Номер провадження 1-кс/556/146/2017
У Х В А Л А
про часткове задоволення скарги
Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника скаржника ОСОБА_4 ,
начальника СВ Володимирецького ВП ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володимирецького районного суду скаргу ОСОБА_6 на дії слідчого органу досудового розслідування, -
ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на дії слідчого СВ Володимирецького відділення поліції Варашського ВП ГУНП у Рівненській області з приводу неповернення тимчасово вилученого під час обшуку майна.
В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи, викладене в скарзі, просив задовольнити її у повному обсязі та пояснив, що 07.04.2017 року під час обшуку в домогосподарстві ОСОБА_6 , було вилучено мобільні телефони та сім карти, каміння схоже на бурштин-сирець вагою 316 грам, три пари коричневих берців, кобура чорного кольору із шлейкою, балаклава, інше майно.
Оскільки тимчасово вилучене майно, на яке не накладено арешт, підлягає поверненню власнику, просила повернути вилучені речі.
Прокурор заперечив проти задоволення заяви, пояснив, що повернення вилученого майна вважає недоцільним.
Заслухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
07.04.2017 року працівниками поліції проведено обшук та вилучено у ОСОБА_6 речі, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
31 травня 2017 року постановою про часткове задоволення клопотання, ОСОБА_6 було повернуто вилучені під час обшуку речі, крім каміння схожого на бурштин-сирець вагою 316 грам, три пари коричневих берців, кобури чорного кольору із шлейкою, балаклави, синього тряпчаного пакету та відмички, печатки зеленого кольору.
У ст. 167 КПК зазначається, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 1 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.
Разом з тим, на підставі наданих суду письмових доказів, судом встановлено, що ОСОБА_6 є законним володільцем вилучених речей, ОСОБА_6 або будь-якій іншій особі підозра у даному кримінальному провадженні не пред`являлась. Заходів тимчасового доступу до речей слідчим не вживалось, арешт на тимчасово вилучене майно не накладався.
Постановою слідчого у кримінальному провадженні призначена судово-гемологічна експертиза щодо каміння ззовні схожого на бурштин, у звязку з чим питання про повернення даного майна не може бути вирішено в даний час до завершення експертизи.
Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вказані речі не перебувають під арештом, і відносно них не встановлено будь-яких інших обмежень, підстав для відмови в поверненні власнику вилученого майна, крім каміння зовні схожого на бурштин-сирець на зберігання суд не вбачає.
Подібний висновок суду ґрунтується також і на положеннях міжнародних договорів, які є частиною кримінально-процесуального законодавства України.
Так, у відповідності до ст..1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема в справах «Стретч проти Сполученого Королівства» (24.06.2003 року), «Спорронг і Леннрот проти Швеції» (23.09.1982 року), «Гаші проти Хорватії» (13.12.2007 року), визначено критерії оцінки сумісності втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме:
чи вважається втручання законним;
чи має воно суспільний, публічний інтерес;
чи вважається такий захід пропорційним до визначених цілей.
Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності розглядається як порушення ст.1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави, пов`язаними з утручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Поняття «справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення між поставленою метою та засобами, які при цьому використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому в питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, ЄСПЛ визнає за державою достатньо широку сферу розсуду, за винятком випадків, коли такий розсуд не грунтується на розумних підставах.
Отже, ст.1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. В оцінці дотримання справедливого балансу в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що в даному кримінальному провадженні частину вилучених речей повернуто власнику постановою слідчого, мету вилучення інших речей досягнуто, доказів вчинення ОСОБА_6 будь-яких протиправних дій не здобуто, крім того, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно, підлягає частковому поверненню, а скарга ОСОБА_6 частковому задоволенню.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 100, 167, 303, 307, КПК України, слідчий суддя,-
Скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Визнати бездіяльність слідчого СВ Володимирецького відділення поліції Варашського ВП ГУНП у Рівненській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна незаконною.
Зобов`язати відповідальних працівників Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП у Рівненській області повернути ОСОБА_6 під зберігальну розписку: три пари коричневих берц, балаклаву зеленого кольору, тактичні перчатки зеленого кольору, кобуру чорного кольору із шлейкою, відмички замків у синій сумці.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1