Справа №473/2213/16-к 30.08.2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0002566 за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017р., стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шариф, Бейлоканського району, Азербайджан, офіційно не працюючого, який зареєстрований за та проживає адресою: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині залишення цивільного позову прокурора в інтересах Департаменту фінансів Миколаївської міської ради та Новоодеської ЦРЛ про стягнення коштів, витрачених закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину скасувати, матеріали провадження в цій частині направити на новий судовий розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі без застосування додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Пред`явлений та уточнений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 та ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» задоволено частково.
Дві перші позовні вимоги позивача ОСОБА_9 (а.к.п.81-85 том 1) про стягнення з ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на користь третьої особи - власника транспортного засобу Geely JL7162 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 шкоди, завданої його майну у розмірі 49500 грн. та про стягнення з ОСОБА_6 на користь третьої особи - власника транспортного засобу Geely JL7162 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 шкоди, завданої його майну у розмірі 12313,23 грн., - залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України, що не позбавляє ОСОБА_11 права пред`явити самостійний цивільний позов в порядку цивільного судочинства.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 500 (п`ятсот) гривень матеріальної шкоди, завданої здоров`ю потерпілого, та 100000 (сто тисяч) гривень моральної шкоди, завданої злочином.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на користь потерпілого ОСОБА_9 42516,80 (сорок дві тисячі п`ятсот шістнадцять гривень 80 коп.) грн. матеріальної шкоди, завданої здоров`ю потерпілого, та 2125,84 (дві тисячі сто двадцять п`ять гривень 84 коп.) грн. моральної шкоди.
Пред`явлений прокурором цивільний позов в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_6 на користь Новоодеської ЦРЛ витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у сумі 350,85 грн. та на користь міської лікарні Швидкої медичної допомоги м. Миколаєва витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 7120,59 грн. залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України, що не позбавляє вказані заклади права пред`явити самостійний цивільний позов в порядку цивільного судочинства.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 6511,03 гривень.
Скасовано арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду від 13.07.2016 року (а.к.п.56-57 том 2) на автомобіль «Mercedes-Benz 814L», д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 як законному володільцю.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає вирок суду в частині залишення без розгляду цивільного позову прокурора в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_12 на користь Департаметну фінансів Миколаївської міської ради 7120,59 грн. та 350,85 грн на користь Новоодеської ЦРЛ витрачених закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, таким, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, цією ж нормою закону встановлено, що суд залишає цивільний позов без розгляду у разі виправдання обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до скоєння кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст. 326 КПК України, тобто у разі неприбуття в судове засідання цивільного позивача або його представника.
Вказує, що приймаючи рішення про залишення без розгляду цивільного позову прокурора, суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального законодавства.
Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним те, що 27.11.2014 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_2 , рухався в денний час, тобто в світлий час доби, в похмуру погоду, без дощу та без туману, в межах своєї смуги руху автодороги Р-06 «Ульянівка-Миколаїв» в напрямку від м.Вознесенська до м.Нова Одеса Миколаївської області з швидкістю біля 50 км/год. На керованому водієм ОСОБА_6 вантажному автомобілі «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_2 були увімкнені передні фари головного світла автомобіля в режимі «ближнє світло» та знаходився вантаж вагою біля 5 тонн. На даній ділянці автодороги Р-06 проїзна частина мала асфальтобетонне, вкрите ожеледицею, без пошкоджень покриття, по одній смузі для руху транспортних засобів в обох напрямках, горизонтальну дорожню розмітку №1.1 «Вузька суцільна лінія» розділу №34 Правил дорожнього руху (надалі ПДР) України, що позначала межі проїзної частини, та горизонтальну дорожню розмітку №1.5 «Вузька переривчаста лінія» розділу №34 ПДР України, що поділяла транспортні потоки протилежних напрямків, являла собою пряму в плані ділянку, що мала нахил у вигляді спуску. Швидкісний режим транспортних засобів на даній ділянці обмежувався вимогами п.12.6 «ґ» ПДР України, тобто не більш як 90 км/год.
В цей час, у зустрічному для водія ОСОБА_6 напрямку, тобто в напрямку від м.Нова Одеса до м.Вознесенська Миколаївської області, в межах своєї смуги руху наближався керований водієм ОСОБА_9 технічно справний автомобіль «GEELY JL7162» номерний знак НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 78 км/год. На керованому водієм ОСОБА_9 автомобілі «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_1 , били увімкнені передні фари головного світла автомобіля в режимі «ближнє світло».

При проїзді 167 км. + 950 м. автомобільної дороги Р-06 «Ульянівка-Миколаїв», водій ОСОБА_6 , продовжуючи рух на керованому ним автомобілі «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_2 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.1 ПДР України, а саме: не виконуючи належним чином вимог вказаних Правил, тим самим своїми діями створив небезпеку для життя та здоров`я громадян, під час керування транспортним засобом проявив неуважність, відповідним чином не стежив за дорожньою обстановкою, яка полягала у слизькому покритті проїзної частини у вигляді ожеледиці, своєчасно не зреагував на її зміну у вигляді початку та вже руху по спуску проїзної частини, по якій він рухався, не врахував особливостей вантажу, що перевозиться, а саме його вазі у 5 тонн, при цьому не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним автомобіля «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_2 , та безпечно керувати ним, що мав об`єктивну спроможність та повинен був так зробити, але не зробив. Внаслідок цього керований водієм ОСОБА_6 автомобіль «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_2 , втратив поперечну стійкість та розпочав не керований боковий занос на зустрічну смугу руху, по якій до нього у зустрічному напрямку наближався керований водієм ОСОБА_9 автомобіль «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_1 . Надалі між автомобілем «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_2 , та «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_1 , відбулося зіткнення в межах смуги руху в напрямку м. Вознесенська, тобто на смузі руху автомобіля «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_9 , після чого вже на узбіччі автомобіль «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_2 перекотився через автомобіль «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_1 .
В свою чергу водій ОСОБА_9 , виконанням вимог п.12.3 ПДР України, а саме у разі виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобіля «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_2 , що рухаючись у зустрічному напрямку під час бокового не керованого заносу, виїхав на його смугу руху, шляхом зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_1 , аж до його зупинки ніяким чином не мав можливості уникнути зіткнення вказаних транспортних засобів.
Внаслідок виниклої дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) водій автомобіля «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_9 з отриманими травмами доставлений для надання медичної допомоги до КУ «Новоодеська ЦРЛ».
Згідно висновку експерта №120 від 17.04.2015 у ОСОБА_9 на момент звернення до КУ «Новоодеська ЦРЛ» мали місце тілесні ушкодження у вигляді: перелом в середній третині лівої ключиці, закритий перелом середньої третини лівого стегна зі зміщенням та вивихом стегнової кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Причиною настання даної ДТП стали злочинні порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.1 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виниклими наслідками.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які вважали апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Фактичні обставини справи, доведеність винуватості та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 апелянтом не оскаржуються.

Щодо вимог апеляційної скарги прокурора про скасування вироку суду в частині залишення без розгляду його цивільного позову, то апеляційній суд зазначає, що цивільний позов прокурора розглянутий судом у відповідності до вимог ч.3, 4 ст.23 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» та вимог ч.3 ст. 128 КПК України.

Так, відповідно до ч. 4 ст.23 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
Частина 2 ст.24 Закону України від 14.10.2014 року «Про прокуратуру» право подання цивільного позову у кримінальному провадженні надає прокурору, який бере в ньому участь. В той же час ч.7 цієї статті містить норму про те, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством. Частина 3 ст.128 КПК України передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при пред`явленні прокурором ОСОБА_5 в інтересах держави цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме про стягнення на користь Новоодеської ЦРЛ витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у сумі 350,85 грн. та на користь Департаменту фінансів Миколаївської міської ради (міської лікарні Швидкої медичної допомоги м. Миколаєва) 7120,59 грн. - прокурором всупереч вимог ч.3 і ч.4 ст.23 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» - не доведено, що захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Вказані заклади наділені самостійним правом на подання цивільного позову у кримінальному провадженні в силу права, наданого їм на це ст.61 КПК України, жодних витрат при зверненні до суду із цивільним позовом в порядку кримінального судочинства вони не несуть, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України від 08.07.2011 року «Про судовий збір» - звільнені від сплати судового збору.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що прокурор в суді не довів наявність підстав для його представництва інтересів Новоодеської ЦРЛ та Департаменту фінансів Миколаївської міської ради (міської лікарні Швидкої медичної допомоги м. Миколаєва) . А тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, оскільки, немає підстав для скасування вироку суду, в частині залишення цивільного позову прокурора в інтересах Департаменту фінансів Миколаївської міської ради та Новоодеської ЦРЛ про стягнення коштів, витрачених на закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
Керуючись ч.3 і ч.4 ст.23 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», ч. 3, 4 ст. 128, ст.ст. 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2017р в частині залишення без розгляду цивільного позову прокурора в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_6 на користь Новоодеської ЦРЛ витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у сумі 350,85 грн. та на користь Департаменту фінансів Миколаївської міської ради (міської лікарні Швидкої медичної допомоги м. Миколаєва) витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 7120,59 грн. без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Головуючий
Судді