Справа № 297/1833/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.11.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_10 на вирок Берегівського районного суду від 06 травня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , угорець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст.296 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі; за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить новий злочин. На підставі ст.76 КК України зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , угорець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, відповідно до ст..89 КК України не судимий,
засуджений за ч.2 ст.296 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить новий злочин. На підставі ст.76 КК України зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_11 : 7000 (сім тисяч) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 2000 (дві тисячі) грн.. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3000 (три тисячі) грн.. витрат на правову допомогу; на користь ОСОБА_12 та ОСОБА_13 1000 (одна тисяча) грн.. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.. витрат на правову допомогу, кожному.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що разом зі своїм братом ОСОБА_8 біля 15-ої години 31.05.2015 року, знаходячись в громадському місці по вул.Головній в с.Гать Берегівського району, біля кафе-бару «Венера», умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи присутністю сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, напали на громадянина Угорщини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень та заподіяли останньому тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден у вигляді двох ділянок зсаднення на шкірних покривах чола по центру поряд, однієї ділянки зсаднення на шкірних покривах кінчика носа з переходом на праве крило носа, одного садна на шкірних покривах параорбітальних покривах ділянок лиця, відламу нижнього внутрішнього кута першого правого зуба на верхній щелепі, крововиливи на слизовій оболонці верхньої губи по центру, одного синця на шкірних покривах внутрішньої поверхні середньої третини верхнього плеча та одного синця на шкірних покривах внутрішньої поверхні лівої грудної залози, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розляду здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, тілесні ушкодження у вигляді перелому центральної частини середньої зони лиця, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну стійку втрату працездатності, що підтверджується висновком експерта №122 від 06.06.2016 року.
Крім того, 31.05.2015 року біля 21-ої години ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в АДРЕСА_1 , під час сварки та штовханини, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 тілесні ушкодження у вигляді: синця на шкірних лівої пара орбітальної ділянки лиця та синця шкірних покривах лівої щоки, які згідно висновку експерта №120 від 27.06.2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження , що не спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначної стійкої втрати працездатності та потерпілому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тілесні ушкодження у вигляді: синця на шкірних покривах в зовнішньому куті правого ока, на шкірних покривах внутрішньої поверхні середньої третини правого передпліччя, які згідно висновку експерта №121 від 27.06.2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначної стійкої втрати працездатності.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у пред`явленому їм обвинуваченні та кваліфікацію їх дій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особам обвинувачених, внаслідок їх м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання : ОСОБА_7 - за ч.2 ст.296 КК України у виді двох років позбавлення волі, за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт, на підставі ст..70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_7 призначити покарання у виді двох років позбавлення волі; ОСОБА_8 за ч.2 ст.296 КК України у виді двох років позбавлення волі. Крім того просить в мотивувальній частині вироку зазначити про вчинення обвинуваченими злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки судом першої інстанції така обставина була встановлена, однак не визнана як обтяжуюча. Вказує, що суд не з`ясував обставин справи, що стали підставою для застосування судом щодо обвинувачених положень ст.75 КК України та не навів відповідних підстав у вироку. Окрім того, прокурор звертає увагу на те, що обвинувачені по місцю проживання характеризуються вкрай негативно, не працюють, ОСОБА_8 раніше притягувся до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.121 КК України, а також те, що обвинувачені не розкаялись та не відшкодували матеріальну шкоду потерпілим, відтак застосування до обвинувачених ст..75 КК України, на думку прокурора, є недостатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ними, так і іншими особами.
Іншими учасниками провадження апеляції та заперечення не подавалися.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляцію частково і просив її задовольнити в частині скасування вироку і направлення справи на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання із-за істотних порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , які погодились з думкою прокурора про направлення справи на новий судовий розгляд і скасування вироку та стверджували, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим, перевіривши матераіли справи, доводи сторін, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не дотримано.
Так, відповідно до ст..29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Статтею 20 КПК України, передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, братиособисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.18 ч.3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
Однак, як вбачається із матеріалів провадження, у ході судового розгляду справи прокурором було змінено обвинувачення ОСОБА_7 і ОСОБА_15 , а змінений обвинувальний акт щодо них викладено у новій редакції на державній (українській) мові, якою обвинувачені не володіють.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження наведені вимоги КПК України дотримані не були, та допущено істотні порушення усунуті - змінений обвинувальний акт від 25 квітня 2016 року ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на мову, якою вони володіють, не перекладався, не вручався потерпілим, а тому останні були позбавлені можливості здійснювати ефективний захист від зміненого обвинувачення, а потерпілі його підтримувати.
Вказане свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ст.20 КПК України щодо забезпечення права на захист. Таке недотримання визначеної законом процедури судочинства, а також однієї із передбачених ст..7 КПК України засад кримінального судочинства, на думку колегії суддів, унеможливили за результатами такого судового розгляду ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.
Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутній вирок у перекладі на мову, якою володіють обвинувачені, натомість міститься розписка обвинувачених про отримання такого в перекладі на угорську мову. Такий був вручений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тільки за рішенням апеляційного суду.
Згідно з вимогами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення.
Статтею 338 КПК України передбачено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Частина 4 цієї ж статті вказує, що у разі зміни обвинувачення в суді суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення.
Однак, суд першої інстанції вказаної норми кримінально процесуального закону у повному обсязі не дотримався, натомість обмежився приєднанням зміненого обвинувального акту до матеріалів кримінального провадження, без вручення його копії учасникам судового розгляду, як передбачено вимогами ст..338 КПК України.
Відповідно до ст. 348 КПК України після оголошення обвинувачення головуючий, окрім іншого, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Згідно ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.
В порушення вказаних вимог закону, суд під час розгляду кримінального провадження після зміненого обвинувачення, не надав прокурору можливості оголосити змінене обвинувачення, не з`ясував думку учасників судового розгляду щодо обсягу дослідження доказів, та не обговоривши можливості проведення судового розгляду в порядку ст. 349 КПК України, провів його за цим порядком, що підтверджується журналом судового засідання (а.с. 182 т.2) та диском із записом судового засідання, чим порушив процесуальні права обвинувачених.
При цьому суд обмежився лише клопотанням прокурора про приєднання нового обвинувального акту до матеріалів провадження, не врахувавши, що попередній обвинувальний акт до цього ж не відповідав вимогам ст..291 КПК України, оскільки не містив формулювання обвинувачення, але судом не взято це до уваги та не прийнято рішення у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України.
Крім того, в порушення вимог ст.341 КПК України копія зміненого обвинувального акта від 25.04.2016 року не була надана потерпілим, оскільки вони були відсутні у судовому засіданні 26.04.2016 року, не була така направлена їм і поштою. Відсутні дані і про повідомлення потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 про явку на цю дату в судове засідання.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.296, ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст.296 КК України, місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст..370 КПК України.
Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим колегія суддів позбавлена можливості перевірити решту доводів апеляційної скарги, при новому судовому розгляді кримінального провадження підлягають перевірці всі доводи, наведені прокурором в апеляційній скарзі, в тому числі й щодо обґрунтованості застосування положень ст..75 КК України.
З врахуванням наведеного, апеляційна скарга заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_10 - задовольнити частково.
Вирок Берегівського районного суду від 06 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - скасувати й призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції в іншому складі зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: