Дата документу Справа № 335/6876/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 335/6876/17 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/618/17 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянула 20 червня 2017року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року, якою частково задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське Якимівського району Запорізької області, українця, громадянина України, студента 2-го курсу професійного ліцею м. Марганця, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002070 від 06.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

Так, 06.06.2017 року, приблизно о 18 годині 35 хвилин, ОСОБА_9 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля буд. 4 по вул. Нижньодніпровській у м. Запоріжжя, шляхом ривку, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_11 золотий ланцюжок 583 проби, вагою 12 грам, вартість якого відповідно до довідки НБУ складає 7 305 гривень 48 копійок, з золотим хрестиком на ній 583 проби, вагою 3 грами, вартість якого відповідно до довідки НБУ складає 1 826 гривень 37 копійки, тим самим відкрито викрав майно потерпілої, спричинивши останній майнову шкоду на загальну суму 9 131 гривень 35 копійок.

07.06.2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

08.06.2017 року слідчий слідчого відділення Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , в обґрунтування якого зазначив, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначав, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання ризикам, передбачених п. п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком до 08.08.2017 року.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що хоча підозра ОСОБА_9 про вчинення злочину є обґрунтованою, але при цьому слідчим та прокурором не наведено доказів, які б свідчили про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом. Також не доведено, що жоден із більш мяких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. На думку апелянта, слідчим суддею не надано оцінки обставинам сторони обвинувачення при прийнятті рішення, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є підстави вважати, що він буде ухилятися від слідства та суду з метою уникнення покарання. Крім того, не в повній мірі враховано особу неповнолітнього підозрюваного, до якого раніше вже застосовувались заходи адміністративного впливу та примусові заходу виховного характеру, відсутність реєстрації і місця проживання підозрюваного на території м. Запоріжжя.
Вислухавши доповідача, прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, думку підозрюваного, його законного представника та захисника, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі "Летельє проти Франції", попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_9 ці вимоги закону були дотримані.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухав думку учасників процесу, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого та частково задовольнив клопотання, обравши підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони залишати своє житло цілодобово строком до 08 серпня 2017 року, з зобов`язанням прибувати на виклик до слідчого в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, що підтверджується вагомими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Отже, за наявності підозри у вчиненні підозрюваною особою кримінального правопорушення середнього ступеня тяжкості, що в даному випадку має місце, застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу може мати місце лише за доведеності переховування, перешкоджання кримінальному провадженню або повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину, тобто ці обставини мають бути вже здійсненими, на відміну від ризиків можливої негативної поведінки.
Натомість, матеріали провадження та пояснення прокурора у судовому засіданні засвідчують відсутність будь-яких даних що, перебуваючи на волі ОСОБА_9 переховувався, перешкоджав кримінальному провадженню чи йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Отже, правових підстав для обрання ОСОБА_9 саме такого виду запобіжного заходу не має.
Зазначений висновок також походить і від положень ч.2 ст. 492 КПК України щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно неповнолітньої особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Крім того, за матеріалами провадження, є недоведеною обставина неможливості застосування до ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу.
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини в кримінальному провадженні та враховуючи середню тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_9 , його вік, міцність соціальних зв`язків та стан його здоров`я, вмотивовано дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання встановленим ризикам, з чим також погоджується колегія суддів.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, суспільно небезпечні наслідки, які настали, та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст. 177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі "Мамедова проти Росії).
На користь прийнятого слідчим суддею рішення свідчить і позитивна процесуальна поведінка підозрюваного після обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року, якою частково задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4