Провадження № 11-кп/795/455/2017
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 лютого 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тбілісі, Грузія, українця, громадянина України, не працюючого, освіта неповна вища, в силу ст.89 КК України не судимого, неодруженого, на утриманні дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано винним і призначено покарання за ч.2 ст.125 КК України у вигляді ста п`ятидесяти годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 327 гривень 90 копійок матеріальної шкоди і 1500 гривень моральної шкоди, а всього 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 90 копійок.

Як встановлено судом першої інстанції, 05.10.2015 року близько 22 годин 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в під`їзді №1, будинку АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар рукою в область голови ОСОБА_6 , а після того, як потерпілий впав на підлогу, наніс ще близько п`яти ударів ногами по голові та тулубу, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани верхньої губи, саден волосистої частини голови та обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України - умисно заподіяв ОСОБА_6 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду потерпілий ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та в частині стягнення матеріальної шкоди і призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання за ч.2 ст.125 КК України. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 майнову (матеріальну) шкоду в розмірі 9485,00 гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що призначене обвинуваченому покарання за ч.2 ст.125 КК України у вигляді ста п`ятдесяти годин громадських робіт є несправедливим через м`якість. Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд не врахував, що за свої хуліганські дії він неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Суд не прийняв до уваги, що неприязні відносини між потерпілим та обвинуваченим були не раптові, оскільки хуліганські дії ОСОБА_7 відносно потерпілого ОСОБА_6 почалися з 2012 року. Потерпілий неодноразово звертався до органів МВС за захистом. Також потерпілий звертав увагу суду на те, що після нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 продовжував всіляко знущатися, а саме вибив двері металевим предметом, перерізав електропровід та інше. Всі ці дії обвинувачений вчиняв в стані постійного алкогольного сп`яніння. Згідно висновків експертиз у обвинуваченого мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності. Тож суд першої інстанції не врахував усіх обставин справи та не застосував норми статті 67 КК України, які обтяжують покарання. Стосовно часткового задоволення заявлених позовних вимог про стягнення майнової шкоди вказує, що після спричинених тілесних ушкоджень потерпілий різко почав втрачати зір, виникла катаракта, а тому ці витрати пов`язані саме із фактом спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти поданої потерпілим апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину і цивільний позов не визнав і суду пояснив, що не знає звідки у ОСОБА_6 з`явились побої, конфліктів з ним не було.

Однак, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який стверджував, що саме ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження, показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які хоч і не були безпосередніми очевидцями події, однак 05.10.2015 року почувши шум у під`їзді бачили лежачого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поряд із ним. Також, вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується висновками експертизи, згідно яких у ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження та матеріалами проведеного слідчого експерименту.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне заподіяння ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. ст. 65,66,67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків), характеризуючі особу ОСОБА_7 дані, а саме відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин і приходить до висновку, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт.

З огляду на вимоги ст.65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається потерпілий ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі судом першої інстанції при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання враховані.

Є безпідставними посилання апелянта на те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності за хуліганські дії, оскільки в матеріалах провадження міститься лише одна постанова суду при накладення адміністративного стягнення в 2013 році.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, в ході досудового розслідування не встановлено, а тому підстав для призначення більш суворого покарання ОСОБА_7 як про це ставиться питання в апеляційній скарзі потерпілого, колегія суддів не знаходить.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_6 з приводу того, що останній різко почав втрачати зір, виникла катаракта і що витрати з цього приводу пов`язані саме із фактом спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Як вбачається з висновку експертизи №106 (а.с.92-94) перебування ОСОБА_6 на лікуванні в ЧОЛ з 23.11.2015 по 30.11.2015 з приводу лікування катаракти лівого ока не пов`язано з нанесеними йому 05.10.2015 року тілесними ушкодженнями. А тому, враховуючи наведене, у розмір матеріальної шкоди суд зарахував витрати понесені в Чернігівській міській лікарні №1 з 06.10.2015 по 16.10.2015 року.

Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад виваженості, розумності та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних страждань потерпілого, характер вимушених змін у його повсякденному житті, ступінь вини обвинуваченого і враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції є цілком адекватним стражданням потерпілої.

За таких обставин вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 лютого 2017 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4