Справа № 192/311/17
Провадження № 1-кп/192/77/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" липня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Апостолово Апостолівського району Дніпропетровської області, який мешкає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , не працюючого, який має неповну середню освіту, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
23 грудня 2016 року приблизно об 11 годині 00 хвилин дільничний офіцер поліції Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_5 під час обслуговування адміністративної дільниці № 3 в с. Тритузне Солонянського району Дніпропетровської області при виконанні своїх функціональних обов`язків по превентивній та профілактичній роботі серед жителів адміністративної дільниці та охороні публічного порядку згідно ст.ст. 1,2,23 Закону України "Про Національну поліцію" виявив факт незаконної порубки дерев та в подальшому факт перевезення спиляних дерев громадянином ОСОБА_3 разом з громадянином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на автомобілі «МосквичКомбі», номерний знак НОМЕР_1 по вул.Центральній в с.Тритузне Солонянського району Дніпропетровської області, якого дільничний офіцер, будучи у форменому одязі з нагрудним жетоном намагався зупинити жестом рук, але ОСОБА_3 було проігноровано вимогу працівника поліції. Після цього ОСОБА_3 поїхав до свого будинку АДРЕСА_1 .
Під час опитування працівником поліції ОСОБА_5 громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу порубки дерев, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу та знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, повністю усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою перешкодити працівнику поліції виконувати свої службові обов`язки, а саме: відібрати письмові пояснення у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які знаходилися у дворі ОСОБА_3 та запобігти притягненню його до відповідальності, почав висловлюватися на адресу дільничного офіцера поліції Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 грубою нецензурною лайкою, та погрожував фізичною розправою. Під час опитування ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 приблизно об 11 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу та знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, повністю усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою перешкодити працівнику поліції виконувати свої службові обов`язки та запобігти притягненню його до відповідальності підбіг до службового автомобіля ЗАЗ "Таврія", номерний знак НОМЕР_2 , де побачив сокиру, яку вихопив з салону автомобіля і намагався нанести один удар зверху вниз по капітану поліції ОСОБА_5 , але останній блокував удар рукою, внаслідок чого удар сокири пройшов руків`ям по правій руці та пішов в низ.
Своїми діями ОСОБА_3 пошкодив формений одяг дільничного офіцера поліції Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 , а саме: порізав штани дільничного офіцера, а сокира випала з рук ОСОБА_3 , та останній почав штовхати та хапати працівника правоохоронного органу за формений одяг (куртку). Після чого, умисно долонями рук штовхнув в область грудної клітини ОСОБА_5 , від чого останній втратив рівновагу та спиною впав на службовий автомобіль.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав працівнику правоохоронного органу капітану поліції ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани правого передпліччя, гематоми на спині та гематоми правого стегна, які за своїм характером відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки.
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину.
В судовому засіданні пояснив, що 23 грудня 2016 року приблизно об 11 годині він разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на автомобілі «МосквичКомбі», номерний знак НОМЕР_1 повернулися додому до ОСОБА_3 - будинку АДРЕСА_1 після того як пиляли дрова в лісосмузі. Вони зрозуміли, що їх помітив працівник поліції - дільничний офіцер поліції Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_5 , який під`їхав до двору та намагався поговорити з ОСОБА_3 та з`ясувати де вони взяли дрова. ОСОБА_3 пояснив, що дуже злякався, а тому перебував в стані афекту, та маючи умисел на завдання легких тілесних ушкоджень підійшов до працівника поліції та його автомобіля, побачив в службовому автомобілі «Таврія» сокиру, яку вихопив із салону автомобіля та замахнувся на ОСОБА_5 з метою завдання йому тілесних ушкоджень. Однак поліцейський блокував удар рукою і сокира лише пошкодила формений одяг, а поліцейський втратив рівновагу і впав спиною на автомобіль.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, заявою просив розглянути кримінальне провадження за його відсутності, зазначив, що претензій до обвинуваченого він не має та просив призначити останньому покарання на розсуд суду (а.с.27).
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України не встановлено.
Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч.2 ст.345 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
В той же час суд вважає, що обвинувачений може бути виправлений знаходячись під контролем органів, що відають виконанням вироку. Тому, суд вважає доцільним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що буде необхіднимі достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75,76 КК України, ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1