АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження апел.суду №11-кп/790/271/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 617/593/16-к
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000281 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 15 вересня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вовчанськ, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, безробітного, раніше судимого: 1) вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 26.01.2011 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки; 2) вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 15.03.2011 року за ст.395,71 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнено 15.04.2013 року після відбуття покарання; 3) вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 02.04.2014 року за ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки, судимість не погашена та не знята, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 02.04.2014 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців.
Зараховано відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 12.04.2016 року по день набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань ( № 27) УДПС України в Харківській області.
Долю речових доказів суд вирішив відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, 30 березня 2016 року приблизно в 08.00 годині, ОСОБА_7 діючи навмисно із корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення майна, знаходячись біля 15 під`їздної колії станції Вовчанськ, виробничого підрозділу «Куп*янськ-Південна дистанція колії», Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», таємно, викрав 19 штук костилів колійних, загальною вартістю 180.99 грн., але не довів свій умисел до кінця, оскільки його протиправні дії були припинені ОСОБА_8 ..
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити, пом`якшити призначене йому покарання. Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не достатньо враховані обставини, що пом`якшують покарання, внаслідок чого, на думку обвинуваченого, вирок районного суду є занадто суворим. Крім того обвинувачений зазначив, що умислу на таємне викрадення чужого майна з корисливим мотивом у нього не було, все відбулося випадково, під впливом обставин, а саме намагався вчинити крадіжку внаслідок необхідності купівлі харчів для свого існування. Також, на думку обвинуваченого, під час досудового розслідування були допущені порушення КПК України, оскільки він підписував процесуальні документи не ознайомившись з їх змістом.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно апеляційних доводів ОСОБА_7 вказує на своє щире каяття у вчиненні замаху на крадіжку, мотивуючи вчинення злочину проти власності раптово виниклим умислом та необхідністю купівлі харчів для свого існування. За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з доводами ОСОБА_7 в частині відсутності у нього корисливого мотиву при вчиненні замаху на крадіжку.
Також обвинуваченим не наведено фактичних відомостей та обґрунтування доводів в частині істотних порушень вимог КПК України, які на його думку були допущені під час досудового розслідування. При цьому колегія суддів бере до уваги наявність визнавальних показань обвинуваченого, які він добровільно та безпосередньо надавав суду під час судового розгляду, щодо обставин події, стосовно якої йому пред`явлено обвинувачення. Така процесуальна позиція обвинуваченого, що пов`язана з визнанням вини, підтверджується іншими доказами, отриманими з різних джерел, в тому числі шляхом допиту в судовому засіданні свідків, що стали очевидцями події. Судом в мотивувальній частині вироку наведено вмотивовані висновки, щодо оцінки всіх досліджених доказів, в тому числі показань обвинуваченого про фактичні обставини події та його щире каяття у вчиненому замаху на крадіжку.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Сутність апеляційних доводів обвинуваченого полягає у зайвій суворості призначеного покарання. З цим він пов`язує своє апеляційне прохання щодо необхідності зміни вироку в частині призначеного покарання, шляхом його пом`якшення, що на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки такі твердження повністю спростовуються висновками суду, що містяться у оскаржуваному вироку (арк. 147-150).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, у виді позбавлення волі, строком на 1 рік 6 місяців, тобто в межах наближених до мінімальних стосовно строку цього виду покарання, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 185 КК України та узгоджується з вимогами ч.3 ст. 68 КК України. Остаточне покарання за сукупністю вироків призначено шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком - позбавлення волі, строком на 3 роки 6 місяців, в умовах його реального відбування. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але врахував наявність обставин, що пом`якшують покарання, - щире каяття, обставин які обтяжують покарання суд не встановив, а також об`єктивно врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі проти власності, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, злочин вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів обвинуваченого з неконкретизованими твердженнями про те, що існує низка обставин, що пом`якшують його покарання -, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. При цьому належить врахувати, що бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та визнання вини - охоплюється поняттям щирого каяття. Крім того, сукупність задовільних та незадовільних даних про особу винного були належним чином досліджені та встановлені судом першої інстанції, а також об`єктивно враховані при призначені ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15 - ч.2 ст.185 КК України, що вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного вироку.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , про зайву суворість призначеного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків - у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, за вчинення закінченого замаху на умисний корисливий злочин проти власності, вчинений повторно, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання або переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання, зазначеного в санкції ч. 2 ст. 185 КК України на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та доводів поданої апеляційної скарги обвинуваченого, об`єктивно відсутні інші обставини, які пом`якшують або істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, ніж ті, що встановлені судом, а твердження щодо їх наявності повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання (арк. 149), що призначені за злочин, передбачений за ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, так і за сукупністю вироків.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер, тобто наведені доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за умисний корисливий злочин середньої тяжкості, що був вчинений обвинуваченим.

Оскільки судом першої інстанції вже вирішено питання щодо зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, на підставі норм ч.5 ст.72 КК України, тому колегія суддів не вирішує це питання при апеляційному розгляді.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 15 вересня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ними копії судового рішення.
Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4