Справа № 460/1133/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року

Яворівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 13 березня 2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, безпартійного, військовослужбовця за контрактом військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , не судимого,

за ст.408 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
04 грудня 2013 року, солдат ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби по контракту.

Цього ж дня, солдат ОСОБА_4 прибув у військову частину-польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби, де наказом командира згаданої військової частини за №287 від 04 грудня 2013 року, був зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги мінометного взводу мінометної батареї 1 механізованого батальйону.

Вимогами ст.ст.17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

У відповідності до вимог ст.ст.11, 16-17, 30, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, солдат ОСОБА_4 , 12 січня 2015 року, діючи з прямим умислом, з метою назавжди ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, самовільно залишив територію військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває поза її межами по теперішній час.

У вказаний період, солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, ухилявся від обов`язків військової служби, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини, приховував. Під час незаконного перебування за межами військової частини, він до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.408 ч.1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, підтвердив факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що як військовослужбовець за контрактом, він змушений був повернутися додому, оскільки без матеріальної допомоги залишилася його хвора мати. Як військовослужбовець, розуміє, що поступив неправильно, надалі бажає проходити військову службу, щиро розкаюється у вчиненому, просить також суворо його не карати і не позбавляти волі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду визнає недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно фактичних обставин самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби, так як вони ніким не оспорюються і учасники судового розгляду не заперечують проти цього.

При цьому, суд з`ясував правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи докази, що були дослідженні по справі, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України в судовому засіданні доведена повністю і кримінальне правопорушення кваліфіковано вірно, оскільки він, як військовослужбовець, вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби.

Обираючи вид і розмір покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, повністю визнав свою вину, обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обовязки:

-не покидати територію військової частини без дозволу командира частини,

-контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця покласти на командира частини.

У випадку звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з військової служби, контроль за його поведінкою покласти на міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, за місцем проживання ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1