Ухвала іменем україни 16 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
переглянула в судовому засіданні ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 24 листопада 2016 року за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області щодо ОСОБА_6 .
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 15 вересня 2016 року, залишеним без зміни апеляційним судом, засуджено:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

- за ч. 1 ст. 311 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 263 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК.
За ч. 1 ст. 307 КК України ОСОБА_6 виправдано за недоведеністю його винуватості у вчиненні цього злочину.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, незаконне придбання та зберігання прекурсору з метою його використання для виготовлення психотропної речовини, а також незаконне виготовлення, зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту за таких обставин.

На початку січня 2015 року ОСОБА_6 , при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав саморобно-вироблений мисливський ніж, який згідно з висновком експерта № 76 від 18 березня 2015 року є ножем мисливського призначення та відноситься до категорії колюче-ріжучої коротко клинкової холодної зброї, незаконно зберігав вказаний ніж при собі та переніс його до салону свого автомобіля «BMW530і», д.н.з. НОМЕР_1 , та поклав його у легкодоступному для водія місці - між водійським та пасажирським сидіннями, та таким чином транспортував вказаний ніж безпосередньо при собі у вказаному транспортному засобі автодорогами України до 17 березня 2015 року, коли в період часу з 10 години 50 хвилин по 11 годину 55 хвилин, в ході проведення працівниками міліції обшуку вищезазначеного автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , вказаний ніж був виявлений та вилучений.
На початку березня 2015 року при невстановлених слідством обставинах ОСОБА_6 незаконно придбав невстановлену кількість, однак більше 110,1 мл. сірчаної кислоти, яка є прекурсором, відносно якого встановлені міри контролю, з метою використання його для виготовлення психотропної речовини "амфетамін", та необхідні для виготовлення зазначеної психотропної речовини інгредієнти та предмети, які зберігав без мети збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

16 березня 2015 року ОСОБА_6 взяв невстановлену кількість, однак більше 7,7 мл. прекурсору - сірчаної кислоти, скляні ковби, інше обладнання та інгредієнти, які він придбав для виготовлення психотропної речовини "амфетамін" та перевіз їх на автомобілі «BMW530і», д.н.з. НОМЕР_1 , до міського сміттєзвалища, що знаходиться поблизу с. Сонячне Житомирського району, а іншу частину прекурсору сірчаної кислоти, в кількості 102,4 мл., ОСОБА_6 продовжував незаконно зберігати з метою виготовлення психотропної речовини за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 13 години 15 хвилин 17 березня 2015 року.
Крім того, 16 березня 2015 року, о 20.00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи на території міського сміттєзвалища, що знаходиться поблизу с. Сонячне Житомирського району, за допомогою невстановленої кількості прекурсору - сірчаної кислоти, інших інгредієнтів, скляної ковби та іншого обладнання, шляхом проведення хімічних реакцій, без мети збуту, незаконно виготовив невстановлену кількість, однак більше 0,879861 грама психотропної речовини "амфетамін", яка віднесена до речовин, обіг яких обмежено, частину з якої в невстановленій слідством якості, ОСОБА_6 в цей же час та місці вжив шляхом вдихання через ніс, а іншу частину в кількості 0,879861 грама того ж дня у вечірній час незаконно перевіз на автомобілі «BMW530і», д.н.з. НОМЕР_1 до м. Житомира та транспортував її на вказаному автомобілі вулицями міста. В подальшому зберігав її при собі без мети збуту до 17 березня 2015 року, коли в період часу з 10 години 25 хвилин по 10 годину 45 хвилин, в ході проведення обшуку ОСОБА_6 , вказана психотропна речовина була виявлена та вилучена.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочинам та особі засудженого внаслідок м`якості порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги ст. 419 КПК та не надав оцінки всім доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні засудженому покарання, передчасного рішення суду щодо недоведеності вини ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 307 КК, та безпідставно залишив її без задоволення. Стверджує, що необґрунтованим є висновок апеляційного суду при перегляді вироку районного суду щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги прокурора та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 263 КК, та правильність кваліфікації його дій прокурором у касаційній скарзі не оскаржуються.

Свій висновок щодо виправдання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 307 КК у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні даного злочину, суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення даного рішення.
У відповідності до вимог ст. 374 КПК суд навів у вироку підстави для виправдання обвинуваченого та зазначив мотиви, з яких відкинув докази обвинувачення.
Що стосується перегляду вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку, то він був здійснений відповідно до вимог статей 404407 КПК. Свій висновок щодо правильності виправдання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 307 КК апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.

Під час перегляду вироку в порядку апеляційного провадження суд, дотримавшись положень глави 31 КПК, ретельно перевірив усі доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, які аналогічні за змістом доводам, викладеним у касаційній скарзі, й вмотивовано відмовив у їх задоволенні, навівши аргументи, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та підтверджують обґрунтованість висновку суду першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК, є законною та вмотивованою.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погоджується і колегія суддів, оскільки стороною обвинувачення не доведено вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК, обвинуваченим ОСОБА_6 .
Посилання у скарзі прокурора на порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону при розгляді апеляційної скарги спростовуються дослідженими та зазначеними у судовому рішенні доказами та матеріалами цього кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Із матеріалів провадження слідує, що судом першої інстанції у повному обсязі були досліджені, в тому числі, докази сторони обвинувачення, які у сукупності з іншими доказами були оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК. Враховуючи положення ч. 3 ст. 404 КПК необхідності повторного дослідження наголошених прокурором у скарзі доказів у суду апеляційної інстанції не було. Крім того, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні докази, якими суд першої інстанції обґрунтував виправдання обвинуваченого за ч. 1 ст. 307 КПК, по іншому не переоцінював, а погодився з оцінкою, яку їм дав суд першої інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, на що наголошено прокурором у касаційній скарзі, які були б безумовними підставами для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів при вивченні матеріалів провадження не встановлено.
Покарання засудженому призначено у відповідності до вимог статей 50, 65 КК та за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на наведене, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 24 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3