Справа № 468/545/17-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,
В провадженні Баштанського районного суду Миколаївської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ст. 121 ч.2 КК України.
Станом на 06.07.2017 року судовий розгляд кримінального провадження не завершений, оскільки до суду не надійшов висновок повторної експертизи, призначеної за ухвалою суду від 29.06.2017 року.
При цьому, ухвалою суду від 22.05.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 20.07.2017 року.
Прокурор подав письмове клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на думку прокурора ризики, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу, на теперішній час не зменшились, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, може вчинити інший злочин, через відсутність постійного джерела доходу.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор вважав, що ОСОБА_5 необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не зменшились і не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Потерпілий підтримав позицію прокурора.
Обвинувачений та захисник ОСОБА_6 заперечили проти продовження строку тримання під вартою та вважали, що є підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із зобов`язанням носити електронний засіб контролю, що, на їх думку в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а прокурором не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою є недостатніми..
Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про недоцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою та необхідність заміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Вирішуючи відповідно до ст. 331 КПК України питання доцільності продовження строку тримання під вартою, суд приймає до уваги наступне.
Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Аналіз судових рішень, якими відносно обвинуваченого було обрано та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (ухвали від 03.03.2017 року, 27.04.2017 року та від 22.05.2017 року) однозначно вказують на обставину, яка на теперішній час відпала, а саме ризик того, що обвинувачений може впливати на свідка ОСОБА_7 . Даний ризик відпав, оскільки свідок ОСОБА_7 вже допитаний судом. Таким чином, ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на теперішній час зменшились, ОСОБА_5 тривалий час утримується під вартою і подальше його тримання під вартою за встановлених судом обставин є невиправданим.
За такого достатніх підстав для продовження тримання ОСОБА_5 під вартою немає.
При цьому, положення ст. 331 КПК України передбачають можливість суду замінити раніше обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, офіційно не працює. Вказане свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений може ухилитись від суду.
При цьому, ОСОБА_5 , не має судимостей, має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю пенсійного віку, що свідчить про достатність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу в виді домашнього арешту.
Оскільки прокурором доведено наявність ризику того, що обвинувачений може ухилитись від суду, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, суд вважає за доцільне замінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на обвинуваченого додаткових обов`язків, які б унеможливили його перебування поза межами житла та дали змогу контролювати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України суд, -
В задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Обвинуваченому ОСОБА_5 замінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці - з 06 липня 2017 року по 06 вересня 2017 року включно, заборонивши залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово та зобов`язавши обвинуваченого прибувати до суду за кожною вимогою.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ч.3 ст. 202 КПК України після закінчення судового засідання негайно доставити ОСОБА_5 до місця його проживання і звільнити з-під варти.
Ухвала оскарженню не підлягає.

суддя