Справа № 186/881/16-к
Провадження № 1-кс/0186/20/17
У Х В А Л А
про задоволення скарги
на постанову про закриття кримінального провадження
23.02.2017 року слідчий суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2

з участю:

прокурора - ОСОБА_3

заявника - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

старшого слідчого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 13 травня 2016 року по ч.1 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
06 лютого 2017 року в провадження слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову від 11 жовтня 2016 року старшого слідчого Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000229 від 13 травня 2016 року по ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що старшим слідчим винесено 11 жовтня 2016 року постанову про закриття кримінального провадження, яку він вважає незаконною з наступних підстав.

ОСОБА_7 намагається спотворити дійсні обставини справи та уникнути кримінальної відповідальності, адже не надала слідству відповідних доказів а ні про відсутність наміру продавати гараж на момент складання розписки про отримання грошей та продаж гаражу ОСОБА_4 , а ні про підтвердження факту повернення йому грошей за борг частками, як нею зазначено в протоколі допиту. В постанові також не зазначені такі докази повернення хоча б якоїсь частини боргу.

Допитаний в якості свідка колишній чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_8 пояснив в своїх свідченнях, що :"Чому він сказав писати саме "продаю" ОСОБА_7 не знає". Це є непрямі свідчення, а спроба дати свідчення зі слів іншої людини, викласти події так, як це потрібно ОСОБА_7 , а не так, як того вимагає КПК України. Це свідчить, що сам ОСОБА_8 або не зовсім пам`ятає тих подій, що відбувалися при оформленні розписок, або намагається спотворити ті події на користь ОСОБА_7 та перешкодити досудовому слідству у встановленні об`єктивної істини по справі. Також, він стверджує, що він та його на той час дружина ОСОБА_7 віддавали йому гроші за гараж в рахунок повернення боргу, хоча доказів цього не надає.

ОСОБА_7 в своїх свідченнях пояснює, що начебто, між ним та нею існували відносини боргового займу грошей, однак це не відповідає дійсності та суперечить зібраним доказам, зокрема розпискам та записам в Книгах по сплаті за гараж. Особисто він пояснив слідчому, що придбав гараж у ОСОБА_7 шляхом здійснення цивільно-правової угоди купівлі-продажу гаражу тим шляхом та заходом, які були доступні та прийняті в гаражному товаристві. Так, керівником - головою гаражного товариства "Першотравневе" було переоформлено записи щодо власника гаражу № НОМЕР_1 в г/т "Першотравневе" в Журналі власників гаражів, видано йому відповідну книгу щодо обліку здійснення плати за користування послугами гаражного товариства, а саме: послуг з охорони гаражного товариства та електроенергії. В цій книжці його вписано, як власника спірного гаражу та поставлено відповідні печатки гаражного товариства. Всі ці процедури були здійснені в присутності ОСОБА_7 головою гаражного товариства ОСОБА_9 , проти чого ОСОБА_7 не заперечує.

Тобто, його показання, книга розрахунків за послуги гаражного товариства, розписки, написані власноруч ОСОБА_7 в своїй сукупності свідчать про існування саме відносин купівлі-продажу гаражу, а не відносин боргового займу коштів, як це пояснює ОСОБА_7 і яка, окрім своїх слів, не надала слідчому жодних доказів на їх підтвердження.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 намагаються перешкодити досудовому слідству у встановленні істини по справі.

В даному випадку, для прийняття обґрунтованого та законного рішення, яке б ґрунтувалось на зібраних по справі доказах, щодо встановлення правового режиму відносин, які стались між ним та ОСОБА_7 , необхідно виходити із аналізу не свідчень осіб, які можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності та їх близьких родичів, які є упередженими по справі особами, а із аналізу тексту розписок, які були власноручно написані особою, з якою укладався договір про продаж гаражу, де чітко визначено, що ОСОБА_7 саме продає гараж ОСОБА_4 , а не передає його під заставу. Твердження ОСОБА_7 щодо передачі гаражу у заставу в рахунок боргових зобов`язань та здійснення складання розписки зі словами продажу гаражу замість передачі в заставу під протиправним впливом ОСОБА_4 свого підтвердження в ході досудового слідства не знайшли. Також, під час досудового слідства не знайшло свого підтвердження і твердження ОСОБА_7 , що вона на справді не бажала переоформлення права власності на гараж з себе до ОСОБА_4 .

В свою чергу, працівники прокуратури, як процесуальні керуючі, припустились халатного відношення до належного дослідження матеріалів кримінального провадження та усунення протиріч щодо свідчень ОСОБА_7 , його свідчень та наявних в матеріалах справи доказів, невірно дійшовши до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст.190 КК України, або ст.191 КК України, безпідставно встановили існування між ним та ОСОБА_7 цивільно-правових відносин і можливості розпоряджатись гаражем ОСОБА_7 на її власний розсуд. Ці висновки суперечать вимогам, як кримінального законодавства України, так і цивільного законодавства України, зокрема ст.ст.655-697 ЦК України, якими регламентовано порядок здійснення купівлі продажу речей, порядок переходу прав власності, зокрема, права розпоряджатися проданою річчю.

В постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначив, мовою оригіналу: «На підставі зібраних в законному порядку доказів, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи те, що в ході досудового слідства було встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникли цивільно-правові відносини, отже для спору, який виник між ними доцільно звернутись до суду з відповідною позовною заявою, окрім того, із пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слідство доходить до висновків про те, що у діях ОСОБА_7 не вбачається складу злочину передбаченого ст.190 КК України, так як вона продаючи гараж № НОМЕР_1 , розташований в гаражному товаристві «Першотравневе» м.Першотравенська Дніпропетровської області, вважала що вищезазначений гараж належить їй, тобто вона має право ним розпоряджатись на власний розсуд, тобто продаючи гараж вона діяла без умислу на скоєння злочину.»

Як вбачається із зібраних по справі доказів, а саме: розписок, які власноруч ОСОБА_7 написала в підтвердження своїх намірів саме продати гараж на час переоформлення гаражу з її права власності на права власності на його ім`я, де зазначається, що остання саме продає гараж № НОМЕР_1 ОСОБА_4 , а не передає його у заставу в рахунок боргових зобов`язань. В одній такій розписці свідками виступають ОСОБА_8 , який дав свідчення інші, ніж засвідчено в розписці, та ОСОБА_10 , в іншій розписці зазначено, що ОСОБА_7 отримала гроші саме за гараж, а не по договору боргового займу чи будь якому іншому договору. Таким чином, ОСОБА_7 повністю усвідомлювала факт здійснення нею правочину купівлі-продажу гаражу, усвідомлювала факт отримання грошей від нього саме за продаж гаражу. Факт такого усвідомлення находить своє відображення в розписках ОСОБА_7 .

Як зазначається в ст.655 ЦК України, за договорами купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцю), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість. Передаючи гараж у власність ОСОБА_11 хоча і намагається запевнити, що не усвідомлювала того, що не має ніяких прав на гараж, все ж таки в силу вимог цивільного законодавства в дійсності не мала на гараж ні яких прав з моменту його передачі йому і переоформлення на його ім`я в гаражному товаристві. Факт переоформлення гаражу в товаристві не знайшов свого відображення в постанові про закриття кримінального провадження, що є прямим не доопрацюванням слідчого під час допиту голови гаражного товариства «Першотравневе» та не з`ясування в нього цього питання, а саме: чи належним чином переоформлено права власності на гараж з ОСОБА_4 до ОСОБА_12 , чи є документальне підтвердження факту законної передачі права власності до ОСОБА_12 та в яких документах це відображено. В свою чергу, ОСОБА_7 , як йому відомо, також не страждає на психічні розлади, щодо неможливості усвідомлювати своїх дій. Крім того, згідно ст.1 ЦК України всі цивільні правовідносини будуються на вільному волевиявленні сторін, тобто, щоб зробити висновок, про існування між ним та ОСОБА_7 цивільних правовідносин при перепродажі останньою гаражу без його відому, його вільного волевиявлення та згоди на це, слідство повинно було навести такі добуті під час досудового слідства докази, які прямо б вказували на його добровільну згоду на продаж гаражу третій стороні - ОСОБА_12 . Цих доказів не добуто, посилання на них в постанові відсутні. Що вказує на факт прийняття незаконного та необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження. Слідство також не врахувало, що в цивільно-правових відносинах купівлі - продажу, які існували між ним та ОСОБА_7 , не може бути третьої сторони - ОСОБА_12 , відносини між ним та ОСОБА_7 передбачають існування двох сторін.

Розписка, яку ОСОБА_7 надала ОСОБА_12 також свідчить, що вона із ним, всупереч вимогам ст.655-698 ЦК України, намагалась створити відносини купівлі-продажу, та в супереч вимогам ст.ст.1, З ЦК України, де зазначено, що такі відносини повинні будуватись на майновій самостійності учасників, вона не могла створити таких відносин, не маючи майнової самостійності на гараж. Своїми діями ОСОБА_7 фактично незаконно позбавила його прав власності на гараж та вільного розпорядження цим майном.

Таким чином, досудовим слідством достовірно встановлено існування між ним та ОСОБА_7 цивільно-правових відносин купівлі-продажу гаражу на момент переоформлення права власності з ОСОБА_7 на нього, однак невірно встановлено про існування між ним та ОСОБА_7 цивільно-правових відносин при продажі гаражу ОСОБА_7 ОСОБА_12 . Для встановлення таких відносин, досудове слідство повинно було зазначити в якості якої сторони буде виступати ОСОБА_4 в договорі купівлі-продажу гаражу належного ОСОБА_4 , укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .

ОСОБА_7 зазначила слідчому, що вона не повідомляла, а ні йому про продаж гаражу ОСОБА_12 , а ні ОСОБА_12 , про те, що гараж належить ОСОБА_4 , тим самим вводячи ОСОБА_12 в оману щодо дійсного власника гаражу. Крім того, сам ОСОБА_12 отримав від ОСОБА_7 розписки за продаж гаражу № НОМЕР_1 , який розташований в гаражному товаристві «Ювілейне» на відміну від гаражу № НОМЕР_1 власником якого є заявник, та який розташований в гаражному товаристві «Першотравневе». В таких діях ОСОБА_7 знаходить своє відображення умисел на незаконне заволодіння нею грошима ОСОБА_12 та його майном.

З огляду на вищевикладене, у слідства маються всі доказі, які підтверджують, що ОСОБА_7 мала на меті незаконне заволодіння грошима ОСОБА_12 та його гаражем внаслідок скрутного матеріального становища в її житті. Слідство дало невірну оцінку діям ОСОБА_7 , що призвело в свою чергу до невірної кваліфікації і прийняття невірного рішення по справі. В свою чергу, прокурор не врахував обставини тимчасового користування та усвідомлення ОСОБА_7 своїх дій щодо продажу гаражу ОСОБА_4 та усвідомлення факту тимчасового користування гаражем. Крім того, прокурор не врахував можливості існування в діях ОСОБА_12 складу злочину, передбаченого ст.198 КК України «Придбання, зберігання, отримання або збут майна, добутого злочинним шляхом», який, отримуючи розписку від ОСОБА_7 на гараж, розташований в товаристві «Ювілейне», все ж таки незаконно зайняв гараж в товаристві «Першотравневе» із неналежним оформленням права користування цим гаражем та взагалі ніяким оформленням права власності на цей гараж.

Надані ним та наявні у слідства розписки та зошит із записом власника гаражу № НОМЕР_1 із печаткою гаражного товариства «Першотравневе» і є тими документами, які повинні бути використані в якості доказів, з яких чітко вбачається, хто є власником гаражу, які відносини існували між ним та ОСОБА_7 та інші правовідносини і обставини справи.

З огляду на вищевикладене, вважає, що постанова про закриття кримінального провадження №0000229 від 11 жовтня 2016 року підлягає скасуванню як винесена незаконно та необґрунтовано, висновки викладені в постанові не відповідають дійсним обставинам справи та добутим доказам. Справа підлягає направленню до органів досудового слідства для подальшого досудового провадження із прийняттям законного, обґрунтованого рішення.

Просить слідчого суддю скасувати постанову старшого слідчого Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 11 жовтня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 13 травня 2016 року по ч.1 ст.190 КК України, поновити строк звернення до суду, так як ухвалу старшого слідчого про закриття кримінального провадження від 11 жовтня 2016 року, отримав лише 02 лютого 2017 року.
Заявник ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні скаргу підтримали, просять її задовільнити.

Прокурор пояснив суду, що дійсно було відкрито кримінальне провадження. Слідчим постанову про закриття прийнято законно, не встановлено складів злочинів по ст.190 КК України та ст.191 КК України.

Старший слідчий Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_7 перший раз пояснила, що продала гараж ОСОБА_13 , а потім перепродала ОСОБА_14 . Була складена підозра, передано справу в прокуратуру. Другий раз пояснила, що не продавала гараж, а під заставу по договору позики передала, який складено одним числом з розпискою про договір купівлі-продажу гаражу. Постанову про закриття кримінального провадження винесено 16 жовтня 2016 року, направлено заявнику 02 лютого 2017 року. Вважає її законною, просить в задоволенні скарги відмовити.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що в 2011 році брала гроші в борг у ОСОБА_13 - 1 000 доларів США, давала в заставу гараж, про що є договір. Вона поступово віддавала проценти, які в договорі були вказані, потім долар піднявся і вона не змогла віддавати проценти заявнику, вирішила продати гараж Ардашеву за 800 доларів в 2013 році. Частину суми, що отримала від ОСОБА_14 - 300 доларів США віддала ОСОБА_13 , він розписку не писав, так як все було на довірі. У справі є розписки, що вона продала гараж ОСОБА_13 , бо він її лякав міліцією, тому вона і написала розписку. Доказів про те, що вона віддала 300 доларів немає. Її чоловік був свідком, коли вона брала гроші в борг, не знає, чи писав він розписку. Гараж належить ОСОБА_14 . Гроші ОСОБА_13 не повернула з 2011 року, проценти віддавала, доказів письмових немає, що віддавала. Свідком є її чоловік, який просив гроші. Цей гараж залишився їй від дідуся в спадок, прийшли в гаражне товариство, переписали. Вона в ОСОБА_13 до 1 000 доларів не позичала, позичала ще 800 доларів і залишили цей договір, домовилися, що гараж буде його, якщо вона не віддасть гроші, але вона продала його ОСОБА_14 , так як їй ще потрібні були гроші. ОСОБА_13 просив віддати гараж і борг не повертати. В поліцію з приводу того, що ОСОБА_13 заставив її так написати розписку, вона не зверталася. Це гараж її дідуся, коли він помер, вона на себе його переоформила, прийшовши до голови гаражного товариства, показала йому свідоцтво про смерть дідуся, її записали в журнал і видали книжку по оплаті. На ОСОБА_13 вона не просила голову переоформляти гараж, знає, що ОСОБА_13 було видано книжку, її прізвище на ній закреслили, а вписали ОСОБА_13 . Книжка ця була у нього завжди, так як вона йому її передала добровільно, тобто домовилися, що гараж буде його. Ні її чоловік, ні ОСОБА_15 цим не займалися, стояли втрьох в стороні і поки ОСОБА_13 переоформляв право власності на гараж з головою гаражного товариства, вони чекали, а коли він переоформив, то тоді і дав їм гроші. Ардашеву вона продавала гараж не знає як. Він це робив сам, так як вона йому дала ключі від гаража, а він їй гроші в сумі 800 доларів США і сам поїхав до голови оформляти гараж. Коли він брав у неї ключі, дав їй гроші, вона йому написала розписку, що за продаж гаража отримала 800 доларів, свідків не було. Вона знала, що гараж на ОСОБА_13 , але вони домовилися, що коли віддасть йому 1 000 доларів, він назад їй поверне гараж. Гроші вона йому не повернула, а взяла і продала гараж Ардашеву за 800 доларів. В договорі позики гараж не зазначено, що він в заставі. Коли в січні 2016 року вона віддавала ключі ОСОБА_13 від гаража, то віддала йому не ті ключі і сказала, що ОСОБА_14 користується гаражем. Ардашев коли приїхав, вона йому віддала ключі від гаража, а він їй гроші, він сам диктував їй як писати розписку. Вона користувалася гаражем до того моменту, доки продала гараж Ардашеву, поїхали, показала йому гараж, він сказав, що подумає, через декілька днів приїхав, сказав, що все вирішить в товаристві сам, вона віддала йому ключі від гаража, а він їй гроші - 800 доларів. Був скутер, але ставили його в гараж батьків ОСОБА_13 . Була така ситуація, що і скутер був в заставі, але вони через місяць віддали гроші і забрали його.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, які послугували підставою для його закриття, вважаю, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідність ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно ч.ч.2,4 ст.38 КПК України досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою. Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

В матеріалах кримінального провадження міститься витяг з кримінального провадження №0000229 від 13 травня 2016 року, доручення про проведення досудового розслідування, повідомлення про початок досудового розслідування за заявою ОСОБА_4 від 13 травня 2016 року, протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 від 13 травня 2016 року, заява ОСОБА_12 від 24 травня 2016 року про вжиття заходів до ОСОБА_7 , яка 21 жовтня 2013 року обманним шляхом заволоділа його грошима в сумі 800 доларів США, а також просить визнати його потерпілим, протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що ОСОБА_7 21 жовтня 2013 року продала йому гараж № НОМЕР_1 в г/т "Першотравневе" за 800 доларів США, не повідомивши, що він належить іншій особі, він сплачував внески, користувався гаражем, а в лютому 2016 року ОСОБА_7 повідомила його, що вказаний гараж належить ОСОБА_4 , протокол допиту свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що 13 грудня 2010 року купив у ОСОБА_7 гараж № НОМЕР_1 в г/т "Першотравневе" за 1 000 доларів США, що підтверджується розписками останньої, він дозволив їй користуватися гаражем, сам сплачував внески за гараж, йому була видана книжка сплати за гараж, та головою гаражного товариства в Книзі власників гаражів переписано власника спірного гаража з ОСОБА_7 на нього. В лютому 2016 року дізнався від ОСОБА_7 , що вона зі своїм чоловіком у 2013 році перепродала гараж ОСОБА_12 . Книга записів власників гаражів зникла та була заведена нова, де власником вже значився ОСОБА_12 , протокол допиту свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що головою гаражного товариства "Першотравневе" є з 03 січня 2015 року, гаражем № НОМЕР_1 в даному товаристві користується ОСОБА_12 , який сплачує за охорону гаражу, про те, що гараж належить іншій особі - не знав, протокол допиту свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що 14 грудня 2010 року його колишня дружина ОСОБА_7 продала ОСОБА_4 свій гараж № НОМЕР_1 в г/т "Першотравневе" за 1 000 доларів США, отримала від нього кошти в повному обсязі, дала розписку, що здійснена купівля-продаж гаражу, голова гаражного товариства вніс записи в Книгу власників про те, що гараж переходить у власність ОСОБА_4 . В лютому 2016 року дізнався, що ОСОБА_7 перепродала спірний гараж ОСОБА_12 , протокол допиту свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що в його присутності в жовтні 2013 року його знайома ОСОБА_7 продала свій гараж ОСОБА_12 . Про те, що гараж належить ОСОБА_4 вона нічого не сказала, протокол огляду місця події від 25 травня 2016 року та протокол огляду місця події від 13 травня 2016 року, розписка ОСОБА_7 від 13 грудня 2010 року про те, що вона отримала грошові кошти в сумі 1 000 доларів США від ОСОБА_4 в рахунок оплати за гараж № НОМЕР_1 в г/т "Першотравневе", розписка ОСОБА_7 від 14 грудня 2010 року про те, що вона продає гараж № НОМЕР_1 в г/т "Першотравневе" ОСОБА_4 . В подальшому претензій до нього не має, підписано в присутності свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , виписка з книги по оплаті послуг гаражного товариства "Першотравневе" з печатками товариства, де прізвище ОСОБА_7 закреслено та вписано прізвище власника ОСОБА_4 , розписка ОСОБА_7 від 21 жовтня 2013 року про те, що продала гараж № НОМЕР_1 в г/т "Ювілейне" ОСОБА_12 за 800 доларів США (без зазначення кому даний гараж належить), копії з Книги сплати внесків гаражному товариству "Першотравневе" за охорону гаражів та електроенергію за 2015 рік - гараж № НОМЕР_1 ОСОБА_12 сплачено за охорону 160 грн, за електроенергію - , за 2012 рік саме під записом гаражу № НОМЕР_1 - листи вирвані, 2011 рік - гараж № НОМЕР_1 Ардашев, сплачено 90 грн за охорону гаражу, пояснення ОСОБА_7 від 01 червня 2016 року про те, що у неї був гараж № НОМЕР_1 в г/т "Першотравневе" у володінні. 13 грудня 2010 року зайняла у ОСОБА_4 гроші в сумі 1 000 доларів США, останній запропонував, щоб вона віддала вищевказаний гараж у заставу під борг, домовилися, що як поверне гроші - гараж поверне собі і буде ним користуватися, написали розписки, погодилася, що напише розписку, що продає заявнику гараж за 1 000 доларів США. Частинами повертала борг, віддавши приблизно 500 доларів, в жовтні 2013 року продала гараж ОСОБА_12 за 800 доларів США, не вказала, що у даного гаража є ще один власник. ОСОБА_12 була видана в гаражному товаристві книжка по сплаті послуг, його було вписано в Книгу власників гаражу № НОМЕР_1 . Частину виручених грошей, а саме: 300 доларів США передала ОСОБА_4 , а решту витратила на власні потреби. В лютому 2016 року передала ключі від гаража ОСОБА_4 , але про те, що перепродала його гараж, нічого не сказала. Не хотіла продавати гараж ОСОБА_4 , а віддала його тільки в рахунок боргу, який частинами повернула в сумі 800 доларів США, та після повернення всього боргу, планувала забрати гараж собі знову, а гараж продала ОСОБА_12 та претензій до нього не має, пояснення ОСОБА_7 від 11 серпня 2016 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_4 , протокол одночасного допиту осіб від 11 серпня 2016 року, протокол допиту свідка від 09 вересня 2016 року, протокол повторного допиту свідка ОСОБА_16 , постанова про закриття кримінального провадження від 11 жовтня 2016 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Постанова про закриття кримінального провадження №0000229 винесена старшим слідчим Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 11 жовтня 2016 року, яку ОСОБА_4 отримав 02 лютого 2017 року, заявник звернувся зі скаргою до слідчого судді 06 лютого 2017 року, тобто строк на оскарження ним не пропущено.
Відповідно ч.6 ст.284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.
В порушення вимог ст.ст.9,40 КПК України слідчим не досліджені всі обставини кримінального провадження, не дано оцінки показанням свідків, поясненням ОСОБА_7 , яка сама зазначає, що перепродала гараж ОСОБА_4 . ОСОБА_12 не повідомивши ОСОБА_12 , що у гаража є власник, а ОСОБА_4 про те, що продає його гараж ОСОБА_12 , не витребувано у ОСОБА_7 , на підтвердження її слів про повернення коштів ОСОБА_4 в сумі 800 доларів США, які вона, начебто брала в нього в борг, відповідних розписок, не дана оцінка розписці ОСОБА_7 про те, що вона продає гараж ОСОБА_4 , а не закладає його з наміром потім повернути, після сплати боргу,
З урахуванням викладеного вважаю за необхідне скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 11 жовтня 2017 року та направити матеріали кримінального провадження прокурору для відновлення досудового слідства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 318-380 КПК України, - слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 11 жовтня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 13 травня 2016 року по ч.1 ст.190 КК України - задовільнити.
Постанову старшого слідчого Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 11 жовтня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 13 травня 2016 року по ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення скасувати і направити матеріали зазначеного кримінального провадження прокурору для відновлення досудового слідства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1