Справа № 709/920/17
УХВАЛА
2 червня 2017 року смт. Чорнобай
Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України,
в с т а н о в и в:
17 травня 2017 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з Міністерства юстиції України (далі заявник) надійшло клопотання про приведення вироку Відновського міського суду Московської області (Російська Федерація) від 18 листопада 2015 року у справі
№ 1-243/15 стосовно ОСОБА_4 , засудженого до 10 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ.
В обґрунтування вказаного клопотання зазначалося, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 27 квітня 2017 року № 953/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_4 відповідно до ст. 606 КПК України та ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року. У зв`язку з цим заявник просив привести вирок Відновського міського суду Московської області від 18 листопада 2015 року № 1-243/15 у відповідність із законодавством України, а саме: визначити статті (частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких засудженого ОСОБА_4 визнано винним, та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 .
У судове засідання представник заявника не з`явився, просив розглядати вищевказане клопотання за його відсутності.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання заявника, вважала, що ч. 3 ст. 229.1 КК РФ відповідає ч. 2 ст. 305 КК України, а
ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ відповідає ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України. У зв`язку з цим та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, на підставі ст. 70 КК України, стверджувала, що ОСОБА_4 необхідно визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на
10 років без конфіскації майна.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, суд встановив таке.
Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.
Частиною 1 ст. 602 КПК України передбачено, що вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом «b» ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Пунктами «а», «d» ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом Державної міграційної служби від 6 жовтня 2016 року (вих № 6.4/11458-16) (а.с. 32).
Судом встановлено, що вироком Відновського міського суду Московської області від
18 листопада 2015 року у справі № 1-243/15 (а.с. 4-21) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, та призначено покарання за ч. 3 ст. 229.1 у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців без призначення додаткових покарань; за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ у виді 9 років позбавлення волі без призначення додаткових покарань; на підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, без призначення додаткових покарань, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили,
№ 1-320/15 вирок Відновського міського суду Московської області від 18 листопада 2015 року у справі № 1-243/15 набрав законної сили 30 листопада 2015 року (а.с. 22).
Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Федеральній казенній установі Виправній колонії № 11 Головного управління Федеральної служби виконання покарань по Нижньогородській області. Кінець строку відбування покарання 17 липня 2025 року.
Згідно з довідкою від 30 грудня 2016 року № 53/ТО/38/2 про частину відбутого покарання і ту частину, що належить відбути засудженому, виданою ФКУ ВК-11 ГУФСВП Росії по Нижньогородській області (а.с. 29), початок строку відбування покарання 18 липня 2015 року, кінець строку 17 липня 2025 року, станом на 28 грудня 2016 року засуджений ОСОБА_4 відбув 1 рік 5 місяців 9 днів, невідбутий строк покарання 8 років 6 місяців 19 днів.
Засуджений ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну для подальшого відбування покарання, що підтверджується його заявою від 27 грудня 2016 року (а.с. 28).
Відповідно до вироку Відновського міського суду Московської області від 18 листопада 2015 року у справі № 1-243/15 дії засудженого ОСОБА_4 були кваліфіковані як контрабанда, тобто незаконне переміщення через митний кордон наркотичних засобів, у великому розмірі, групою осіб за попередньою змовою та як замах на незаконний збут наркотичних засобів, у великому розмірі, групою осіб за попередньою змовою.
Вказані дії засудженого ОСОБА_4 є злочинами згідно із законодавством України.
Враховуючи те, що засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, вирок Відновського міського суду Московської області від 18 листопада 2015 року у справі № 1-243/15 стосовно нього, набрав законної сили, строк, який має відбувати засуджений, становить більше шести місяців, прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого, злочини, внаслідок вчинення яких було винесено вирок, є злочинами, згідно із законодавством України, суд вбачає підстави для задоволення клопотання Міністерства юстиції України та приведення вказаного вироку у відповідність із законодавством України.
Протиправні дії, передбачені ч. 3 ст. 229.1 КК РФ відповідають протиправним діям, передбаченим ч. 2 ст. 305 КК України та кваліфікуються як контрабанда наркотичних засобів через митний кордон, тобто їх переміщення через митний кордон, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах). В свою чергу протиправні дії, передбачені

ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ відповідають протиправним діям, передбаченим
ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України та кваліфікуються як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах).
Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Санкція ч. 2 ст. 305 КК України передбачає один вид основного покарання позбавлення волі на строк від 8 до 10 років.
За таких обставин суд визначає основне покарання засудженому ОСОБА_4 за
ч. 2 ст. 305 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців.
Санкція ч. 2 ст. 307 КК України також передбачає один вид основного покарання позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.
При визначенні строку покарання засудженому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі суд враховує положення ч. 3 ст. 68 КК України, згідно з якими за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
З огляду на викладене суд визначає основне покарання засудженому ОСОБА_4 за
ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
При призначенні остаточного покарання Відновський міський суд Московської області керувався положеннями ч. 3 ст. 69 КК РФ, відповідно до якої якщо хоча б один із злочинів є тяжким, то кінцеве покарання призначається шляхом часткового або повного складання покарань.
Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Керуючись ст. 70 КК України суд вважає необхідним визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом частково складання покарань у виді позбавлення волі строком на
10 років.
Суд не визначає засудженому ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке відповідно до санкцій ч. 2 ст. 305 і ч. 2 ст. 307 КК України є обов`язковим, оскільки за вироком Відновського міського суду Московської області від 18 листопада 2015 року у справі
№ 1-243/15 таке покарання не призначалось.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 необхідно обчислювати з 18 липня 2015 року.
Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 369-372, 610 КПК України, суд -
у х в а л и в:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.
Вирок Відновського міського суду Московської області від 18 листопада 2015 року у справі № 1-243/15 стосовно ОСОБА_4 , засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 229.1, ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років привести у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим:
-за ч. 2 ст. 305 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців;
-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 18 липня
2015 року.
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Чорнобаївський районний суд Черкаської області.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.
Якщо ухвала суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1