Справа № 296/3842/17
УХВАЛА
Іменем України
15 травня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 , погодженого прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000151 про тимчасовий доступ до речей та документів,

В С Т А Н О В И В:

Військової прокуратури Житомирського гарнізону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000151 від 9 вересня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

До суду звернувся слідчий з клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що 21 липня 2015 року солдата ОСОБА_5 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року, призвано ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу, під час мобілізації, на особливий період, та того ж дня направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (м. Житомир).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №54 від 30 липня 2015 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта 2 навчального взводу 3 навчальної роти 6 навчального батальйону.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На підставі Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні розпочато процес мобілізації та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Згідно вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту ІНФОРМАЦІЯ_2 дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби за наступних обставин:

Однак, 26 вересня 2017 року о 7 годині солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період та перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , дислокованого за адресою: Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Тетерівка, в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив вказане місце служби, проводив час на власний розсуд та до 4 години 20 хвилин 10 листопада 2015року, після чого був затриманий в порядку ст. 208 КПК України слідчим слідчого відділу Приморського РВ Одеського міського управління ГУНП в Одеській області. За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Також, 9 грудня 2016 року солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період та перебуваючи у невстановленому слідством місці, в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на тимчасове ухилення від проходження військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи звільненим у зв`язку з закінченням строку дії ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, з ІНФОРМАЦІЯ_4 , до місця несення служби військової частини НОМЕР_1 не з`явився та по теперішній час проводить його на власний розсуд. За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Станом на момент самовільного залишення місця служби ОСОБА_5 користувався мобільним телефоном з СІМ-картою оператора мобільних з`єднань ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з номером НОМЕР_2 та СІМ-картою оператора мобільних з`єднань ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » з номером НОМЕР_3 .

Разом з тим, з метою встановлення місця перебування ОСОБА_5 з моменту самовільного залишення місця служби по теперішній час, в слідства виниклі обґрунтовані підстави щодо отримання тимчасового доступу до інформації щодо телефонних з`єднань ОСОБА_5 , які знаходяться у володінні мобільних операторів ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Заслухавши пояснення слідчого та дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

За змістом п. 3 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі, або документи, зокрема, не становлять собою, або не виключають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить зокрема, інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

При цьому ч. 6 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених ч. 5 цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

З огляду на викладене, враховуючи, що зазначені відомості мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання в частині надання тимчасового доступу до речей та документів підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 163 КПК України слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Разом з тим, слідчим не доведено та не наведено будь-яких переконливих доводів вважати, що оператори мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », які є володільцями документів, що містять інформацію, виїмку якої просить здійснити слідчий, може або має реальні наміри змінити або знищити таку інформацію, з огляду на що слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160-164, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 задовольнити частково.

Надати надати дозвіл старшому слідчому військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 на проведення тимчасового доступу до речей і документів, які містять інформацію про зв`язок абонента мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з номером НОМЕР_2 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » з номером НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_5 за період з 00 годин 13 вересня 2015 року по 23 годину 59 хвилин 14 листопада 2015 року, з 00 годин 9 грудня 2016 року по дату постановлення ухвали слідчого судді із зазначенням вхідних та вихідних з`єднань, номерів телефонів абонентів, з якими відбувалися з`єднання, часу, тривалості і місця телефонних дзвінків із прив`язкою до базових станцій оператора, азимути місця перебування абонента, з можливістю ознайомлення та зняття копій з усіх вищевказаних документів, які знаходяться у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

В решті клопотання відмовити.

ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », як володільці речей або документів, зобов`язані надати тимчасовий доступ до зазначених в ухвалі речей і документів.

Згідно ст.166 КПК України, у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала діє протягом місяця з дня постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1