ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
30 березня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ознайомившись з касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 лютого 2017 року щодо вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаним вироком місцевого суду засуджено
ОСОБА_4 , 1995 р.н., громадянина України, не судимого, уродженця села Серафимівка Близнюківського району Харківської області, мешканця с. Дуніне тих же району та області,
- за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 357 КК України на 1 рік обмеження волі;
- на підставі ст. 70 КК України остаточно за сукупністю злочинів на 1 рік позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням протягом однорічного іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Згідно вироку ОСОБА_4 07.07.2016 о 03:00 в стані алкогольного сп`яніння розбив скло припаркованого біля будинку АДРЕСА_1 автомобіля «Renault Koleos» та викрав з нього належну ОСОБА_5 барсетку з особливо важливими документами останнього (посвідчення водія, техпаспорти на автомобілі, студентський квиток, дозвіл на носіння зброї тощо), спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1440 грн.
Апеляційний суд Харківської області 20.02.2017 змінив цей вирок, виключивши з його мотивувальної частини посилання на те, що пластикова картка «Приватбанку» є важливим особистим документом.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185 КК України у касаційній скарзі прокурора не оспорюються, а його доводи про відсутність в діях засудженого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, безпідставні.
Зокрема, апеляційний суд обґрунтовано відкинув довід прокурора в апеляційній скарзі про відсутність у засудженого прямого умислу на викрадення важливих особистих документів з огляду на те, що останній, викравши барсетку потерпілого, побачив в ній документи ОСОБА_5 , в тому числі й особливо важливі, після чого у засудженого виник умисел на заволодіння ними, який він реалізував сховавши їх в себе вдома, звідки вони, за змістом вироку суду першої інстанції, і були вилучені.
Таким чином апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 419 КПК України, вмотивувавши свої висновки, обґрунтовано залишив без зміни вирок суду першої інстанції в цій частині.
Доводів на підтвердження істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в скарзі прокурора не наведено.
Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.
Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 лютого 2017 року щодо вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_6 ОСОБА_7