Справа № 473/2213/16-к
Номер провадження1-кп/473/16/2017
ВИРОК
іменем України
"24" квітня 2017 р. м.Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

учасники процесу:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_7 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 ,

представник цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» ОСОБА_9 ,

потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_10 ,

представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0002566 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шариф, Бейлоканського району, Азербайджан, громадянин України, освіта середня, одружений, має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27.11.2014 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в денний час, тобто в світлий час доби, в похмуру погоду, без дощу та без туману, в межах своєї смуги руху автодороги Р-06 «Ульянівка-Миколаїв» в напрямку від м.Вознесенська до м.Нова Одеса Миколаївської області з швидкістю біля 50 км/год. На керованому водієм ОСОБА_7 вантажному автомобілі «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_1 були увімкнені передні фари головного світла автомобіля в режимі «ближнє світло» та знаходився вантаж вагою біля 5 тонн. На даній ділянці автодороги Р-06 проїзна частина мала асфальтобетонне, вкрите ожеледицею, без пошкоджень покриття, по одній смузі для руху транспортних засобів в обох напрямках, горизонтальну дорожню розмітку №1.1 «Вузька суцільна лінія» розділу №34 Правил дорожнього руху (надалі ПДР) України, що позначала межі проїзної частини, та горизонтальну дорожню розмітку №1.5 «Вузька переривчаста лінія» розділу №34 ПДР України, що поділяла транспортні потоки протилежних напрямків, являла собою пряму в плані ділянку, що мала нахил у вигляді спуску. Швидкісний режим транспортних засобів на даній ділянці обмежувався вимогами п.12.6 «ґ» ПДР України, тобто не більш як 90 км/год.

В цей час, у зустрічному для водія ОСОБА_7 напрямку, тобто в напрямку від м.Нова Одеса до м.Вознесенська Миколаївської області, в межах своєї смуги руху наближався керований водієм ОСОБА_10 технічно справний автомобіль «GEELY JL7162» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався зі швидкістю 78 км/год. На керованому водієм ОСОБА_10 автомобілі «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_2 , били увімкнені передні фари головного світла автомобіля в режимі «ближнє світло».

При проїзді 167 км. + 950 м. автомобільної дороги Р-06 «Ульянівка-Миколаїв», водій ОСОБА_7 , продовжуючи рух на керованому ним автомобілі «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.1 ПДР України, а саме: не виконуючи належним чином вимог вказаних Правил, тим самим своїми діями створив небезпеку для життя та здоров`я громадян, під час керування транспортним засобом проявив неуважність, відповідним чином не стежив за дорожньою обстановкою, яка полягала у слизькому покритті проїзної частини у вигляді ожеледиці, своєчасно не зреагував на її зміну у вигляді початку та вже руху по спуску проїзної частини, по якій він рухався, не врахував особливостей вантажу, що перевозиться, а саме його вазі у 5 тонн, при цьому не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним автомобіля «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_1 , та безпечно керувати ним, що мав об`єктивну спроможність та повинен був так зробити, але не зробив. Внаслідок цього керований водієм ОСОБА_7 автомобіль «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_1 , втратив поперечну стійкість та розпочав не керований боковий занос на зустрічну смугу руху, по якій до нього у зустрічному напрямку наближався керований водієм ОСОБА_10 автомобіль «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_2 . Надалі між автомобілем «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_1 , та «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_2 , відбулося зіткнення в межах смуги руху в напрямку м. Вознесенська, тобто на смузі руху автомобіля «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , після чого вже на узбіччі автомобіль «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_1 перекотився через автомобіль «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_2 .

В свою чергу водій ОСОБА_10 , виконанням вимог п.12.3 ПДР України, а саме у разі виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобіля «MERCEDES BENZ 814L», номерний знак НОМЕР_1 , що рухаючись у зустрічному напрямку під час бокового не керованого заносу, виїхав на його смугу руху, шляхом зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_2 , аж до його зупинки ніяким чином не мав можливості уникнути зіткнення вказаних транспортних засобів.

Внаслідок виниклої дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) водій автомобіля «GEELY JL7162», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_10 з отриманими травмами доставлений для надання медичної допомоги до КУ «Новоодеська ЦРЛ».

Згідно висновку експерта №120 від 17.04.2015 у ОСОБА_10 на момент звернення до КУ «Новоодеська ЦРЛ» мали місце тілесні ушкодження у вигляді: перелом в середній третині лівої ключиці, закритий перелом середньої третини лівого стегна зі зміщенням та вивихом стегнової кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Причиною настання даної ДТП стали злочинні порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.1 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виниклими наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю, не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, та на підставі ст.63 Конституції України відмовився від дачі показань. Пред`явлені прокурором та потерпілим цивільні позови обвинувачений не визнав.

Представник цивільного відповідача страхової компанії «ДОМІНАНТА» ОСОБА_9 (покази надавала в режимі відеоконференції в судовому засіданні 13.02.2017 року а.к.п.79 том 2), позов в частині пред`явленій до ТОВ - не визнала. Зазначила, що в матеріалах є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_12 , він є винуватцем в ДТП, оскільки юридична особа, чиєю посадовою особою він є - не належним чином утримувала стан доріг. Зазначила, що наразі відсутній документ, який підтверджує вину ОСОБА_7 в порушенні ПДР. Вказала, що сума позову не підтверджена наданими чеками та матеріалами, оскільки не всі витрати відносяться до страхового відшкодування. Зазначила, що слід зменшити витрати на суму 1421 грн. (які не стосуються лікування) і доведеною належним чином є сума 41095 грн. Також зазначила, що необхідно врахувати франшизу 1000 грн. Щодо моральної шкоди, то відповідно до положень ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів». - моральна шкода має обчислюватись як 5% від страхової виплати із розміру шкоди, завданої здоров`ю. Вказала на те, що франшиза підлягає відрахуванню із суми шкоди, завданої майну.

Потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 27.11.2014 року він віз на керованому ним автомобілі віз скляну вітрину в м.Вознесенськ. Близько 10-00 год. ранку сталася аварія. Він побачив, як автомобіль ОСОБА_13 плавно повертав у його бік, виїхав на його смугу руху, сталося зіткнення, він чув скрежет металу та втратив свідомість. Прийшов до тями на обочині, був затиснений рульовою колонкою. Рукою подав знак. Його вирізали з автомобіля спецзасобами. Потім повезли до Новоодеської лікарні швидкою. Першу допомогу йому там не змогли надати і ввечері відвезли до Миколаївської лікарні швидкої допомоги. Йому було проведено 2 операції. Після чого він має проблеми із суглобом, не може повною мірою давати навантаження на суглоб, не може гуляти, прикутий до крісла. Місяць лікувався в лікарні, потім ще місяць лежав вдома. Його покинула дівчина, він соромиться свого тіла, оскільки в результаті травми має шрами, набрав вагу, перестав гуляти, має комплекси, обмежений в усьому, має безсоння. Через травму ноги втратив роботу, якої у нього зараз немає. В результаті ДТП зазнав тілесних ушкоджень у вигляді переламу лівої ключиці, скалковий перелам лівого стегна та тазостегнового суглобу. В нозі і зараз знаходяться металеві штифти та болти. На момент ДТП він працював, використовуючи власний автомобіль. Стверджував, що на момент ДТП ожеледиці на дорозі не було, дорога мала рівне покриття. Зазначив, що автомобіль, на якому він їхав, належить його батькові, а він користування ним за довіреністю.

Клопотань про допит свідків очевидців ДТП сторони провадження не заявляли.

Від клопотання про допит свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (а.к.п.173 том 1), які є свідками отримання потерпілим ОСОБА_10 моральної шкоди, - потерпілий та його представник відмовилися (а.к.п.77 том 2).

Обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, окрім власного визнання ним своєї вини, показань потерпілого ОСОБА_10 , також підтверджуються фактичними даними, які містяться в документах та висновках експертиз, наданих стороною обвинувачення.

Так, відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 27.11.2014 року (а.к.п.174 -177 том 1), схеми до протоколу огляду місця ДТП від 27.11.2014 року (а.к.п.178 том 1), фототаблиць до протоколу огляду місця ДТП від 27.11.2014 року (а.к.п.179-185 (том 1) під час огляду було встановлено, що місце ДТП знаходиться на 167 км+950 м автодороги Р-06 «Ульянівка-Миколаїв», проїзна частина пряма, кінець спуску 20%, вид покриття асфальтобетонне, стан покриття мокре, часткова ожеледиця,без вибоїн та пошкоджень, положення транспортних засобів на місці пригоди: автомобіль «Mercedes Benz 814 L, номерний знак НОМЕР_1 на автомобіль «Geely JL 7162, номерний знак НОМЕР_2 поза межами проїзної частини згідно схеми до протоколу.

Згідно із актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці автодороги Р-06 «Ульянівка-Миколаїв» від 27.11.2014 року (а.к.п.186 том 1) була обстежена ділянка дороги Р-06, км 167+950, де 27.11.2014 року, де було скоєно ДТП, зазначена ділянка є дорогою державного значення ІІ технічної категорії, погодні умови похмуро, без опадів, температура повітря -3 градусів С; горизонтальна ділянка, кінець спуску, ухил проїзної частини 20%, покриття асфальтобетон, коефіцієнт зчеплення 0,2, висота насипу земляного полотна праворуч 0,8 м, ліворуч 0,9 м; закладання укосів праворуч 1:2, ліворуч 1:2, ширина проїзної частини 7,7 м; стан проїзної частини: ожеледь, не оброблено протиожеледними матеріалами; ширина смуги праворуч 3.9 м, ліворуч 3,8 м; поперечний ухил проїзної частини праворуч 20%, ліворуч 20%, ширина узбіч праворуч 2,9 м, ліворуч 2,6 м, поперечний ухил узбіч праворуч 40%, ліворуч 40 %; укріплення узбіч грунтощебінь, ширина укріпленої смуги узбіччя праворуч 0,2 м, ліворуч 0,2 м; відстань від краю проїзної частини до дерев ліворуч 8,9 м, праворуч 7,5 м, дані про забезпечення нормативних трикутників видимості та видимості на кривих без обмежень; праворуч дорожня розмітка 1.1 дод.2 ПДР, ліворуч дорожня розмітка 1,5 дод.2 (осьова), 1.1 дод. 2 ПДР (крайова); недоліки в утриманні дороги ожеледь на покритті проїзної частини, складено адміністративний протокол АА №526952, видано припис №33 від 27.11.2014 року.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та копії водійського посвідчення ОСОБА_7 .Огли (а.к.п.188 том 1) - останній є законним володільцем транспортного засобу «Mercedes-Benz 814L», д/н НОМЕР_1 .

Згідно із копією полісу №АІ/3262893 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності строком дії з 21.11.2014 року по 20.11.2015 року, страхувальник ОСОБА_7 , забезпечений транспортний засіб «Mercedes-Benz 814L» д/н НОМЕР_1 (а.к.п.189 том 1) - було застраховано цивільну відповідальність забезпеченого транспортного засобу.

Протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № НОМЕР_3 (а.к.п.190 том 1) - транспортний засіб «Mercedes-Benz 814L», д/н НОМЕР_1 визнано технічно справним із датою чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 19.11.2015 року.

Відповідно до висновку Вознесенської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду №82 від 27.11.2014 року (а.к.п.191 том 1) у ОСОБА_7 .Огли ознак сп`яніння виявлено не було.

За результатами проведення в ході слідства судових експертиз було встановлено наступне.

Відповідно до постанови слідчого від 16.05.2016 року (а.к.п.23 том 2) була призначена судова автотехнічна експертиза по дослідженню механізму ДТП, відповідну до висновку №09-1-370 від 08.06.2016 року (а.к.п.26-31 том 2) якої:

1. Належні дії автомобіля «Mercedes-Benz 814L» д/н НОМЕР_1 регламентуються вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України.

2. Водій автомобіля «Mercedes-Benz 814L» д/н НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти ДТП.

3. Належні дії водія автомобіля «Geely JL7162» д.н. НОМЕР_2 регламентуються вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України.

4. Водій автомобіля «Geely JL7162» д.н. НОМЕР_2 не мав технічної можливості запобігти зіткненню.

5. Дії водія автомобіля «Mercedes-Benz 814L», д/н НОМЕР_4 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

На підставі постанови про призначення експертизи технічного стану від 28.11.2014 року (а.к.п.192 том 1) було призначено проведення експертизи, відповідно до висновку якої №2/335 від 30.01.2015 року (а.к.п.193-197 том 1) було встановлено, що:

1. На момент ДТП ходова частина та рульове керування автомобіля «Mercedes-Benz 814L, д/н НОМЕР_4 перебували в працездатному стані. При цьому технічних несправностей, які б не відповідали вимогам ПДР України, не виявлено. Визначити працездатність на момент ДТП робочої гальмівної системи не представилось можливим.

На підставі постанови про призначення експертизи від 28.11.2014 року призначено експертизу технічного стану транспортного засобу (а.к.п.199 том 1) відповідно до висновку якої №2/336 від 05.02.2015 року (а.к.п.200-210 том 1) було встановлено, що:

1. На момент ДТП ходова частина, рульове керування і робоча гальмівна система автомобіля «Geely JL 7162» д.н. НОМЕР_2 знаходились в працездатному стані

2. Під час експертного огляду несправностей ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля «Geely JL 7162» д.н. НОМЕР_2 , які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено. Пошкодження ходової частини і рульового керування, що були у дослідницькій частині, виникли під час ДТП.

На підставі постанови про призначення експертизи від 28.11.2014 року (а.к.п.212 том 1) проведено транспортно-трасологічну експертизу відповідно до висновку якої №4/184 від 19.02.2015 року (а.к.п.213-229 том 1) встановлено наступне:

Питання № 1, 2.

Первинний контакт між автомобілем Geely JL7162 д.н. НОМЕР_2 автомобілем Mercedes-Benz 814L д.н. НОМЕР_1 відбувся наступним чином: автомобіль Geely JL7162 д.н. НОМЕР_2 розташовувався передньою правою частиною (правою частиною переднього бампера, правою фарою головного освітлення, передньою правою частиною капота кузова) до передньої правої частини автомобіля Mercedes-Benz 814L д.н. НОМЕР_1 (правої частини переднього бампера, правої частини декоративної решітки радіатора, правої частини панелі радіатора, правої нижньої кутової частини верхньої панелі кабіни, передньої правої облицювальної панелі кабіни, переднього правого колеса), При подальшому розвитку дорожньо-транспортної пригоди внаслідок перекидання автомобіля Mercedes-Benz 814L д.н. НОМЕР_1 права панель фургона контактувала з верхньою частиною задніх лівих дверей, верхньою частиною заднього лівого крила, верхньою частиною лівої зовнішньої панелі боковини кузова, верхньою частиною лівої середньої і лівої задньої стійок кузова, лівої частиною даху кузова автомобіля Geely JL7162 д.н. НОМЕР_2 . Під час первинного контакту повздовжні осі автомобіля Geely JL7162, НОМЕР_2 і автомобіля Mercedes-Benz 814L д.н. НОМЕР_1 знаходились під кутом ймовірно близьким до 160±5°.

Питання № 3.

Зіткнення між транспортними засобами відбулося в межах смуги руху напрямку м.Вознесенськ, в районі розташування на проїжджій часині подряпини. Точніше визначення місця первинного контакту (зіткнення) і розміщення транспортних засобів у цей момент відносно меж проїжджої частини через відсутність достатньої кількості ознак, наведених вище, не є можливим.

Відповідно до постанови слідчого від 22.07.2015 року (а.к.п.242 том 1) проведено авто-товарознавчу експертизу транспортного засобу, відповідно до висновку №706 від 31.08.2015 року (а.к.п.243-250 том 1) якої - транспортний засіб технологічно можливо відновити, але економічно відновлювати недоцільно, так як вартість ремонту перевищує його ринкову вартість на момент перед ДТП. Сума завданого матеріального збитку (шкоди) власнику Geely-МК 1.6 GS прирівнюється до його дійсної ринкової вартості на момент перед ДТП 27.11.2014 року та складає 61813,23 грн.

Відповідно до постанови слідчого від 02.04.2015 року (а.к.п.238 том 1) проведено експертизу, відповідно до висновку №120 від 02.04.2015 року (а.к.п.239-241 том 1) якої на підставі даних судово-медичного дослідження медичної карти стаціонарного хворого №4045 Новоодеської ЦРЛ та медичної карти стаціонарного хворого №10651/1254 лікарні швидкої медичної допомоги Миколаєва на ім`я ОСОБА_10 , 1990 р.н. і приймаючи до уваги обставини справи, експерт прийшов до висновків, що:

Мали місце: перелом в середній третині лівої ключиці, закритий перелом середньої третини лівого стегна зі зміщенням та вивихом стегнової кістки. Синець в області передньої поверхні грудної клітки справа. Тілесні ушкодження виникли до госпіталізації в ЦРЛ 27.11.14 р. о 12 годині 05 хвилин;

Тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів. Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень в умовах ДТП від удару, ударів об частини, частинами в салоні автомобіля при зіткненні двох автомобілів.

Перелом в середній третині лівої ключиці, закритий перелом середньої третини лівого стегна зі зміщенням та вивихом стегнової кістки належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Синець в області передньої поверхні грудної клітки справа відноситься до легких тілесних пошкоджень.

В результаті токсикологічного дослідження №6319 на ім`я ОСОБА_16 , 1990 р.н., кров взята 27.11.14 р. в крові останнього етанол не виявлено, в сечі етанол не виявлено.

Транспортні засоби, якими керували обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_10 постановами слідчого від 20.03.2015 року (а.к.п.232, 234 том 1) були визнані речовими доказами та передані ОСОБА_7 (а.к.п.231 том 1) та ОСОБА_16 (а.к.п.233 том 1) на зберігання.

Постанова Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2014 року (а.к.п.152, 157, 170 том 1), якою ОСОБА_17 було звільнено від адміністративної відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрито, - не виключає вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за яким йому було пред`явлено обвинувачення.

При оцінці доказів суд виходить із того, що відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд, дослідивши під час судового розгляду провадження всі зібрані та надані сторонами докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю і його дії кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, чи обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, - встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий (а.к.п.39 том 2); на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра - не перебуває (а.к.п.40, 41 том 2), позитивно характеризується за місцем проживання (а.к.п.43 том 2), посередньо характеризується дільничим (а.к.п.44 том 2), має родину, постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки (а.к.п.42, 45, 48, 51, 52 том 2), має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.к.п.42, 49, 50 том 2), та хвору дружину (а.к.п.53 том 2), те що вчинений ним злочин є необережним, а також те, що злочин, який вчинив ОСОБА_7 в силу ст.12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.286 КК України без застосування додаткового покарання, передбаченого цією статтею, звільнивши останнього від відбування основного покарання з випробуванням.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами
Санкцією ч.1 ст.286 КК України крім основного покарання передбачено і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, яке є не обов`язковим, а альтернативним.

З врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , які зазначені вище, з огляду на визнання ним своєї вини за пред`явленим обвинуваченням, відсутність обставин, які обтяжують його відповідальність, те що він скоїв необережний злочин, пов`язаний із порушенням ПДР, проте не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, раніше не судимий, а також з огляду на те, що професія водія є єдиним джерелом його прибутку для утримання сім`ї (хворої дружини та двох неповнолітніх дітей). - суд вважає за можливе не застосовувати відносно нього додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, яке передбачене як додаткове покарання за ч.1 ст.286 КК України, оскільки застосування такого додаткового покарання становитиме надмірний тягар для обвинуваченого.

При цьому суд враховує наступне, частина 5 ст.9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Стаття 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , пред`явлений до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_7 та цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», суд враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного Кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1188 ЦК України ч.1 п.1 передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
В даному провадженні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - визнав і вона підтверджена також сукупністю досліджених доказів. Тому невизнання ним позову є способом цивільно-правового захисту.
Щодо невизнання позову представником цивільного відповідачаТовариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», - то така позиція є теж способом захисту і суперечить дослідженим доказам, з яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 застрахував цивільну відповідальність забезпеченого транспортного засобу, вказаний договір страхування є дійсним та був дійсним на момент страхової події.

Відповідно до ст.1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як передбачено ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати умови договору.
Відповідно до статті ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом при вирішенні пред`явленого потерпілим цивільного позову до уваги беруться вимоги ч.1 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України про те, що обов`язок доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - покладається на потерпілого.

Як вбачається із цивільного позову та уточненого цивільного позову (а.с.72-75; а.с.81-85 том 1) першим позовом від 10.07.2016 року (а.к.п.72-75 том 1) потерпілий ОСОБА_10 просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 348067,38 грн. та моральну шкоду у розмірі 223236 грн.

Відповідно до уточненого цивільного позову (а.к.п.81-85 том 1) від 26.10.2016 року потерпілий ОСОБА_10 просив:

1.Стягнути з ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на користь третьої особи - власника транспортного засобу Geely JL7162 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_18 шкоду, завдану його майну у розмірі 49500 грн.

2.Стягнути з ОСОБА_7 на користь третьої особи - власника транспортного засобу Geely JL7162 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_18 грошові кошти за шкоду, завдану його майну у розмірі 12313,23 грн. (сума, що перевищує ліміт).

3.Стягнути з ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на користь ОСОБА_10 грошові кошти за шкоду, завдану здоровю на лікування у розмірі 42516,80 грн.

4.Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 грошові кошти за шкоду, завдану здоровю на лікування у розмірі 500 грн.

5.Стягнути з ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

6.Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 218236 грн.

Дві перші позовні вимоги із уточненого цивільного позову позивача ОСОБА_10 (а.к.п.81-85 том 1) про стягнення з ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на користь третьої особи - власника транспортного засобу Geely JL7162 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_18 шкоди, завданої його майну у розмірі 49500 грн. та про стягнення з ОСОБА_7 на користь третьої особи - власника транспортного засобу Geely JL7162 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_18 шкоди, завданої його майну у розмірі 12313,23 грн., - слід залишити без розгляду, з огляду на наступне.

ОСОБА_18 є власником транспортного засобу, яким на момент ДТП, що є подією злочину, керував потерпілий ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Geely JL7162» за ОСОБА_18 з 13.12.2008 року (а.к.п.81 том 2). Проте, в якості цивільного позивача ОСОБА_18 участі в кримінальному провадженні не приймав, поданий ОСОБА_10 (сином) позов в судовому засіданні не підтримував, самостійного позову до обвинуваченого ОСОБА_7 до суду не подавав. ОСОБА_10 в позовній заяві не вказав, що подає позов в частині двох перших позовних вимог в інтересах батька ОСОБА_18 та й бути представником батька ОСОБА_18 в кримінальному процесі ОСОБА_10 (який є фізичною особою, а не адвокатом) забороняє норма, що міститься в ч.1 ст.63 КПК України про те, що представником цивільного позивача у кримінальному провадженні може бути: особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

З цих ж підстав не може бути належним доказом на здійснення захисту ОСОБА_10 інтересів ОСОБА_18 в даному кримінальному провадженні і довіреність від 05.08.2016 року (а.к.п.47-48 том 1).

Таким чином, з огляду на положення ч.1 та ч.2 ст.61 КПК України - ОСОБА_18 статусу цивільного позивача в даному кримінальному провадженні не має і самостійного позову до суду останній не подавав.

Вказівка в уточненій позовній заяві про те, що позов за двома першими вимогами подано в інтересах третьої особи ОСОБА_18 не може бути прийнята судом до уваги, оскільки п.25 ч.1 ст.3 КПК України не відносить до учасників кримінального провадження третіх осіб, а містить вказівку лише про «третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна».

Вирішуючи позов в частині двох перших вимог позову в інтересах ОСОБА_18 суд враховує те, що відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Тому на підставі п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України в даному провадженні суд залишає без розгляду позовну заяву ОСОБА_10 за двома першими вимогами в інтересах ОСОБА_18 , оскільки заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Вимога потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» шкоди, завданої здоровю, що полягає у понесених ним витратах на лікування у розмірі 42516,80 грн. - підлягає задоволенню в повному обсязі в межах ліміту по страховому полісу (а.к.п.189 том 1 - копія полісу №АІ/3262893 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з періодом - строком дії з 21.11.2014 року по 20.11.2015 року. Страхувальник ОСОБА_7 , забезпечений транспортний засіб «Mercedes-Benz 814L», д/н НОМЕР_1 із страховою сумою (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, грн.: за шкоду, заподіяну життю і здоровю - сто тисяч, за шкоду заподіяну майну - п`ятдесят тисяч, розмір франшизи одна тисяча).

Надані потерпілим ОСОБА_10 письмові докази (чеки, накладні а.к.п.61-73), договір №200 купівлі-продажу протезно-ортопедичних виробів з відстрочкою платежу від 01.12.2014 року між ПП ОСОБА_19 та ОСОБА_10 , акт приймання передачі від 12 грудня 2014 року та від 01.12.2014 року (а.к.п.58, 59, 60 том 2) підтверджують розмір понесених потерпілим витрат на лікування на загальну суму 66164,86 грн., що не перевищує розмір страхового ліміту, але перевищує розмір заявлених потерпілим вимог (тобто ця сума більше, ніж він просить стягнути за шкоду завдану здоровю з обох відповідачів).

Крім того, заподіяння шкоди здоровю потерпілого підтверджується:

випискою із медичної карти стаціонарного хворого №10651 /1254 (а.к.п.86 том 1) Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги про період лікування ОСОБА_10 з 27.11.2014 по 23.12.2014 року з діагнозом скалковий перелам лівої ключиці, скалковий перелам лівого стегна із зміщенням, перелам-вивих правого стегна;

довідкою Миколаївської міської лікарні швидкої допомоги від 14.11.2016 року №1036/01-05 (а.к.п.122 том 1) про лікарські засоби та вироби медичного призначення, які були придбані потерпілим ОСОБА_10 за власні кошти під час стаціонарного лікування у зв`язку недостатністю бюджетного фінансування;

витягом із стаціонарної картки хворого (а.к.п.123-137 том 1) №10651 /1254.

Із зазначених вище підстав підлягає і повному задоволенню вимога потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 шкоди, завданої здоровю на лікування у розмірі 500 грн.

Вирішуючи позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення на його користь з ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» моральної шкоди у розмірі 5000 грн., суд враховує вимоги ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про те, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі лише 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Шкода, заподіяна здоров`ю ОСОБА_10 у вигляді витрат на лікування, визначена в розмірі 42516,80 грн., а відтак моральна шкода обчислена з цієї суми виходячи з 5% становитиме 2125,84 грн., яка підлягає стягненню із страховика

Вирішуючи позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення на його користь з ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 218236 грн. суд враховує наступне. Вказані вимоги обвинувачений не визнав, тому обов`язок доказування розміру спричиненої моральної шкоди покладається на сторону обвинувачення, в даному випадку на потерпілого.

З показань потерпілого ОСОБА_10 та досліджених в судовому засіданні письмових доказів (медичних документів про його лікування), - вбачається, що в результаті злочину йому була спричинена моральна шкода. Моральну шкоду потерпілий обґрунтовує фізичним болем та вимушеними змінами у житті внаслідок одержаних під час ДТП травм, стражданнями внаслідок втрати звичайних життєвих зв`язків, втратою роботи та подальшим вимушеним перебуванням через отримані травми на утриманні у власної сім`ї.

Є доказам спричинення моральної шкоди потерпілому ОСОБА_10 поряд із його показами з цього приводу висновок судово-психіатричного експерта №105 від 02.03.2016 року (а.к.п.11-22 том 2) про те, що ОСОБА_10 після перенесеної травми в ДТП, 27.11.2014 року, виявляє ознаки розладу адаптації, з пролонгованою астено-депресивною реакцією. Ситуація ДТП, яка розслідується за кримінальним провадженням №0002566, є для ОСОБА_10 психотравмуючою. Результати проведеного дослідження підтверджують психофізіологічні зміни (психосоматичні, емоційні, особистісні та соціально-психологічні), які є прямими (опосередкованими) наслідками заподіяння йому моральної шкоди, і перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості, що свідчить про те, що їй було завдано негативні душевні і фізичні страждання, тобто заподіяно моральну шкоду.

Проте вказаний висновок суд оцінює лише як доказ спричиненої потерпілому ОСОБА_10 моральної шкоди, а не доказ розміру такої шкоди. Так у вказаному висновку зазначено, що можливий розмір компенсації моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_16 , становить - 223236 грн. при наявності прямого умислу вини відповідача, рівного 1 (докладніше в п. 22 акта).

Натомість як ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні необережного злочину. Про те, що злочин, за який передбачено відповідальність за ч.1 ст.286 КК України, і у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 - є необреженим свідчать положення п.8 Постанови ПВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»
За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на надані потерпілим та досліджені під час судового засідання докази, суд вважає, що він має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також з огляду на ті негативні емоції, які він переніс як під час події правопорушення, так і під час наступного тривалого лікування.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст.23 ЦК України згідно з якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_10 в сумі 218236 грн., підлягає задоволенню частково в сумі 100000 грн., розмір якої відповідає ступеню моральних страждань потерпілого.

З огляду на положення ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N1961-IV від 01.07.2004 року суми відшкодування, які слід стягнути з ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», не підлягають зменшенню на суму франшизи, визначену договором страхування, оскільки не стосуються шкоди, завданої майну потерпілого.

Щодо пред`явленого прокурором до обвинуваченого ОСОБА_7 цивільного позову в інтересах держави про стягнення на користь Новоодеської ЦРЛ витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 у сумі 350,85 грн. та на користь міської лікарні Швидкої медичної допомоги м.Миколаєва 7120,59 грн. цей позов слід залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» - прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частина 4 ст.23 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Частина 2 ст.24 Закону України від 14.10.2014 року «Про прокуратуру» право подання цивільного позову у кримінальному провадженні надає прокурору, який бере в ньому участь. В той же час ч.7 цієї статті містить норму про те, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.
Так, ч.3 ст.128 КПК України передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

При пред`явленні прокурором ОСОБА_5 в інтересах держави цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме про стягнення на користь Новоодеської ЦРЛ витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 у сумі 350,85 грн. та на користь міської лікарні Швидкої медичної допомоги м.Миколаєва 7120,59 грн. - прокурором всупереч вимог ч.3 і ч.4 ст.23 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» - не доведено, що захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Крім того, лікарні, в інтересах яких подав цивільний позов прокурор є комунальними установами і не є органами державної влади, місцевого самоврядування чи інший суб`єктом владних повноважень, у разі не здійснення захисту чи неналежного захисту якими своїх цивільних прав прокурор може подати позов в інтересах держави.

Вказані заклади наділені самостійним право на подання цивільного позову у кримінальному провадженні в силу права, наданого їм на це ст.61 КПК України, жодних витрат при зверненні до суду із цивільним позовом в порядку кримінального судочинства вони не несуть, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України від 08.07.2011 року «Про судовий збір» - звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають витрати за проведення судових експертиз, підтвердженими довідками про їх вартість (а.к.п.211 том 1, а.к.п.32 том 2, а.к.п.230 том 1, а.к.п.198 том 1) у розмірі 6511,03 гривень

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі без застосування додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з випробовуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Пред`явлений та уточнений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 та ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» задовольнити частково.

Дві перші позовні вимоги позивача ОСОБА_10 (а.к.п.81-85 том 1) про стягнення з ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на користь третьої особи - власника транспортного засобу Geely JL7162 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_18 шкоди, завданої його майну у розмірі 49500 грн. та про стягнення з ОСОБА_7 на користь третьої особи - власника транспортного засобу Geely JL7162 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_18 шкоди, завданої його майну у розмірі 12313,23 грн., - залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України, що не позбавляє ОСОБА_18 права пред`явити самостійний цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 500 (п`ятсот) гривень матеріальної шкоди, завданої здоровю потерпілого, та 100000 (сто тисяч) гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» на користь потерпілого ОСОБА_10 42516,80 (сорок дві тисячі п`ятсот шістнадцять гривень 80 коп.) грн. матеріальної шкоди, завданої здоровю потерпілого, та 2125,84 (дві тисячі сто двадцять п`ять гривень 84 коп.) грн. моральної шкоди.

Пред`явлений прокурором цивільний позов в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_7 на користь Новоодеської ЦРЛ витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 у сумі 350,85 грн. та на користь міської лікарні Швидкої медичної допомоги м.Миколаєва витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 у розмірі 7120,59 грн. залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України, що не позбавляє вказані заклади права пред`явити самостійний цивільний позов в порядку цивільного судочинства..

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 6511,03 гривень

Скасувати арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду від 13.07.2016 року (а.к.п.56-57 том 2) на автомобіль «Mercedes-Benz 814L», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 як законному володільцю.

Речові докази, а саме: автомобіль «Mercedes-Benz 814L» д/н НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_7 на зберігання (а.к.п.231 том 1) та автомобіль «Geely JL 7162» д.н. НОМЕР_2 , переданий ОСОБА_16 на зберігання (а.к.п.233 том 1), - залишити останнім як законним володільцям.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: