Дата документу Справа № 323/3458/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 323/3458/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/532/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянула 21 квітня2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, до засудження проживав: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2014 року за ст.186 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі.

Встановлені ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року обставини:
Засуджений звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,посилаючись на положення ст. 81 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , суд прийшов до висновку, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення і перевиховання, характеризується незадовільно, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що засуджений за період відбування покарання характеризується незадовільно, допустив одне злісне порушення режиму тримання за перешкоджання виконанню персоналом установи своїх службових обов`язків, створив загрозу безпеки персоналу установи, яке не погашено, заохочень не мав. На виробництві установи не працевлаштований, ставлення до праці незадовільне. Роботи по благоустрою колонії виконувати не бажає, не приймає участі в самодіяльних організаціях засуджених відділення СПС, не приймає участі в програмах диференційованого виховного.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_8 вказує на наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення, неврахування судом факту його працевлаштування, наявності тяжких захворювань та відсутності непогашених стягнення. Зазначає про відбуття ним 2/3 частин від призначеного строку покарання. Просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, засудженого та адвоката, які підтримали вимоги апеляційної скарги, вислухавши позицію прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2014 року за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.02.2016 року, в строк покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2014 року зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 29.04.2014 року по 10.10.2014 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк відбуття покарання спливає 18.11.2017 року.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи та матеріалів з особової справи засудженого ОСОБА_8 , останній під час перебування в Оріхівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 88загалом характеризується незадовільно, допустив 1 злісне порушення режиму тримання, заохочень не мав. На виробництві установи не працевлаштований, ставлення до праці незадовільне. Роботи по благоустрою колонії виконувати не бажає, не приймає участі в самодіяльних організаціях засуджених відділення СПС, не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу (а.с.8-11,13).

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень 21.11.2016 року відносно ОСОБА_8 начальником ОВК №88 було застосоване стягнення, так як він перешкоджав виконанню персоналом установи своїх службових обов`язків, створив загрозу безпеки персоналу установи, яке не погашено (а.с.26).
За наданими з установи відбуття покарання характеристиками та довідками, ОСОБА_8 заохочень не має, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу та в самодіяльних організаціях.

Однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.
При цьому судова колегія приймає до уваги, що засудженийОСОБА_8 , неодноразово судимий за злочини різної категорії, відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте на шлях виправлення не став та знову продовжив свою злочину діяльність, що у сукупності із поведінкою останнього під час відбуття покарання за останнім вироком, свідчить про те, що засуджений не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За відомостями протоколу засідання комісії від 22.09.2015 року відмовлено у поданні до суду матеріалів відносно ОСОБА_8 з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено у поданні матеріалів відносно ОСОБА_8 до районного суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а.с. 19).
Висновок суду про те, що до засудженого ОСОБА_8 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином обґрунтований, тому, підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає,оскільки на даний часвідсутні дані, які б свідчили про виправлення засудженого ОСОБА_8 і слугували б підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення .

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4