Ухвала
іменем україни

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
виправданого ОСОБА_6 та
захисника ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року по кримінальним провадженням внесеним до ЄРДР за №0000772, №0000890, №0000018, №0000912 щодо ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 1 березня 2016 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, уродженця та проживаючого в

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
останній раз вироком Каланчацького районного суду
Херсонскої області від 9 грудня 2014 року за ч. 1
ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК
України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі з
встановленням іспитового строку, відповідно до
ст. 75 КК України 2 роки,

визнано невинуватим за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю їх вчинення обвинуваченим.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року цей вирок залишено без зміни.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що він в ніч з 24 на 25.10.2014 року приблизно в 00 год. 30 хв., перебуваючи біля двоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно та повторно, шляхом відмикання викруткою замикаючого пристрою на дверях металевої конструкції у вигляді решітки, яка є добудовою до вищевказаного будинку, проник до вказаного сховища, незаконно заволодів мотоскутером марки «Хонда Діо», який належить ОСОБА_8 , вартістю 3000 грн., використавши його в своїх цілях.

9.12.2014 року приблизно о 2 годині, ОСОБА_6 перебуваючи біля будинку №23 по вул. Фрунзе в смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області, діючи повторно умисно, шляхом зламу замка на дверях автомобіля ГАЗ 31029, проник в середину, після чого незаконно заволодів транспортним засобом марки ГАЗ 31029, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , використавши його в своїх цілях.

В ніч на 25.12.2014 року ОСОБА_6 виявив залишений без нагляду автомобіль марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився на території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , та шляхом зламу замку на дверцятах вказаного автомобіля, умисно, повторно, вчинив крадіжку акумуляторної батареї «BOSH», вартістю 400 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

В ніч на 12.01.2015 року, ОСОБА_6 переслідуючи корисливу мету на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, шляхом розбиття скла на вікні, проник до приміщення кафе «Фламінго», яке розташоване по АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав товарно-матеріальні цінності на загальну суму 3493,50 грн. портативний DVD&ЖК телевізор DS 759 чорного кольору вартістю 1000 грн., та флеш карту вартістю 100 грн. З викраденим з місця події зник, обернувшицінності на свою користь, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 4593,50 грн.
Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за: ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище; ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно; ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, з проникненням у приміщення.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у судді апеляційної інстанції через істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону. Зазначає, що не надана належна оцінка зібраним у провадженні доказам, що призвело до безпідставного висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 . Повідомляє, що клопотання прокурора про дослідження доказів судом апеляційної інстанції не вирішене. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України. Стверджує, що переглядаючи справу в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином не перевірив всі доводи апеляції, не дав на них вичерпних і переконливих відповідей, не вказав підстав, через які визнав апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, обмежившись формальними вказівками про правильність висновків суду першої інстанції. Виправдання ОСОБА_6 вважає невмотивованим і передчасним.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, заперечення виправданого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, ці вимоги закону при перегляді кримінального провадження апеляційним судом залишились не виконаними.

Так, в апеляційній скарзі прокурора ставилося питання про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду, неналежною оцінкою доказів, істотними порушеннями кримінального процесуального закону. Прокурор повідомляв, що не взяття до уваги окремих доказів та неналежна їх оцінка, призвела до безпідставного виправдання ОСОБА_6 . На обґрунтування своїх доводів зазначав, що поза увагою суду залишились конкретні докази, які свідчать про винуватість ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих злочинів.

Зокрема, основними доводами апеляції прокурора були: не взяття до уваги показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 по факту незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 по факту крадіжки товарно-матеріальних цінностей із кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », показів потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які свідчили про причетність ОСОБА_6 до вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом та виявлення його відбитків при огляді транспортного засобу, потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що на обвинуваченого не було жодного тиску і він добровільно вказав на купу сміття та знайшов у ньому викрадену акумуляторну батарею, ігнорування та безпідставне визнання недопустимими вказаних доказів, а також неналежна оцінка висновків експертиз.
Також, в апеляційній скарзі прокурора порушувалося питання про необхідність дослідження в судовому засіданні окремих письмових доказів та допиту свідків.

Згідно з ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції ухвалою від 11 квітня 2014 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора. 21 квітня 2016 року, відповідно до ст. 401 КПК України суддя, ухвалив закінчити підготовку кримінального провадження щодо ОСОБА_6 і призначив судовий розгляд в апеляційному суді. Ухвала судді не містить даних про вирішення клопотання, зазначеного в апеляційній скарзі прокурора, а саме про дослідження в судовому засіданні окремих письмових доказів та допиту свідків.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги формально стисло зазначив прохання, викладене в апеляційній скарзі, не вказав при цьому у чому полягають доводи апеляції прокурора, з достатньою повнотою їх не перевірив, відповіді на них не дав, не провів ретельного аналізу і оцінки доказів, на які посилався прокурор.

Колегія суддів апеляційного суду, не погодившись із апеляцією прокурора, зосередилась виключно на висновках, викладених у вироку, достатньо обґрунтованих мотивів залишення апеляції без задоволення в ухвалі не навела, а обмежилась формальним переліченням доказів, показань свідків та документів, які наведені у вироку суду першої інстанції.

Наведене, згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням кримінального процесуального закону та перешкодило апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 419 КПК України з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Під час апеляційного перегляду слід вирішити клопотання прокурора, викладене в апеляційній скарзі, повно та всебічно перевірити та врахувати доводи поданої на вирок апеляції, і в залежності від встановленого постановити рішення, яке буде відповідати вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3