Справа № 738/1519/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/182/2017
Категорія - ч.3 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07 листопада 2016 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Велика Писарівна Великописарівського району Сумської області, громадянки України, ромської національності, незаміжня, має малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима - 15.01.2015 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначено їй покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 15.01.2015 року і остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього особистого майна.

Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.06.2016 року по 07.11.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2959 грн. 23 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, 16.02.2016 року близько о 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 за попередньою змовою з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження, шляхом обману з метою заволодіння чужим майном незаконно проникла в середину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснили напад на потерпілу ОСОБА_10 . Так, ОСОБА_6 з метою заволодіння чужим майном нанесла праскою декілька ударів в голову потерпілої ОСОБА_10 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани скроневої ділянки зліва та синця в ділянці правої щоки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 25 від 29.02.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. В той же час вищевказані інші дві невстановлені в ході досудового розслідування особи, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження, відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 6000 грн. та мобільним телефоном «Samsung GT-Е1080W» з сім-картою «МТС», що належить ОСОБА_10 , вартість якого з сім-картою відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1959/1960/16-24 становить 225 грн., чим завдала майнову шкоду потерпілій на загальну суму 6225 гривень.

Не погоджуючись з вироком обвинувачена ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок місцевого суду, перекваліфікувавши її протиправні дії на ч.2 ст.187 КК України, застосувавши вимоги ст..69 КК України, призначивши їй більш м`яке покарання, ніж передбачено ч.2 ст.187 КК України. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції наголошує, що в її діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а призначена міра покарання у виді восьми років позбавлення волі є занадто сувора, а тому повинна бути пом`якшена. Зазначає, що мобільний телефон у потерпілої ОСОБА_10 вона не викрадала. Також є неправильною кваліфікація за ч.3 ст.187 КК України, оскільки в житловий будинок за згодою самої потерпілої спочатку зайшли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а обвинувачена в цей час була на вулиці разом із водієм таксі. Ніякого протиправного проникнення у житло в її діях не було. Свою вину визнає у заволодінні 6000 гривень, але не шляхом проникнення у житло, а в результаті вільного доступу до житла. Тому її дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.187 КК України. Далі вказує, що судом не було враховано активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, наявність малолітньої дитини, намагання добровільно відшкодувати шкоду.

Прокурором подано письмові заперечення проти апеляційної скарги, в яких він просить залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 , та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з підстав наведених у них, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачена ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції та перекваліфікувати її дії на ч.2 ст.187 КК України, застосувавши вимоги ст..69 КК України, призначивши їй більш м`яке покарання, ніж передбачено ч.2 ст.187 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, визнала частково, на її думку правильна кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 187 КК України та пояснила, що раніше потерпілу не знала і до смт. Березна приїхали на «Жигулях» червоного кольору з водієм ОСОБА_14 та ОСОБА_12 і ОСОБА_15 . Вони мали на меті заволодіти грошима шляхом обману і випадково зупинились біля будинку потерпілої, остання знаходилась на вулиці. Обвинувачена сказала дівчатам, щоб вони пішли під виглядом соціальних працівників і заволоділи грошима і дівчата разом з потерпілою зайшли в будинок. Пізніше їй подзвонила ОСОБА_13 і сказала, що бабуся викликає міліцію і вона зайшла в будинок заспокоїти жінку. Потерпіла сказала, що викличе поліцію і тоді обвинувачена підійшла до неї та її штовхнула. Вдарила 3-4 рази потерпілу по голові праскою. Потерпіла лежала на підлозі. Після чого житло обшукали дівчата і знайшли гроші 6000 грн., а після цього вийшли. Гроші поділили, вона взяла собі 2000 грн., які витратила на дорогу до м. Одеса.

В суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_6 зазначила, що до будинку не проникала, оскільки не вибивала двері, вікна тощо, а зайшла шляхом вільного доступу, оскільки її покликала ОСОБА_13 . Разом з тим не заперечує, що потерпіла не дозволяла їй заходити до будинку.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 не заперечує той факт, що у житло вона потрапила без запрошення потерпілої ОСОБА_10 .

Крім того, позиція обвинуваченої з приводу того, що в даному випадку вона потрапила до будинку шляхом вільного доступу, а також доводи її апеляційної скарги в повній мірі спростовуються зібраними в кримінальному провадженні іншими доказами.

Зокрема, із пояснень потерпілої ОСОБА_10 вбачається, що з обвинуваченою вона не знайома, 16.02.2016 року була дома і працювала у дворі. До огорожі підійшли дві дівчини і сказали, що їй буде добавка до пенсії п і що їм потрібне її пенсійне посвідчення. Потерпіла пішла в будинок за посвідченням, а ті двоє дівчат пішли за нею у будинок. Одна дівчина достала зошит і почала писати, а друга дівчина побігла у іншу кімнату. ОСОБА_10 побачила, що двері у шафі були вже відкриті і не було мобільного телефону, який лежав на столі. Пізніше побачила ОСОБА_6 у «коморці» будинку, вона сказала дівчатам, щоб виходили з будинку. Потім обвинувачена спочатку вдарила її в голову рукою, потім вдарила рукою в голову і в щоку. Від нанесених ударів потерпіла впала, а обвинувачена сіла на неї та била її кулаками по голові кілька разів. В цей час двоє інших дівчат щось шукали у шафах. Обвинувачена затикала потерпілій рот ганчірками і потім взяла праску і вдарила її по голові. Дівчата питали її, де гроші. Коли вони пішли, в будинку було все «навстіж». Обвинувачену вона не чіпала. Дозволу дівчатам та обвинуваченій зайти в будинок потерпіла не надавала.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що потерпіла є її матір`ю. 16.02.2016 року вона приїхала на початку першого дня до мами, то побачила, що калитка у двір і двері у будинок були відкриті, на дверях була кров та у дворі і у будинку також була кров. Всі речі були розкидані, лежала праска. Сусідка сказала, що мати у лікарні в м. Мена. Мати розказала їй, що на неї напали три циганки, забрали гроші і телефон, а обвинувачена била її по голові праскою.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_6 підтверджується і іншими доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 16.02.2016 року та фототаблиць до нього, згідно якого оглядалось господарство потерпілої за адресою: АДРЕСА_3 , де виявлено, зокрема, в житловому будинку плями бурого кольору, безлад, розкидані речі, праску з плямами бурого кольору(а.с.91-102);

- висновком судово-медичної експертизи № 25 від 29.09.2016 року КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи», згідно якої у потерпілої ОСОБА_10 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми-струсу головного мозку, забійної рани скроневої ділянки зліва та синця в ділянці правої щоки, що могли утворитись від дії тупих предметів, в тому числі в час та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи; для утворення ушкоджень необхідно нанести не менше 2 ударів; тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я(а.с.104-105);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 1959/1960/16-24 від 26.05.2016 року Чернігівського відділення КНДІСЕ станом на 16.02.2016 року, відповідно до якої вартість мобільного телефону «Samsung GT-Е1080W» складає 200 грн., а стартового пакету оператора мобільного зв`язку «МТС» - 25 грн.(а.с.156-158);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.06.2016 року та додатку до нього відеозйомки, що була також досліджена в судовому розгляді, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_6 , яка 16.02.2016 року близько 10-00 годин за попередньою змовою з двома особами вчинила на неї розбійний напад(а.с.162-166);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.06.2016 року та додатку до нього відеозйомки, що була також досліджена в судовому розгляді, підозрювана ОСОБА_6 розповіла та показала обставини розбійного нападу 16.02.2016 року о 10 год. 00 хв.

Таким чином, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в повній мірі підтверджується показаннями потерпілої, які в повній мірі узгоджуються з висновками експертиз та іншими вище переліченими доказами, які обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому особою, яка раніше вчиняла розбій, поєднаному з проникненням у житло.

Є необґрунтованими посилання обвинуваченої стосовно того, що протиправного проникнення до будинку з її боку не було. Місцевий суд вірно послався на п.22 і п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року та вказав, що незаконне вторгнення ОСОБА_6 у житловий будинок потерпілої мало місце, оскільки ОСОБА_6 опинилась у житлі з метою заволодіння майном потерпілої, умисел на заволодіння яким у неї виник до того, як вона зайшла в будинок (при цьому вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб визнається ОСОБА_6 і не оспорюється захистом). З такою думкою місцевою суду колегія суддів погоджується та сприймає позицію обвинуваченої як захисну.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину (який є особливо тяжким злочином), відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку, її особу вона раніше судима, до адміністративної відповідальності не притягувалась, відсутні негативні дані відносно неї за місцем проживання, про перебування під наглядом у психіатра і на обліку у нарколога, її майновий стан та сімейний стан, зокрема, має малолітню дитину.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченій ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням доказів у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку або перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 немає.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України додатково зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 07 листопада 2016 року по 23 січня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою яка тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4