Справа № 305/737/17
Номер провадження 1-м/305/17/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2017 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:
судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України,-
ВСТАНОВИВ:
Міністерство Юстиції України звернулося до Рахівського районного суду Закарпатської області із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Клопотання мотивовано тим, що 29 березня 2017 року наказом Міністерства юстиції України № 1028/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком Російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінально процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 31.08.2016 №06-100051/16.
ОСОБА_4 засуджено вироком Нікулінського районного суду м. Москви від 26.12.2013 з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Московського міського суду від 15.05.2014, до покарання у вигляді 11 років 10 місяців позбавлення волі (копії в додаються) за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою статті 30, пунктами "а, г" частини третьої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в особливо великому розмірі), частиною третьою статті 30, пунктами "а, г" частини третьої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою) (2 епізоди) та частиною першою статті 30, пунктами "а, г" частини третьої статті 228.1 (готування до незаконного збуту наркотичних засобів, вчинений організованою групою в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації (тексти статей додаються), що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ "Виправна колонія №17 УФСВП Росії по Республіці Мордовія; кінець відбуття строку покарання - 14.09.2024.
Відповідно до вимог частини третьої статті 609 Кримінального процесуального кодексу України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до частини першої статті 610 Кримінального процесуального кодексу України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, заявник - Міністерство юстиції України, у клопотанні просить суд визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Нікулінського районного суду м. Москви від 26.12.2013 з урахуванням змін. внесених апеляційною ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Московського міського суду від 15.05.2014; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Нікулінського районного суду м. Москви від 26.12.2013 з урахуванням змін. внесених апеляційною ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Московського міського суду від 15.05.2014.
Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України до передачі засудженого в Україну, у зв`язку з чим, забезпечити присутність цієї особи в судовому засіданні держави виконання вироку згідно з Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, є неможливим.
Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що воно є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, з наведених підстав висловив думку про необхідність приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України. Вваажає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України призначити покарання до 8 років позбавлення волі, ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України (2 епізоди) до 9 років позбавлення волі, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі ч.2 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 11 років 10 місяців.
Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглядати справу за його відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.
Статтею 11 цієї Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а)повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів. Якщо процедура заміни вироку здійснюється після передачі засудженої особи, держава виконання вироку тримає цю особу під вартою або іншим чином забезпечує її присутність у державі виконання вироку до закінчення цієї процедури.
Виходячи з положень ст. 10 Конвенції Про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, в разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, аніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим аніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, аніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Відповідно до частини 1 ст. 7 Кримінального Кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами своєї держави, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, при цьому суд, як це зазначено у ч.3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 , є громадянином України, останнє відоме місце його проживання в Україні: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 висловив бажання бути переведеним в Україну, що підтверджується його письмовою заявою (додається до клопотання).
З наданого вироку Нікулінського районного суду м. Москви від 26.12.2013 з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Московського міського суду від 15.05.2014 вбачається, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою статті 30, пунктами "а, г" частини третьої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в особливо великому розмірі), частиною третьою статті 30, пунктами "а, г" частини третьої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою) (2 епізоди) та частиною першою статті 30, пунктами "а, г" частини третьої статті 228.1 (готування до незаконного збуту наркотичних засобів, вчинений організованою групою в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, йому призначено покарання у вигляді 11 років 10 місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Вирішуючи питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995р., та норм Кримінального кодексу України.
Визначаючи статті закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачені відповідальність за кримінальні злочини, вчинені засудженим, суд виходить з того, що ОСОБА_4 , як встановлено вироком суду РФ, вчинив замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою (ч.3 ст. 30, пунктами "а, г" ч. 3 ст. 228.1 КК РФ) та готування до незаконного збуту наркотичних засобів, вчинений організованою групою в особливо великому розмірі (ч.1 ст.30, пунктами "а, г" ч. 3 ст. 228.1 КК РФ).
У частині 1 ст. 15 КК України зазначене про те, що замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Згідно ч.1 ст. 14 КК України готуванням до злочину є підшукування або пристосування засобів чи знарядь, підшукування співучасників або змова на вчинення злочину, усунення перешкод, а також інше умисне створення умов для вчинення злочину.
Частина 3 статті 307 КК України передбачає кримінальну відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього.
Таким чином, на момент вчинення інкримінованих злочинів, відповідно до Кримінального кодексу України, дії ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч.3 ст. 307 КК України де передбачено покарання на строк від 8 до 12 років позбавлення волі, з врахуванням вимог ч.2 ст. 68 КК України.
Конфіскація майна згідно вироку не застосовувалася.
Строк відбуття покарання слід рахувати з 15 листопада 2012 року.
Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України і належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.
На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 9-11 Конвенції Про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 372, 602, 606, 609, 610 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України, щодо громадянина України, ОСОБА_4 - задовольнити.
Привести вирок Нікулінського районного суду м. Москви від 26.12.2013 з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Московського міського суду від 15.05.2014, у відповідність із законодавством України.
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання якого в Україні - АДРЕСА_1 , громадянина України, вважати засудженим за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307; ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307; ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 307 КК України та призначити покарання за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України - 8 (вісім) років позбавлення волі, за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України (2 епізоди) - 9 (дев"ять) років позбавлення волі, за ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 307 КК України - 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.2 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 11 років 10 місяців.
Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з 15 листопада 2012 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України для подальшого інформування держави винесення вироку та Державній пенітенціарній службі України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом семи днів з моменту проголошення, а Міністерством юстиції України та засудженим ОСОБА_4 , в той же строк, з моменту отримання її копії.
Суддя: ОСОБА_1
Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1 .