Справа № 199/3931/17
ВИРОК
іменем України
2017 року липня місяця 03 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0001101 від 12.05.2017, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Синельникове Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого не офіційно на хлібозаводі №5, із середньою спеціальною освітою, на утриманні неповнолітніх і непрацездатних осіб не маючого,зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 , проживаючого у будинку АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-02.07.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом

м. Дніпроактровська за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 389 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 був засуджений 02.07.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин. Після набуття вироком законної сили, його було направлено до АНД районного сектору Індустріального міжрайонного відділу з питань пробації м. Дніпро для виконання вироку. Для постановки на облік до АНД районного сектору Індустріального міжрайонного відділу з питань пробації м. Дніпро засуджений ОСОБА_3 не з`явився, при перевірці за місцем мешкання: АДРЕСА_3 встановлено, що ОСОБА_3 за даною адресою не мешкає.

09.03.2017 ОСОБА_3 оголошено у державний розшук.

27.03.2017 ОСОБА_3 був розшуканий та доставлений до Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, де був поставлений на облік АНД районного сектору Індустріального міжрайонного відділу з питань пробації м. Дніпро.

27.03.2017 засудженого ОСОБА_3 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, у тому числі: попереджений під підпис про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за порушення відбування покарання. Того ж дня ОСОБА_3 за вих. № 946 від 27.03.2017 отримав направлення до відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради для відпрацювання громадських робіт з 28.03.2017.

Умисно порушуючи порядок та умови відбування покарання, ОСОБА_3 не приступив до відпрацювання громадських робіт у ВКГ АНД районної у м. Дніпропетровську раді у період часу з 28.03.2017 року.

04.04.2017 за вх. № 51 та 10.04.2017 за вх.№55 з ВКГ АНД районної у м. Дніпропетровську ради до АНД районного сектору Індустріального міжрайонного відділу з питань пробації м. Дніпро надійшли довідки про те, що ОСОБА_3 до ВКГ АНД районної у м. Дніпропетровську ради не прибув, покарання не відбуває.

В цей же день, 04.04.2017, до засудженого ОСОБА_3 був здійснений телефонний дзвінок за телефоном № НОМЕР_1 для з`ясування причин неявки його до ВКГ для відбування покарання. Нащо ОСОБА_3 повідомив, що не відбуває громадські роботи у зв`язку з тим, що знаходиться на роботі. Однак документально підтвердити даний факт не може, так як працює неофіційно на будівництві на приватному особу, 06.04.2017 він закінчує роботу та зобов`язується прибути до ВКГ АНД райради для відбування покарання у виді громадських робіт.

06.04.2017 була здійснена перевірка ОСОБА_3 за адресою місця мешкання. Під час перевірки засудженого вдома не було, з будинку вийшла громадянська дружина засудженого, яка повідомила, що її чоловік на даний час знаходиться на роботі, працює без офіційного працевлаштування. Гр. ОСОБА_5 повідомила, що 07.04.2017 її чоловік обов`язково прибуде до ВКГ АНД району для відбування покарання. Їй було повідомлено, що у випадку неявки її чоловіка до ВКГ матеріали відносно нього будуть направлені до прокуратури згідно ч.2 ст. 389 КК України.

07.04.2017 гр. ОСОБА_3 в телефонному режимі додатково був попереджений, що у разі неявки його до ВКГ в призначений день без поважної причини матеріали відносно нього будуть направлені до прокуратури згідно ч.2 ст. 389 КК України.

Згідно повідомлення ВКГ АНД районної в м. Дніпропетровську ради від 10.04.2017 гр. ОСОБА_3 до відділу комунального господарства з 07.04.2017 року не прибув. Таким чином, ОСОБА_3 умисно ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт, оскільки, не зважаючи на роз`яснення наслідків за ухилення від відбування покарання, він станом на 07.06.2017 до відділу комунального господарства АНД районної у м. Дніпропетровську ради не з`явився, до відбування покарання не приступив.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому і пояснив, що дійсно він дійсно був засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт, однак після вироку він залишив своє місце проживання та виїхав на заробітки до Донецької , а потім і Луганської областей. Через воєнні події на сході не мав можливості повернутися додому, а коли восени 2014 року повернувся, розумів про необхідність виконати покарання визначене судом у виді громадських робіт, але розраховував на уникнення від покладеного судом обов`язку. Після того, як він перебував у розшуку і його було розшукано, він офіційно під підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, також він був особисто під розпис попереджений про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за порушення відбування покарання. Однак, розуміючи про кримінальну відповідальність, свідомо, до відбування покарання у виді громадських робіт не приступив, оскільки у той час працював не офіційно. Про те, що працював, підтверджуючих документів не має. Просив суд суворо не карати, врахувавши його щиросерде каяття у вчиненому.

Ухвалою суду згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім пояснень ОСОБА_3 із визнанням винуватості, його вина знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується:

- Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02.07.2014, відповідно до якого ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин;

- довідкою інспектора Дніпропетровського МВ КВІ УДПтСУ У Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 18.09.2014, відповідно до якої засуджений ОСОБА_3 за адресою вказаною у вироку суду, а саме у квартирі АДРЕСА_4 не проживає;
- постановою від 06.03.2017 про державний розшук ОСОБА_3 ;

- підпискою засудженого ОСОБА_3 про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт;

- попередженням ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за порушення відбування покарання, про що він особисто розписався;

- направленням за вих. № 946 від 27.03.2017 до відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради для відпрацювання громадських робіт з 28.03.2017 року, вказане ОСОБА_3 особисто отримав, про що розписався;

- повідомленнями від 04.04.2017 за вх. № 51 та від 10.04.2017 за вх.№55 з ВКГ АНД районної у м. Дніпропетровську ради до АНД районного сектору Індустріального міжрайонного відділу з питань пробації м. Дніпро про те, що ОСОБА_3 до ВКГ АНД районної у м. Дніпропетровську ради не прибув, покарання не відбуває;

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України, як такі, що виразилися в ухиленні засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання у виді громадських робіт.
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного у суді обвинуваченого ОСОБА_3 у суду немає.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні щиро визнав, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, працює не офіційно, на утриманні неповнолітніх і непрацездатних осіб не має, за місцем проживання скарг не надходило.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд відносить щиросердне каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, обвинуваченого, який просив суд суворо не карати, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують йому покарання, дані про його особу, та вважає за необхідне призначити покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України із застосуванням вимог ст.ст. 71,72 КК УКраїни. На переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме визначене судом покарання у виді арешту буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України ОСОБА_3 до призначеного покарання частково приєднати покарання невідбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02.07.2014, та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці 10 (десять) днів.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити колишній домашній арешт, після набрання вироку законної сили запобіжний захід скасувати.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

03.07.2017