Справа № 755/6254/17
В И Р О К
іменем України
"05" травня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 06.03.2003 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, 20.02.2009 року звільнений умовно-достроково на невідбутий термін покарання 7 місяців 14 днів;

08.11.2010 року Голосіївським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 27.03.2017, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Тичини 20-А, на території стадіону, побачив, що поруч із парканом, що позаду футбольних воріт на стадіоні знаходиться велосипед марки «BergamontVitox 6.2» чорного кольору, серійний номер « НОМЕР_1 ».

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_4 впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає з боку сторонніх осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті протиправне збагачення, таємно викрав вищевказаний велосипед, та направляючись на вихід з території стадіону його дії були помічені сторонніми особами, але незважаючи на це, і усвідомлюючи той факт, що його злочинні дії мають вже відкритий характер, останній продовжив свої дії направлені на заволодіння чужим майном, після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 10 000 гривень 00 копійок.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння злочину, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся в скоєному.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненому злочині, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 роз`яснено.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні повторного відкритого викрадення чужого майна та кваліфікує ці його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, позитивну характеристику за місцем проживання, дані, щодо стану здоров`я, невстановленність судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (працює не офіційно, раніше судимий), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; відсутність будь-яких претензій (майнових/моральних) у потерпілого; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотиви і мету, способи, стадії вчинень, характери і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає, за необхідне призначити покарання за ст. 186 КК України у виді позбавлення волі. Крім того, суд вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства і до обвинуваченого можливо застосування ст. 75КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді домашнього арешту, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені та цивільний позов, згідно даних обвинувального акту, відсутні.

Керуючись ст. 75, 76 КК України, ст. ст. 349,370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , обов`язки: повідомляти органи пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з"являтись для реєстрації до органів пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього арешту залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази, що переданні на збереження потерпілих, залишити в користуванні потерпілих.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Суддя