано апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, оскаржуваний вирок вважає таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Просить вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2017 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні вироку не надано належної оцінки особі засудженого, який раніше судимий: 16.12.2010 року Лисянським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 12.12.2011 року Лисянським районним судом Черкаської області за ч.ч.1,2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Наведене свідчить про те, що призначені за попередніми вироками реальної міри покарання у виді позбавлення волі, не досягли своєї мети, не сприяли виправленню та перевихованню ОСОБА_7 , який маючи не зняту та непогашену судимість за попередніми вироками, не виправдав довіри суду і вчинив новий умисний злочин проти власності. Враховуючи викладене, є незрозумілим з яких підстав суд звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання, не навівши у вироку належні доводи, які б вказували на можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок суду правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п.п.2,3 ч.1 ст.65 КК України та п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У відповідності до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 звільнення від відбування покарання з випробуванням передбачене тільки для тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку.

Із аналізу вищевказаних норм вбачається, що суд за наявності для того обґрунтованих підстав, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України, судом першої інстанції визнано щире каяття.

Обставин, що згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції встановлено не було.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , міськрайонний суд також врахував особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся та дав правдиві покази щодо вчиненого ним кримінального правопорушення, раніше судимий: 16.12.2010 року Лисянським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 12.12.2011 року Лисянським районним судом Черкаської області за ч.ч.1,2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 характеризується виключно позитивно.

Згідно довідки-характеристики дільничого офіцера поліції Лисянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, має постійне місце роботи у столярному цеху (а.п.25).

У відповідності до заяви потерпілого ОСОБА_9 він не має жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_11 , цивільний позов не заявив, при розгляді даного кримінального провадження покладається на розсуд суду (а.п.16).

Враховуючи тяжкість злочину, обставини, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який повністю визнав вину, щиро розкаявся у вичиненому, працевлаштований, має законне джерело прибутку, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, повністю відшкодував завдані збитки, думку потерпілого, який не має до обвинуваченого претензій ні морального, ні матеріального характеру, та при призначенні покарання посилався на розсуд суду, відсутність тяжких наслідків, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Отже, призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання у виді 5 років позбавлення волі із іспитовим строком 3 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2017 року, відносно ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:
Судді: