Справа № 183/1569/17
№ 1-кп/183/583/17
В И Р О К
іменем України
14 квітня 2017 рокуколегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000059 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Осинове, Новопсковського району Луганської області, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця у військовому званні старший сержант, начальника складу повітряно-десантної техніки військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, -

в с т а н о в и в:
З 2008 року старший сержант ОСОБА_7 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 та 25 листопада 2013 року його призначено на посаду начальника складу повітряно-десантної техніки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств установ організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» встановлено, що в Україні діє особливий період.

Відповідно до ст.ст. 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та .територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно із ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, кожен солдат зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України. Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтями 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» встановлено, що військовим майном являється державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

У березні 2017 року старший сержант ОСОБА_7 , будучи обізнаним у вищезазначених вимогах чинних нормативно-правових актів України, однак свідомо ігноруючи їх, діючи із корисливих мотивів, вирішив викрасти військове майно за наступних обставин.

Так, 10 березня 2017 року старший сержант ОСОБА_7 дізнався, що в приміщені ремонтної майстерні військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 знаходиться інше військове майно, яке належить військовій частині A1126 - брухт чорних металів, а охорону цих приміщень та майна ніхто не здійснює і в цей час у нього виник умисел на його викрадення.

12 березня 2017 року приблизно о 10.00 годині, старший сержант ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел на викрадення військового майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи з метою особистого незаконного збагачення, проник на територію ремонтної майстерні військової частини НОМЕР_1 , де пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, помістив до заздалегідь підготовлених сумок, брухт чорних металів загальною вагою 305 кг, вартістю 1732,40 гривень, та завантажив зазначені сумки із брухтом чорних металів до кузову автомобіля марки "ГАЗ 3302023НГ", д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який не здогадуючись про злочині дії ОСОБА_7 вивіз їх за межі військової частини, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав можливість ним розпоряджатися і таким чином викрав військове майно - брухт чорних металів загальною вагою 305 кг, вартістю 1732,40 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що з 18 вересня 2008 року він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де його було спочатку призначено на посаду водія-електрика, а 25 листопада 2013 року він призначений начальником складу повітряно-десантної техніки. 11 березня 2017 року він, знаходячись в майстерні військової частини НОМЕР_1 побачив брухт чорних металів, і у нього виник умисел на його викрадення. Під вигаданим приводом він отримав ключі у начальника даної майстерні Голодного і, взявши із собою рюкзаки - сумки, які були в нього, щоб загрузити у них метал, він викрав брухт чорних металів та вивіз викрадене майно, попередньо домовившись з водієм, який ні про що не здогадувався, до себе додому за адресою: АДРЕСА_2 , щоб потім здати викрадений брухт на металолом. Доповнив, що він вирішив скоїти крадіжку вказаного майна у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. У скоєному щиро кається.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому колегія суддів, вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, колегія суддів, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 410 КК України, як викрадення військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів, враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії особливо тяжких.

Однак, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений є особою, що раніше не судима, за місцем служби він характеризується задовільно (а.п. 45,48,49), вину визнав повністю, на обліках у лікарів не перебуває (а.п.43,44,46,47,54,55), одружений (а.п. 51), має на утриманні двох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п.52,53), та є єдиним годувальником у сім`ї, приймав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій (а.п.57), продовжує проходити військову службу в Збройних Силах України (а.п. 37-40), шкода, завдана кримінальним правопорушенням відшкодована.

Щире каяття ОСОБА_7 та його активне сприяння розкриттю злочину визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому колегія суддів, вважає можливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме більш м`яке, не зазначене санкцією статті за цей злочин, у вигляді службового обмеження, строк якого повинен бути максимальний, з відрахуванням в дохід держави максимально передбаченого відсотка його грошового забезпечення щомісячно, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та виправлення засудженого.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено судово-товарознавчу експертизу, вартість якої складає 351 гривня 84 копійки (а.п. 59), яка підлягає стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді службового обмеження строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 % його грошового забезпечення щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 351 гривня 84 копійки.

Копію вироку ОСОБА_7 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_9 Майна
Суддя ОСОБА_3