Справа № 462/6380/16-к
У Х В А Л А
01 лютого 2017 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові клопотання старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003888, про арешт майна,

встановив:
Старший слідчий СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернулася в суд з клопотанням, в якому просить накласти арешт на видаткові операції по банківському рахунку № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 і відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», (МФО 325365), юридична адреса: м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 30, та повідомити про залишки коштів на зазначених рахунках. В обґрунтування клопотання покликається на те, що нею здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0003888 від 27.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме, встановлено, що за результатами проведеного внутрішнього аналізу бухгалтерського та фінансового обліку господарської діяльності ПП «Укрриба» виявлено заволодіння коштами шляхом обману працівниками вказаного підприємства грошових коштів у значних розмірах. Зокрема, ОСОБА_5 безпідставно привласнив грошові кошти в розмірі 2 751633 грн., які були за період 2015-2016 років передані йому клієнтами (покупцями) підприємства в рахунок оплати за поставлений товар. Частину коштів ОСОБА_5 отримував від клієнтів за поставлений товар на відкриті ним банківські картки, а саме впродовж жовтня 2015 - липня 2016 на картку ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , котру в подальшому перевипустив та з серпня 2016 року по даний час використовує картку ПАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 . Перерахування грошових коштів на банківську картку підтверджувалося смс повідомленнями на абонентський номер НОМЕР_3 , котрий являвся службовим номером ОСОБА_5 . Слідчий зазначає також, що директором ПП «Укрриба» в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування збитків, завданих злочином. З метою збереження речових доказів, а також забезпечення відшкодування, в подальшому, завданих потерпілому збитків, на підставі п.п. 1, 4 ч.2, ч.ч. 3, 6 КПК України, просить накласти арешт на видаткові операції по вказаному рахунку, який належить ОСОБА_5 .

Слідчий, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні такого слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0003888, 27.10.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.3 ст.190 КК України, а саме, що за результатами проведеного внутрішнього аналізу бухгалтерського та фінансового обліку господарської діяльності ПП «Укрриба» виявлено заволодіння коштами шляхом обману працівниками вказаного підприємства грошових коштів у значних розмірах.

Як убачається з матеріалів клопотання, до вчинення вказаного злочину може бути причетний менеджер ПП «Укрриба» ОСОБА_5 , який, за даними слідства, привласнив протягом 2015-2016 рр. грошові кошти підприємства на суму 2751633 грн.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Зі змісту ст.171 КПК України клопотання про арешт майна повинне бути обгрунтованим, для чого слідчму судді надаються оригінали чи копії документів.

Статтею 7 КПК визначені загальні засади кримінального провадження, до яких пунктом 15 даної статті віднесена змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ст.22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами своїх правових позиційі і доведення перед судом їх переконливості шляхом подання доказів.

Згідно вимог ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, належних, об`єктивних доказів про належність ОСОБА_5 банківського рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» слідчим не надано, а представлений рапорт оперуповноваженого з даними про це не може вважатись таким доказом в розумінні ст.ст. 84-86 КПК України.

В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що перерахування грошових коштів на банківську картку ОСОБА_5 підтверджувалося смс повідомленнями на абонентський номер НОМЕР_3 , котрий являвся його службовим номером, проте доказів цього не надано.

Як вбачається з протоколу допиту представника потерпілого ОСОБА_6 від 26.01.2017 року, останній повідомив слідчому про підтвердження смс повідомленнями вказаного отримання коштів та зняття готівки ОСОБА_5 , але самі лише ці показання без документального підтвердження цих смс повідомлень не можуть бути достатнім доказом отримання ОСОБА_5 коштів від клієнтів за поставлений товар на його банківські картки.

Як на правову підставу клопотання, слідчий вказує на те, що даний арешт забезпечить збереження речових доказів, коштів, отриманих злочинним шляхом, а також відшкодування за заявленим ПП «Укрриба» цивільним позовом.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п.1) , відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) (п.4).

При цьому, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Таким чином, кошти на банківському рахунку не є речовими доказами в розумінні ст.98 КПК України, а отже посилання слідчого на можливість накладення арешту на видаткові операції по банківському рахунку на підставі п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України є помилковим, оскільки не грунтується на законі.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження (ч.6 ст.170 КПК України).

Отже, КПК визначає вичерпний перелік осіб, який розширеному тлумаченню не підлягає, на майно яких може бути накладено арешт для забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

За змістом клопотання і наданими матеріалами, ОСОБА_5 не відноситься на час подання і розгляду клопотання до осіб, на майно яких може бути накладено арешт на підставі п.4 ст.2, ст.6 КПК України.

Враховуючи наведене, вважаю, що клопотання слідчого не ґрунтується на законі і в задоволенні такого необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

ухвалив:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0003888, про арешт майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до апеляційного суду Львівської області.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1