печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника володільця майна ОСОБА_3 , розглянувши скаргу Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав»на бездіяльність слідчого в особливо важливих справах прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні майна у кримінальному провадженні № 0000712,-

В С Т А Н О В И В :
До суду звернулася Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав»із скаргою, вимоги якої в подальшому було уточнено, на бездіяльність, яка полягає у неповерненні майна, що вилучено під час проведення обшуку 03.03.2017 у приміщенні ДО Українське агентство з авторських та суміжних прав, за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-а, та про зобов`язання повернути вилучене майно.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 03.03.2017 здійснено обшук за вказаною адресою, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2017 у кримінальному провадженні № 0000712, під час виконання якої вилучено документи, дозвіл на вилучення яких не надавався судовим рішенням, та не були повернуті власнику.

Представник володільця майна у судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у ній.

У судове засідання слідчий не з`явився, про місце і час розгляду провадження повідомлявся належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, заслухавши обґрунтування представника особи, що подала скаргу, слідчий суддя приходить до наступного.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності слідчого.

Як встановлено, прокуратурою міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000712 зареєстрованому 27.07.2016 за фактом зловживання службовим становищем службовими особамиМіністерства економіки України, ДО Українське агентство з авторських та суміжних прав та Державної служби інтелектуальної власності України, які з метою одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи службове становище, діючи всупереч інтересам служби здійснюють перерахування грошових коштів, отриманих від управління авторськими та суміжними правами за надання дозволу на використання авторського твору на рахунки підконтрольних їм товариств з метою подальшого виведення грошових коштів у тіньовий сектор економіки, за ознакамикримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000712 проведено обшук у приміщенні ДО Українське агентство з авторських та суміжних прав, за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-а, дозвіл на який надано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160166, 170174 цього Кодексу.

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

У разі відсутності підстав вважати вилучене майно таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні вони мають бути повернуті власнику.

Так, з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2017 року у справі №757/10796/17-к, на підставі якої проведено обшук за адресою : АДРЕСА_1 , вказано, що обшук необхідно провести з метою відшукання та вилучення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, фактичні дані яких можуть мати доказове значення в кримінальному провадженні та інші речі, які можуть містити інформацію, що має доказове значення для розслідування кримінального провадження..

Однак, як вбачається з протоколу обшуку та наданих матеріалів заявником, під час проведення обшуку було вилучено документи, які не містять відомості про кримінальні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КПК України та щодо яких не було прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі слідчого судді, а саме оригіналів ліцензійних договорів, що не стосується заявника ОСОБА_5 .
Слідчим суддею встановлено, що прокурор та/або слідчий не звертались в порядку передбаченому главою 17 КПК України щодо вирішення питання про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно,що підтверджується листом Печерського районного суду м. Києва № 1298/17 від 18.07.2017.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий у кримінальному провадженні фактично вийшов за межі передбачених ст.167 ч.1 КПК України випадків щодо процесуальної долі такого майна, (арешт або повернення).

В судовому засіданні при розгляді скарги ОСОБА_3 було доведено, що володільцем тимчасово вилученого 03.03.2017 р. за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-а майна є Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав».
З огляду на вказане, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як сторона обвинувачення в судове засідання не з`явилася та не представила слідчому судді належних доказів для безспірного висновку, що вказане майно не є тимчасово вилученим та в силу принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити скаргу на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні майна, та зобов`язати слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000712, повернути власнику вилучене майно.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Зобов`язати слідчого в особливо важливих справах прокуратури міста Києва ОСОБА_4 та/або слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000712 повернути Державній організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» майно, що було вилучено під час обшуку проведеного 03.03.2017 за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-а, а саме оригінали наступних договорів:

- оригінал ліцензійного договору № АВ-22/-2/16 від 22.02.2016 укладеного між ДО УААСП та ІП «1+1 Продакшн» на включення твору до фільму «Останній москаль 2» на 4 арк.

- оригінал ліцензійного договору № АВ 30/01/15 від 30.01.2015 укладеного між ДО УААСП та ІП «1+1 Продакшн» на включення твору на 4 арк.

- оригінал ліцензійного договору № АВ 20/15 від 02.03.2015 укладеного між ДО УААСП та ПАТ «Міжнародний Медіа Центр СТБ» на використання твору, на 5 арк.

- оригінал ліцензійного договору № МТЦ 06/16 від 01.09.2016 року укладеного між ДО УААСП та ТОВ «Сокар Петролеум» на використання твору на 5 арк.

- оригінал ліцензійного договору № МК 01/14 від 26.12.2013 року укладеного між ДО УААСП та ТОВ «Стрім Україна» на використання творів на 5 арк.

- оригінал ліцензійного договору на управління майновими правами видавця від 21.01.2014 року № 01-21/14, укладений між ДО УААСП та ТОВ «Мама Мьюзік» на 5 арк.

- оригінали ліцензійних договорів між ДО УААСП та Державним підприємством «Національний палац мистецтв «Україна»:

- від 07.12.2016 №ОГ-140/16 з додатками на 7 арк.

- від 19.02.2015 №ОГ-10/15 з додатками на 6 арк.

- від 9.02.2015 № ОГ 16/15 із додатками зразками на 6 арк.

- від 19.02.2015 № ОГ 15/15 із додатками на 6 арк.

- від 19.02.2015 № ОГ 14/15 із додатками на 6 арк.

- від 19.02.2015 № ОГ 11/15 із додатками на 6 арк.

- від 19.02.2015 № ОГ 12/15 із додатками на 6 арк.

- від 19.02.2015 № ОГ 13/15 із додатками на 6 арк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя