Провадження № 11-кп/792/389/17
Справа № 686/6202/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000149 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 19 квітня 2017 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 19 квітня 2017 року
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чирчик Ташкенської області Республіки Узбекистан, українця, громадянина України, з середньою освітою, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше судимого:
-14.05.1999 року вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ст.ст. 140 ч.3, 81 ч.3, 145 ч.1, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-23.11.1999 року вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ст.ст. 140 ч.3, 42 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна;
-08.05.2003 року вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ст.ст. 296 ч.1, 185 ч.3, 70, 71 КК України на 3 роки 10 місяців позбавлення волі;
-16.03.2006 року вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
-24.02.2012 року вироком Хмельницького міськрайонного суду за ст.ст. 185 ч.2, 122 ч.1, 186 ч.ч.2, 3, 296 ч.3, 309 ч.1, 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, зміненим ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 30.11.2012 року за ст.ст. 122 ч.1, 186 ч.2, 296 ч.3, 309 ч.1, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі,
26.05.2015 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
Запобіжний захід змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою, взято ОСОБА_9 під варту із зали суду.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 19.04.2017 року.
За вироком суду, 28.11.2006 року біля 11 год. 30 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , діючи з корисливим мотивом, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, з зовнішньої лівої кишені куртки, яка знаходилась на ліжку однієї з кімнат, таємно викрав належний ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Impresion ImStar», моделі «А502» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 2500 грн., в якому знаходилась карта пам`яті «Transcend», формату Micro SDHC об`ємом 8Гб вартістю 150 грн. та сім карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 15 грн., а всього майна ОСОБА_11 загальною вартістю 2665 грн.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини та правильності дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність тяжкості призначеного покарання його особі, просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання, призначивши таке не пов`язане з позбавленням волі. На його думку, судом не враховано, що обвинувачений як на досудовому, так і під час судового слідства визнав свою вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому та має намір відшкодувати спричиненому потерпілому шкоду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.
Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_9 не заперечував обставин заволодіння телефоном потерпілого в квартирі АДРЕСА_2 28.11.2016 року, ствердивши час, місце та спосіб заволодіння майном ОСОБА_11 , однак викладав свою версію подій.
Показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який ствердив обставини зникнення належного йому телефону, відразу після залишення житлового приміщення обвинуваченим, в якому він знаходився з ОСОБА_9 .
Крім того, факт вчинення обвинуваченим злочину об`єктивно стверджується наданими потерпілим даними правовстановлюючих документів на телефон, з яких вбачаються індивідуальні ознаки останнього, а саме : телефон марки «Impresion ImStar» моделі «А502» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 (а.п. 36-37).
Із змісту інформації ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-рієлті» і компанія» від 13.02.2017 року за № 759 вбачається, що телефон марки «Impresion ImStar» моделі «А502» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , тобто ідентичний тому, який напередодні був викрадений у потерпілого ОСОБА_11 , в день його викрадення був зданий у ломбард ОСОБА_12 (а.п. 39-42).
Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка ствердила, що є співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_9 , спільно з ним проживає та веде спільне господарство.
Даними слідчого експерименту стверджується, що ОСОБА_9 в присутності понятих, з застосуванням відеозйомки, що виключало вчинення на нього будь-якого тиску, в деталях, вказав місце та спосіб заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 (а.п. 54-58).
Кількість та вартість викраденого майна стверджується послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_11 та даними довідки про вартість від 20.02.2017 року і жодним учасником кримінального провадження не спростовано (а.п. 43).
Даними висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 338 від 21 червня 2017 року стверджується, що ОСОБА_9 будь-яких відхилень в психічному розвитку не виявляє. Виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, на органічний основі, ускладнений вживанням алкоголю, однак це не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Тобто, обвинувачений психічним захворюванням не страждає, не страждав такими і на період вчинення інкримінованого йому злочину, а тому міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто відносно скоєного і на теперішній час його можна вважати осудним.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.
Більше того, дані твердження ОСОБА_9 та його захисника були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_9 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого та свідка заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
При цьому, в матеріалах провадження не встановлено доказів, щоб ОСОБА_9 чи його захисник звертались із заявами та скаргами до прокурора м. Хмельницького, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.
З послідовних та жодним чином не спростованих показань потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що після залишення місця його проживання обвинуваченим у нього зник мобільний телефон і саме цей телефон цього ж дня, був зданий до ломбарду співмешканкою ОСОБА_9 .

В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань потерпілого ОСОБА_11 .

У зв`язку з цим підстав вважати, що потерпілий ОСОБА_11 , враховуючи їх близькі, дружні відносини, оговорює обвинуваченого не має.

Більше того, вказані твердження потерпілого повністю узгоджуються з вищенаведеними, дослідженими судом доказами.

Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями сторони захисту, що обвинувачення ОСОБА_9 ґрунтується виключно на суперечливих показаннях потерпілого в процесі судового розгляду. Оскільки його вина у вчиненні злочину доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, які підтверджують показання потерпілого та спростовують твердження обвинуваченого і його захисника.
Ставлячи питання про скасування вироку, ні обвинувачений, ні його захисник, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_9 , органами досудового розслідування та судом не навели, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
В провадженні встановлено достатньо належних, об`єктивних та допустимих доказів, які дали можливість встановити істину, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Оголошена ОСОБА_9 підозра, кваліфікація його дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочину, наскільки вони відомі слідчому. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому твердження обвинуваченого, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.
Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочину середньої тяжкості, його підвищену суспільну небезпечність, спосіб та механізм його вчинення.

Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні злочину ОСОБА_9 визнав виключно під тиском зібраних у справі доказів, даних виявлення жалю, спроби виправити ситуацію у справі не встановлено.

Тому застосування до нього ст. ст. 69, 75 КК України колегія суддів вважає безпідставним.

За таких обставин, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, який є злочином середньої тяжкості, його особу, який раніше неодноразово судимий, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив, систематичність вчинення кримінально-карних діянь, спосіб та механізм скоєння злочину, з врахуванням рецидиву злочинів, що обтяжує його покарання, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімального розміру є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.
А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями сторони захисту про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 19 квітня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_8 без задоволення.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 19 квітня по 20 червня 2017 року включно.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .