Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/691/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія (№ 112)» справу за заявою засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Молдова, зареєстрованого: АДРЕСА_1 . жителя АДРЕСА_2 , молдаванина, громадянина Молдови, освіта початкова загальна середня, неодруженого, до засудження не працюючого, раніше не судимого.
Засудженого: 01.11.2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.06.2016 року до набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.02.2017 року вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.11,2016 року змінено в частині призначеного покарання та призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 роки позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, так як довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 пояснив, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 вважає клопотання засудженого необґрунтованим, оскільки останній характеризується посередньо, не працює і, відповідно, не довів своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і саме цей фактор є головною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.
З огляду на роз`яснення, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Крім того, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, суди повинні враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, а також приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.
Відповідно до висновку, викладеному в характеристиці, який відповідає матеріалам дослідженої в судовому засіданні особової справи засудженого ОСОБА_5 відбуває покарання з 18.06.2016 року, кінець строку 26.10.2017 року.
Засуджений ОСОБА_5 в установах виконання покарань знаходиться з 21.06.2016 року. За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, заохочень та стягнень не мав.
Міру призначеного судом строку покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» відбуває з 05.04.2017 року.
За період відбування покарання у Державній установі «Копичинська виправна колонія (№ 112)» посередньо, порушень режиму утримання не допускав, заохочень та стягнень не мав.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Безвідповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою установи. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Засуджений ОСОБА_5 , 1991 року народження, за період часу з 05.04.2017 року по даний час на виробництво установи не виходив і з проханням забезпечити його роботою не звертався. Хоча на виробництві установи була можливість забезпечення його роботою.
Зазначені обставини підтверджуються довідкою установи виконання покарань, поясненнями засудженого ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_4 ..
Участі у програмах виховного диференційованого впливу на засуджених не приймає.
Соціальний зв`язок із рідними підтримує, отримує посилки, передачі. Вину у скоєному злочині визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
Судом встановлено, що за статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, у відповідності до ст.ст. 100,101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/3 частини призначеного судом строку покарання 25.06.2016 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№ 112))» засудженому відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, як такому, що не став па шлях виправлення ( протокол № 10 від 21.04.2017 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання - 26.10.2016 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинської виправної колонії (№112)» засудженому відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, як такому, що не став на шлях виправлення протокол № 10 від 21.04.2017 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно дострокового звільнення віт відбування покаранням, у відповідності до ст. 81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 23.02.2017 року. Постійно-діючою комісією державної установи «Копичинської виправної колонії (№112)» засудженому відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 10 від 21.04.2017 року).
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 не зміг пояснити причини його не працевлаштування, а також чому він не виконує робіт по благоустрою.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не надав суду конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, ст. 154 КВК України, -
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя: підпис
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1