Провадження № 1-в/592/7/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2017 року м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
представника СВК № 116: ОСОБА_4 ,
захисника засудженого: адвоката ОСОБА_5 ,
засудженого: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И В :
14.11.2016 засуджений ОСОБА_6 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням згідно ст. ст. 537, 539 КПК України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в якому він просив Ковпаківський районний суд м. Суми застосувати до нього ст. 81 КК України, звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк. Просив розгляд справи проводити за його участі.
У відкритому судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в його клопотанні. Він просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст. 81 КК України.
У відкритому судовому засіданні захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним в клопотанні засудженого. Вона просила застосувати до її підзахисного умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст. 81 КК України.
У відкритому судовому засіданні представник СВК № 116 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Він пояснив суду про те, що засуджений ОСОБА_6 не стає на шлях виправлення, тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є недоцільним.
У відкритому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений на даний час не працевлаштований, характеризується негативно, перебуває на профілактичному обліку в установі як схильний до нападу на адміністрацію установи. Він просив відмовити в задоволенні клопотання.
Вислухавши пояснення засудженого, думку захисника, думку представника СВК № 116 ОСОБА_4 , думку прокурора, дослідивши клопотання, документи, копії документів, матеріали особової справи засудженого, дослідивши судові рішення, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.
24.12.2014 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.
Із змісту характеристики на засудженого ОСОБА_6 від 28.11.2016 року вбачається, що засуджений ОСОБА_6 не стає на шлях виправлення, тому застосування до нього умовно-дострокове звільнення недоцільно.
Із змісту довідки про стягнення та заохочення на засудженого ОСОБА_6 від 28.11.2016 року вбачається, що 29.09.2015 року він притягався до дисциплінарної відповідальності (стягнення погашене) та не був заохочений.
Із змісту довідки начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень СВК № 116 капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 вбачається, що станом на 16.01.2017 року невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_6 , 1968 року народження, становить 09 місяців 07 днів.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 КК України частину призначеного судом покарання.
Засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Крім того суд вважає за можливе взяти до уваги положення п/п б п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002 року із змісту якого вбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України) .
Крім того, суд бере до уваги положення ч. 2 ст. 84 КК України, згідно якій особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Аналізуючи встановлені обставини справи, приведені норми законів, які врегульовують вказані спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Отже, оскільки засуджений ОСОБА_6 не стає на шлях виправлення та застосування до нього умовно-дострокового звільнення є недоцільним, оскільки засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тобто не довів того, що його зразкова поведінка та сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення, відтак суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України; ст. ст. 376, 537, 539 КПК України; ст. ст. 74, 81 КК України; ст. ст. 7, 107, 130, 154 КВК України, -
У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовити.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.
Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути оскаржена.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив судове рішення (ухвалу) .
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1