ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
ухвала
20 лютого 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Борівського районного суду Харківської області від 07 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и в:
За вироком Борівського районного суду Харківської області від 07 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
У касаційній скарзі, поданій 04 лютого 2017 року, ОСОБА_4 зазначає вимогу про перевірку оскаржуваних судових рішень щодо нього у касаційному порядку, та заявляє клопотання про поновлення строку касаційного оскарження вищевказаних судових рішень.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Так, звертаючись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою від 04 лютого 2017 року, ОСОБА_4 пропустив трьохмісячний строк касаційного оскарження, передбачений ч. 2 ст. 426 КПК України.

Одночасно, з інформації, наявної у суді касаційної інстанції, вбачається наступне.

Засуджений ОСОБА_4 в межах строку на касаційне оскарження судових рішень щодо нього подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, яку ухвалою суду касаційної інстанції від 15 грудня 2015 року було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю її змісту вимогам статей 427, 436, 438 КПК України.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2016 року скаргу засудженого було повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
Ухвалою суду касаційної інстанції від 19 травня 2016 року повторну касаційну скаргу ОСОБА_4 було повернуто, як таку, що подана поза межами строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою засудженого не знайшов підстав для його поновлення.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2016 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень щодо нього, проте його касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 427, 433, 438 КПК України, та надано засудженому відповідний строк на усунення недоліків його скарги.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2016 року касаційну скаргу засудженого із доповненням до неї було повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

При цьому, у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, засуджений ОСОБА_4 зазначає про те, що є інвалідом 3 групи по слуху, юридично неграмотним, а також посилається на відсутність у нього захисника, що в свою чергу завадило йому в строк, наданий судом касаційної інстанції на усунення недоліків касаційних скарг, виконати вимоги, встановлені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та усунути недоліки своїх касаційних скарг, які були залишені без руху, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам статей 427, 433, 436, 438 КПК України.
Разом з тим, вищевказані обставини колегія суддів суду касаційної інстанції не може визнати поважними причинами пропуску строку касаційного оскарження вироку Борівського районного суду Харківської області від 07 липня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 , виходячи із наступного.

Так, із копій оскаржуваних судових рішень убачається, що як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 був забезпечений захисниками. При цьому, у клопотанні ОСОБА_4 не зазначає про те, що він відмовився від захисників, які надавали йому правову допомогу у судах першої та апеляційної інстанцій, а суб`єктивна оцінка засудженого щодо якості надання правової допомоги не є підставою для поновлення строку касаційного оскарження судових рішень щодо нього.

При цьому, інших обґрунтованих належним чином обставин, які могли б бути визнані поважними причинами пропуску строку касаційного оскарження вироку Борівського районного суду Харківської області від 07 липня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року, та які б не були враховані колегією суддів суду касаційної інстанції при поновленні засудженому строку касаційного оскарження вказаних судових рішень щодо нього ще у липні 2016 року, клопотання ОСОБА_4 не містить.

Враховуючи викладене, клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строків касаційного оскарження задоволенню не підлягає, а його касаційна скарга - підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:
Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні його клопотання про поновлення строків касаційного оскарження.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Борівського районного суду Харківської області від 07 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року щодо нього.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3