УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/1041/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2017 року, -
в с т а н о в и л а:
02.02.2017проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_11 у АДРЕСА_1 , за результатами якого вилучили комп`ютерну техніку та мобільні телефони.
Участь у проведені зазначеної слідчої дії серед інших приймали старший інспектор з особливих доручень відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Поліського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції НП України ОСОБА_7 та заступник начальника цього ж відділу ОСОБА_9 .
У ході проведення обшуку, у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди. Реалізуючи свій злочинний умисел, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_7 , перебуваючи поряд з будинком ОСОБА_11 , повідомив останньому про необхідність передачі йому неправомірної вигоди, за не притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності.
03.02.2017близько 11 год. перебуваючи у кабінеті № 210 ГУ НП України в Житомирській області за адресою: Старий бульвар, 5/37 у м.Житомир, ОСОБА_11 , виконуючи вказівку ОСОБА_7 щодо способу передачі грошей, поклав грошові кошти в сумі 1000 доларів США до блокноту, який ОСОБА_7 тримав у руках, після чого останній, вийшовши з кабінету передав ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, одержали неправомірну вигоду у вигляді 1 тис. доларів США, що за курсом Національного Банку України становить 26 тис. 980 грн. за не притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності.
Після отримання неправомірної вигоди останніх затримано у порядку ст. 208 КПК України.
Під час обшуку затриманого ОСОБА_9 старшим слідчим СВ прокуратури області ОСОБА_16 на підставі ч.3 ст.208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, у присутності понятих виявлено та вилучено: коричневий записник із відтиском «Служба зовнішньої розвідки України»; грошові кошти у сумі 1000 доларів США, які знаходились між сторінками вказаного вище блокноту; грошові кошти у сумі 4128 грн. та 800 доларів США, які знаходились у лівій нагрудній кишені затриманого; службове посвідчення № 0013558; жетон на НОМЕР_23 ; мобільний телефон IPhone 5 чорного кольору; мобільний телефон Samsung срібного кольору; службове посвідчення № НОМЕР_24 ; портмане «Документи водія», в яких міститься технічний паспорт на авто КІА Rio д.н.з. НОМЕР_25 ; посвідчення водія НОМЕР_26 та талон до вказаного посвідчення № НОМЕР_27 ; магазин до пістолету та 33 набої 9мм, схожих на травматичні.
Під час обшуку у службовому кабінеті № 212 ГУНП в Житомирській області по вул. Старий Бульвар, 5/37 в м. Житомирі, який займає заступник начальника відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Поліського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції Національної поліції України ОСОБА_9 , на робочому столі останнього виявлено та вилучено: ноутбук «HP» 250G3 .в чорному корпусі з зарядним пристроєм до нього СТ:WDFZVOB347G№8L.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного Іваницького просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту майно, вилученого під час обшуку у ОСОБА_7 та його службовому кабінеті, а саме: грошові кошти в сумі 50 доларів США, 1657 грн., грошові кошти у розмірі 850 доларів США, ноутбук чорного кольору «Lenovo» модель В560, зарядний пристрій, мобільний телефон «Nokia 6300», мобільний телефон «Sigma», сім-карта, карта Mikro-SD2GB, банківська картка флеш-носій Verico 4 GB тощо. Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні невідкладно повернути вищезазначене майно його власникам чи представнику. Посилається на те, що ухвала слідчого судді, в частині накладення арешту на вказане майно, є незаконною та необгрунтованою внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що обшук службового кабінету проведений всупереч вимогам ст. 233, 234 КПК України, а протокол обшуку складений з порушеннями ст. 104 КПК України. У порушення п.1 ч. 3 ст. 104 КПК України у протоколі не зазначено характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовувались при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання, а особи, які брали участь у проведенні огляду не повідомлені заздалегідь про застосування техзасобів, про що свідчить відсутність їх підписів у відповідній графі протоколу огляду місця події. Підписи понятих №1 та №2 не містить будь-яких відомостей про понятого, який своїм підписом підтвердив відповідність відомостей у протоколі тим діям, які проводились під час проведення даної слідчої дії. А тому, незрозуміло де саме підпис понятого, чи йому він належить тощо. Незважаючи на доводи сторони захисту щодо незаконності проведеної слідчої дії (обшуку), слідчий суддя не звернув па це увагу, в ухвалі не зазначив підстави відхилення доводів сторони захисту. Таким чином, висновок суду про правомірність обшуку не відповідає фактичним обставинам справи, і на глибоке переконання сторони захисту, слідчий суддя зобов`язаний був у порядку контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні визнати недопустимим такий доказ. Стверджує також, що слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.171 КПК України. Крім того, вказує, що слідчим пропущено строк звернення із клопотанням про арешт майна. Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні в частині накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Слідчий суддя, прийнявши рішення про накладення арешту на майно, що вилучене в службовому кабінеті управління поліції, яке належить на праві власності ОСОБА_23 , не дослідив, кому належить вказане майно і дійшов до помилкового висновку, що слідчим доведені підстави, передбачені ст.170 КПК України. Більше того, слідчий взагалі не доводив будь-які обставини щодо приналежності майна.
В судовому засіданні ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити у повному обсязі, скасувавши ухвалу слідчого судді та постановивши нову про відмову у задоволені клопотання слідчого про арешт майна у повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, та додатково до клопотання слідчого пояснив, що на час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції усе вилучене в ході обшуків майно не було у повному обсязі перевірено на змістовність та належність до порушеного кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , та на наявність доказового значення для провадження, а при встановленні відсутності відношення до нього в ході досудового слідства майно буде повернуто. Крім того санкцією ч.3 ст. 368 КК України передбачено спеціальну конфіскацію, тому грошові кошти, вилучені при обшуку ОСОБА_7 , можуть підлягати спеціальній конфіскації, і як наслідок повинні бути арештовані.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що вилучені при обшуку службового кабінету № 210 ГУНП в Житомирській області , який він займає разом з ОСОБА_7 , 850 доларів США, ноутбук «Lenovo» модель В560, зарядний пристрій, мобільний телефон «Nokia 6300» належать йому, а не ОСОБА_7 , однак вказані технічні засоби використовувалися ним та ОСОБА_7 в службовій діяльності, в тому числі і при розслідуванні кримінального провадження щодо Макарова, однак із заявою про скасування арешту він до суду не звертався.
Допитанний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснив, що він є керівником ОСОБА_7 , вилучені в ході обшуку кабінету процесуальні документи стосуються розслідування кримінального провадження щодо Макарова.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного, його захисника та свідків, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження за клопотанням слідчого, ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3,4,5 ст. 170 КПК України :
-у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
-у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
-у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Розглядаючи подання слідчого, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на частину вказаного в клопотанні слідчого майна, з дотриманням зазначених вище положень КПК України.
При розгляді клопотання слідчий суддя прийшов до висновку щодо правомірності проведеного обшуку, доведеності відповідною стороною можливості або відсутності підстав накладення арешту, виходячи з оцінки наданих пояснень та поданих доказів, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Враховуючи правові підстави для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності, виходячи із обставин викладених у клопотанні слідчого та встановлених в судовому засіданні, переліку майна, яке було вилучене під час обшуку, а також наявність достатніх доказів, що вказують на існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, доведену можливість конфіскації вилученого майна, беручи до уваги, що вилучене в ході обшуку майно може бути використане як речові докази у кримінальному провадженні, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, з метою уникнення негативних наслідків для кримінального провадження, слідчий суддя правильно прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання та необхідність накладення арешту на частину зазначеного у клопотанні слідчого майна.
Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону є безпідставними та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження. В ухвалі слідчого судді зазначено мотиви прийнятого рішення.
Порушення вимог проведення обшуку, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник не можуть бути перевірені на даній стадії досудового розслідування та не впливають на правильність в цілому прийнятого слідчим суддею рішення. Питання про належність та допустимість доказів може бути оскаржено та перевірено безпосередньо під розгляду кримінального провадження в суді.
Що стосується доводів захисника з приводу того, що слідчим суддею не перевірено належність речей певним особам слід зазначити, що заінтересовані особи можуть звернутися з клопотанням про скасування майна у встановленому законом порядку. Апеляційні доводи щодо безпідставності накладання арешту на майно, яке на думку апелянта, належить особам, в тому числі і свідку ОСОБА_23 , які не мають відношення до кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , не можуть бути підставою для скасування ухали слідчого судді в цій частині та відмови у задоволення клопотання про арешт його майна, оскільки вилучене у ході обшуків майно може мати доказове значення, так як вилучалося під час затримання ОСОБА_7 та обшуку його службового кабінету, і на час розгляду клопотання в суді. Питання про належність вилученого майна іншим особам, в тому числі і свідку ОСОБА_23 , може бути вирішено в ході досудового слідства , і він має право звернутися, як вже і зазначалося вище, із заявою про скасування арешту у відповідності до положень ст. 174 КПК України Тим більш що ні ОСОБА_7 , ні його захисник не мають повноважень щодо представництва інтересів інших осіб в суді в ході розгляду даного клопотання та не мають підстав звертатися з цього приводу з апеляційними вимогами.
Стосовно доводі про необхідність відмови в арешті банківської картки на ім`я ОСОБА_7 , яка за твердженням підозрюваного є карткою для отримання заробітної плати, слід зазначити, що згідно пояснень прокурора на час розгляду слідчим суддею клопотання її арешт було обґрунтовано тим, що слідчим взагалі не було встановлено належність даної картки та її призначення, а також походження коштів на рахунку. Таким чином висновки слідчого судді про її арешт є обґрунтованими. Що стосується особистих речей ОСОБА_7 , а саме грошей, мобільного телефона з сім-картками та невстановленої речовини в пакеті, яка є за поясненнями ОСОБА_7 оберегом, то слід зазначити, що телефон з сім-картками може містити інформацію щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють, а природа наведеної вище речовини на час арешт встановлена не була. Кім того санкцією с ч.3 ст. 368 КК України передбачено спеціальна конфіскація, у зв`язку з чим грошові кошти, належні підозрюваному, цілком обґрунтовано арештовано слідчим суддею на підставі положень п.2 ч.2 ст. 170 КПК України
Крім того з пояснень слідчого та прокурора вбачається, що усі вилучені і арештовані речі та майно повинні бути досліджені на предмет наявності інформації щодо кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , і в подальшому у разі непричетності до нього можуть бути повернуті відповідним особам, в тому числі ОСОБА_7 та свідкам.
Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10.02.2017 року про накладення арешту на майно, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: