АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/129/17 Справа № 711/9230/16-к Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 за участю прокурора ОСОБА_6 засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) представника Черкаської ВК (№ 62) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_7 , 1989 року народження, уродженцю м. Черкаси, українцю, громадянину України, освіта середня-спеціальна, одружений, раніше судимого:

- 21.08.2012 р. Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 186 КК України до 04 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.07.2014 р. на підставі ч. 2 ст. 78 КК України скасовано звільнення з випробуванням з іспитовим строком та направлено в місця позбавлення волі строком на 04 роки згідно з вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.08.2012 року;

- 12.12.2014 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 03 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.08.2012 р. й остаточно визначено до відбуття 04 роки позбавлення волі; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення в період з 29.07.2014 р. по 12.12.2014 р. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.02.2016 року на підставі п. 1 ч. 5 ст. 72 КК України згідно закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року зараховано в строк відбутого покарання термін перебування під вартою з 29.07.2014 року по 19.01.2015 року (05 місяців 20 днів),

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_7 18.10.2016 року звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування ст. 81 КК України.

В ухвалі суд указав, що з характеристики засудженого ОСОБА_7 від 11.10.2016 р. вбачається, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Засуджений має одне стягнення, яке погашено в установленому законом порядку та лише три заохочення.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2016 року та постановити нову, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги засуджений мотивує тим, що подальше відбування ним покарання є недоцільним, оскільки до закінчення строку покарання досягнуто мету покарання, зокрема, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Вказує, що за період відбування покарання довів своє виправлення добросовісною поведінкою та відношенням до праці, за що має три заохочення у вигляді подяки.

Зазначає, що за характером спокійний, врівноважений, на зауваження реагує правильно, тактовний у відношенні до адміністрації установи, співробітників та колективу засуджений. Також, указує апелянт, має постійне місце роботи та проживає в м. Черкаси.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вбачаючи її законною та обґрунтованою.

Представник ВК-62 також заперечив, вказавши, що, на думку адміністрації колонії, ОСОБА_9 не довів на даний час своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 частину призначеного судом покарання.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не можна вважати таким, який сумлінною поведінкою довів своє виправлення. Обґрунтованість цього підтверджується відповідним змістом характеристики засудженого ОСОБА_7 від 11.10.2016 року, затвердженої начальником установи начальником арештного дому Черкаської ВК - 62 ОСОБА_10 , згідно з якою засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а. с. 7).

Тому твердження апелянта щодо досягнення мети покарання колегія суддів вбачає необґрунтованим, оскільки не досягнуто виправного та превентивного впливу на засудженого, що є основними цілями застосування до особи покарання, та змін його особи, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття.

Колегія суддів враховує, що поведінка засудженого, яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання, а не лише перед моментом виникнення права на певну пільгу.

Посилання засудженого на окремі позитивні риси свого характеру, про які він зазначає в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає такими, які істотно впливають на рішення щодо умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, незважаючи на наявність формальної підстави для умовно-дострокового звільнення, зокрема факту відбуття певної мінімальної частини призначеного судом строку покарання, відсутньою є фактична підстава, а саме стала тенденція засудженого до виправлення.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :