Справа № 442/2253/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/790/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2017 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановила:
цією ухвалою у задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року відмовлено.

Зараховано ОСОБА_7 , засудженого вироком Щигрівського районного суду Курської області Російської Федерації від 26.04.2012 року в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.06.2011 року по 19.06.2012 року у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На ухвалу суду першої інстанції захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині відмови від умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

В обґрунтування скарги покликається на те, що ОСОБА_7 , перебуваючи в слідчому ізоляторі характеризується позитивно, працевлаштований адміністрацією установи. Зазначає, що попри дисциплінарні стягнення, накладені на нього, ОСОБА_7 мав і заохочення.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

З огляду на те, що захисник не оскаржує відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію в Україні» від 08.04.2014 року, враховуючи положення ст. 404 КПК України, зазначені обставини перевірці судом апеляційної інстанції не підлягають

Відповідно до положень ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.
Колегією суддів встановлено, що вироком Щигрівського районного суду Курської області Російської Федерації від 26.04.2012 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 111 КК Російської Федерації і призначено покарання 8 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 19.06.2012 року.
03.12.2015 року ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області вирішено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі.
Злочини, за який був засуджений ОСОБА_7 , відноситься до тяжкого злочину, на момент розгляду подання він відбув більше двох третин строку покарання.
ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 06.07.2011 року. Під час перебування в СІЗО м. Курська Російської Федерації характеризувався посередньо. В сукупності три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності (спроба порушення локалізації, куріння у не відведеному місці та переміщення поза строєм). В подальшому шість раз заохочувався. Стягнення погашені.
З 21.02.2017 року перебував у СІЗО м. Львова, де характеризується посередньо, порушення режимних вимог не допускав. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався.
З 03.03.2017 року відбуває покарання у Дрогобицькій виправній колонії ( №40) у Львівській області. Характеризується негативно: допустив порушення режимних вимог, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності (порушив розпорядок дня). Не заохочувався.
Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участі в організації та проведенні виховних заходів, які проводяться в порядку ст. 65 КВК України не приймає, як і в часті у реалізації програми заходів диференційованого виховного впливу, передбачених ст. 123 КВК України.
Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_7 під час його перебування у виправній колонії допускав порушення режиму утримання, вчинив тяжкий злочин, даних про його працевлаштування в установі виконання покарань немає, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, і постановив своє рішення з дотриманням вимог закону, а тому підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила :
у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 відмовити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2017 року про часткове задоволення заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишити без змін.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4