печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3378/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0005279.
Слідчий суддя розглянув дане клопотання у відсутності особи, у володінні якої знаходяться речі і документи на підставі ч. 2 ст. 163 КПК України.
Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.
Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказала, що у провадженні СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування №0005279 від 08.08.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, за фактом незаконного відчуження невстановленими особами нежитлових приміщень комунальної власності, які перебувають на балансі КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва.
В ході досудового розслідування встановлено, що у власності територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради перебуває приміщення (квартира) АДРЕСА_1 загальною площею 99,1 кв.м.
Разом з тим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 72277137 від 04.11.2016 встановлено, що за ОСОБА_4 зареєстровано квартиру АДРЕСА_2 . Остання отримала у власість вказану нерухомість згідно договору купівлі-продажу № 817 від 09.06.2016 від ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_3 згідно свідоцтва про право власності на житло номер: б/н, виданого 21.05.2001 відділом приватизації Державного житлфонду Печерської райадміністрації.
Відповідно до інформації управління житлово-комунального гросподарства та будівництва Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 01-11/1358 від 30.11.2016 відділ приватизації житлового фонду Печерської районної адміністрації свідоцтво про право власності номер: б/н від 21.05.2001 на квартиру АДРЕСА_4 не видавав.
Таким чином, є обґрунтовані підстави вважати, що вищевказане свідоцтво на право власності підроблено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Пунктом 2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення та відчужене в результаті вчинення кримінального правопорушення, а незастосування заборони розпоряджатися ним може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, з метою збереження майна, на яке спрямоване кримінальне правопорушення, недопущення його подальшого відчуження та забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, є необхідним заходом забезпечення даного кримінального провадження, оскільки його незастосування може призвести до його зникнення, шляхом реалізації цього майна останнім чи уповноваженими ним особами, а тому слідчий суддя заслухавши пояснення прокурора, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на приміщення (квартиру) АДРЕСА_4 загальною площею 93,1 кв.м., власником якої є ОСОБА_4 , іпн НОМЕР_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про реєстрацію права власності № 72277137 від 04.11.2016 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування нерухомим майном.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1