печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2016 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових та посадових осіб Генеральної прокуратури України щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність уповноважених службових та посадових осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 29 листопада 2016 року /одержана 30 листопада 2016 року за номером 52-вх./. Зобов`язати уповноважених службових та посадових осіб Генеральної прокуратури України внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України /перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб/ та ч.2 ст. 397 КК України /вчинення у будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці, вчинені службовою особою з використанням свого службового становища/ старшим слідчим в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та ч.1 ст.182 КК України /незаконне збирання, зберігання, використання або поширення конфіденційної інформації про особі без її згоди або поширення цієї інформації у публічному виступі, творі, що публічно демонструється, чи в засобах масової інформації/, яка отримана Генеральної прокуратурою України 30 листопада 2016 року за номером 52-вх.

Адвокат посилався на таке:30 листопада 2016 року ОСОБА_4 до канцелярії Генеральної прокуратури України подано заяву про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Вказана заява містить відомості, що однозначно свідчать про наявність у діях та бездіяльності вищевказаних осіб ознак складу кримінального правопорушення, зокрема, щодо порушення конституційного права особи на захист, а також перевищення влади службовими особами Генеральної прокуратури України. До цього часу на адресу заявника не надходило жодних відомостей про стан розгляджу заяви, а також внесення відомостей до ЄРДР. Адвокат просив провести судове засіданні в режимі відео конференції у відповідності до ст. 366 КПК України, але у зв`язку з відсутністю технічної можливості провести у день призначення скарги до розгляду та з урахуванням строків, передбачених ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу на підставі матеріалів, доданих до скарги та наданих сторонами.

Особа, бездіяльність якої оскаржує заявник, до судового засідання не з,явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подані заперечення, в яких зазначено наступне: 29 листопада 2016 року до Генеральної прокуратури України надійшло два повідомлення ОСОБА_3 щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень окремими працівниками прокуратури Дніпропетровської області та з інших питань. У відповідності до ч.4 ст.214 КПК України розмежовано такі дії як «внесення відомостей до ЄРДР» та «реєстрація відповідної заяви». Порядок прийняття, реєстрації та розгляду заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення компетентними та уповноваженими на те працівниками прокуратури визначений Інструкцією про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені правопорушення , затвердженої наказом Генерального прокурора України номер 125 від 03 грудня 2012 року. Відповідно до вимог ст.214 КПК України та Інструкції повідомлення ОСОБА_3 29 листопада 2016 року прийняті та зареєстровані Генеральною прокуратурою у встановленому порядку. Згідно з вимогами ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Пунктами 3.6, 3.8 Інструкції передбачено, що заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що віднесені до підслідності органів прокуратури та надійшли на розгляд, зокрема, Генеральної прокуратури України, керівниками підрозділів апаратів направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня. Згідно з положеннями ч.2 ст.214 та п. 22 Перехідних положень КПК України право встановлення порядку ведення ЄРДР надано Генеральній прокуратурі України. П.2.6 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2013 року передбачено, що облік кримінальних правопорушень проводиться за територіальним принципом його вчинення. На підставі вищевикладеного вищезазначені повідомлення ОСОБА_3 направлені до органу досудового розслідування прокуратури Дніпропетровської області, під юрисдикцією якої знаходиться місце вчинення вказаних можливих правопорушень для прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства, про що інформовано заявника. В задоволення скарги просив відмовити.

У відповідності до ст.306 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності вказаних осіб на підставі матеріалів, доданих до скарги, направлених до суду.

Як вбачається з матеріалів. доданих до скарги, 29 листопада 2016 року до Генеральної прокуратури України звернулася ОСОБА_4 з заявою про внесення відомостей до ЄРДР за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182, ч.1 ст.365,ч.2 ст.397 КК України. Вказана заява зареєстрована приймальною громадян Генеральної прокуратури України 30 листопада 2016 року за номером 52.

В заяві заявник зазначала про скоєне кримінальне правопорушення та просила внести відповідні відомості до ЄРДР. До часу розгляду вказаної скарги не внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Посилання у запереченнях Генеральної прокуратури України про те, що заяви ОСОБА_3 щодо можливого скоєння кримінального правопорушення були скеровані до прокуратури Дніпропетровської області взагалі не стосуються заяви про кримінальні правопорушення ОСОБА_4 від 30 листопада 2016 року.

Заявник, посилаючись на відсутність інформації про внесення відомостей за вищезазначеною заявою до ЄРДР, просить зобов`язати Генеральну прокуратуру України внести відомості про кримінальне правопорушення, як вважає заявник, до ЄРДР.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Встановлено, що відомості, на думку заявника, щодо вчинення кримінального правопорушення, не були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

По суті скарги вбачається, що ОСОБА_4 просить внести відомості про вчинення, на її думку, кримінального правопорушення, у результаті незгоди з процесуальними діями слідчого Генеральної прокуратури України.

Згідно до ст.218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Таким чином. реєстрація кримінальних правопорушень шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, а також осіб, які їх вчинили, слідчим /прокурором/, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, не суперечить положенням ст.ст. 214,218 КПК України. У відповідності до п. 3.6 Інструкції «Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені правопорушення», затвердженої Наказом Генерального прокурора України від 03 грудня 2012 року номер 125, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що віднесені до підслідності органів прокуратури та надійшли на розгляд прокуратур АРК, областей, міст Києва та Севастополя, спеціалізованих прокуратур на правах обласних, Генеральної прокуратури України, працівниками підрозділів апаратів направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня. Але Генеральною прокуратурою України в запереченнях від 22 грудня 2016 року номер 17/7-30846-16 зазначено відомості щодо двох повідомлень ОСОБА_3 від 29 листопада 2016 року. До заперечень додані по першому аркушу /копії/ вказаних повідомлень, але вказані повідомлення подані не ОСОБА_3 , а ОСОБА_6 , крім того, стосуються взагалі інших фактів.

Таким чином, заява ОСОБА_4 повинна бути розглянута уповноваженими на це особами Генеральної прокуратури України у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.

Але адвокатом ОСОБА_3 подано скаргу від імені ОСОБА_4 , при цьому останній не має повноважень на подання такої скарги. До скарги додано примірник договору про надання правової допомоги від 25 листопада 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_4 та адвокати ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали договір про надання правової допомоги. Але вказаний договір не підписаний ОСОБА_3 , таким чином, його повноваження не підтверджені. Договір підписаний та скріплений печатками лише адвокатами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . За таких обставин скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214, 218, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових та посадових осіб Генеральної прокуратури України щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя