У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5
суддів ОСОБА_6., ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 28 лютого 2017 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення,

у с т а н о в и л а:

ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2016 року повернуто касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК - у зв'язку з тим, що упродовж наданого строку засуджений не усунув недоліків скарги.

У заяві засуджений ОСОБА_4 твердить про те, що недоліки касаційної скарги ним було усунуто та дотримано вимог процесуального закону, однак касаційний суд ухвалив необґрунтоване та упереджене рішення. Посилається на наявність підстав для касаційного перегляду справи з огляду на неправильне застосування норм кримінального закону. Просить справедливо вирішити його питання.

Вивчивши заяву і долучені до неї матеріали, заслухавши доповідача, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Положення ст. 444 КПК надають Верховному Суду повноваження переглядати судові рішення виключно з підстав і в порядку, що встановлені КПК. За змістом ст.ст. 445, 446 КПК, Верховний Суд переглядає судові рішення після їх перегляду в касаційному порядку. Вимоги ч. 4 ст. 446 КПК забороняють подання заяви про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі.

Як убачається з копії оскарженого судового рішення, 4 жовтня 2016 року суд касаційної інстанції залишив без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4, надавши строк на усунення встановлених недоліків скарги, яка не відповідала вимогам ст. 427 КПК. У межах установленого строку засуджений повторно звернувся до суду, однак не усунув недоліків скарги, на які було вказано попередньою ухвалою. Зокрема, не виклав обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та несправедливості призначеного покарання. Ухвалюючи рішення про повернення скарги, касаційний суд керувався положеннями п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, які вимагають повернути касаційну скаргу у разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, яку було залишено без руху.

Отже, оскаржувана ухвала від 28 листопада 2016 року є результатом реалізації судом дискреційних повноважень, що виключає одноманітність застосування п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, а відтак і порівняння висновків касаційного суду в аспекті положень ст. 445 КПК. Крім того, ст. 429 КПК, керуючись якою касаційний суд ухвалив оскаржуване рішення, встановлює, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, тобто подібні ухвали касаційного суду закон відносить до таких, що не перешкоджають провадженню.

Виходячи з наведеного, оскаржене ОСОБА_4 судове рішення не може бути предметом перегляду Верховного Суду за правилами глави 33 КПК, у зв'язку з чим відсутні підстави для відкриття провадження за даною заявою.

Керуючись ст. 451 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити ОСОБА_4 в допуску справи до провадження у Верховному Суді України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6. ОСОБА_7