Ухвала
іменем україни

30 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 01 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року,
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рублено Бучацького району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що судимості не мав,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 121 КК України на строк 9 років; за ч. 4 ст. 187 КК України на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Як встановлено судом першої інстанції, 16 лютого 2015 року близько 20.30 год. ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_5 у с. Остапківці Немирівського району Вінницької області у процесі розпиття спиртних напоїв, у ході суперечки, яка виникла у результаті відмови ОСОБА_5 надати гроші на придбання алкоголю, з метою незаконного заволодіння грошима ОСОБА_5 , вдарив останнього кочергою по голові, від чого потерпілий впав на підлогу. Після цього, кинувши ОСОБА_5 на ліжко ОСОБА_4 ще два рази вдарив його по голові кочергою, завдавши йому тяжких тілесних ушкоджень.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 забрав з кишені ОСОБА_5 200 грн., після чого покинув місце вчинення злочину.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.
Прокурор у касаційній скарзі ставить вимогу про скасування вказаної ухвали суду апеляційної інстанції у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що ухвала апеляційного суду, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, є немотивованою, оскільки апеляційний суд не навів мотивів на спростування доводів апеляційної скарги прокурора.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити у відкритті провадження за скаргою, оскільки з наведених документів убачається, що підстави для задоволення скарги відсутні.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 та за ч. 4 ст. 187 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора про допущення апеляційним судом істотних порушень кримінального процесуального закону, а саме недотримання вимог ст. 419 КПК України та про невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості, є необгрутованими.

Визначаючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, врахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання засудженому, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину

Обставинами, що обтяжують покарання засудженому, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину, щодо особи похилого віку.

На підставі цих даних районний суд дійшов висновку про призначення покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 121 та за ч. 4 ст. 187 КК України та на підставі ст. 70 КК України на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Доводи щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого ОСОБА_4 внаслідок м`якості були наведені в апеляційній скарзі прокурора та перевірялися судом апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Отже, з урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає невідповідність призначення покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого ОСОБА_4 внаслідок м`якості та допущення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, на що посилається прокурор у касаційній скарзі.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги прокурора не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3