09.06.2017
Справа № 720/1872/15-к
Провадження № 1-кп/720/2/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потерпілих ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоселиця кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000096 від 23.01.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шилівці Хотинського району Чернівецької області та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, зі середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.122 ч.1, ст.296 ч.2 КК України
В С Т А Н О В И В:
23.01.2015 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_4 знаходячись в м.Новоселиця біля приміщення Новоселицького районного суду в ході виниклого конфлікту умисно вдарив кулаком в область зап`ястя лівої руки ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому головки середньої фаланги п`ятого пальця лівої кисті без зміщення, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Окрім того, 29.04.2015 року приблизно о 15 годині 20 хвилин обвинувачений перебуваючи у приміщенні навчально-виховного комплексу с.Драниця Новоселицького району Чернівецької області в ході раптово виниклого конфлікту умисно наніс виховательці ДНЗ ОСОБА_7 удари в область рук, чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синців та садна, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав та дав покази, що він в січні 2015 року перебував в Новоселицькому районному суді разом із ОСОБА_9 . Коли вони вийшли з приміщення суду, в нього на площадці перед сходами суду виник спочатку словесний конфлікт із ОСОБА_8 , після якого вона почала бити його кулаками в груди, а ОСОБА_10 тримав його за комір сорочки. В подальшому хтось вдарив його в голову ззаду зліва. В цей час ОСОБА_11 схопила її теща та потягнула за волосся до землі, але він вирвався та розборонив їх. Потів він побіг в приміщення суду, звідки вийшов через кілька хвилин разом із адвокатом, та ОСОБА_11 поскаржилася, що її бив ОСОБА_12 по обличчю. Жодних ударів ОСОБА_13 він не наносив і навіть в її сторону не замахувався. Крім того, він не чув під час суперечки від неї про те, що її щось болить, а лише на наступний день побачив її руку в гіпсі. 29.04.2015 року йому подзвонила ОСОБА_14 та повідомила, що вона хоче поїхати і забрати своїх дітей із садочка, та попросила його щоб він взяв когось із собою та приїхав до дитсадка в с.Драниця Новоселицького району. Він подзвонив ОСОБА_15 та близько 15 години того ж дня вони були на місці. Після цього ОСОБА_11 разом із ОСОБА_16 зайшли до садочка, а він залишився на вулиці. Через декілька хвилин вона повернулась та повідомила, що їй дітей не віддають, після чого він зателефонував адвокату та передав телефон ОСОБА_17 , який пішов всередину садка. Коли він зайшов до приміщення садочка, а саме в коридор, там стояв ОСОБА_10 , який не пускав його до кімнати. В цей момент він побачив як потерпіла ОСОБА_7 вдарила лавкою по руці ОСОБА_18 . Він ОСОБА_7 не бив та в спальню до дітей не заходив і не бачив хто це зробив. Цивільні позови потерпілих не визнає.
Незважаючи на невизнання вини з боку обвинуваченого, його вина в скоєнні кримінальних правопорушень доведена показами потерпілих, свідків, висновками експертиз, протоколами слідчих дій.
Так, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні дала покази, що 23.01.2015 року після судового засідання біля приміщення Новоселицького районного суду до неї підійшов ОСОБА_19 та вдарив кулаком правої руки в її ліву руку в область мізинця, і в цей час вона відчула гостру біль. Після цього вона разом із своїм сином поїхали до поліції та написала заяву. В подальшому її в лікарні було накладено гіпс на руку у зв`язку із переломом. Цивільний позов підтримує, оскільки вона два тижні не працювала після побиття, змушена витрачати час та гроші на лікування.
Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що вона працює вихователькою в дитячому садочку в с.Драниця Новоселицького району. 29.04.2015 року приблизно о 15 годині, коли в старшій групі була тиха година до спальні зайшла ОСОБА_14 та повідомила їй, що вона забирає свою дочку ОСОБА_20 . Остання взявши дитину на руки хотіла вийти, але вона їй не дозволила та забрала дитину до себе на руки, і сказала, що віддасть тільки батькові. Після цього до кімнати вбіг обвинувачений та схопивши її за руки кричав, щоб вона віддала дитину, а потім почав її душити. Ганна в цей час вирвала ОСОБА_20 і побігла в роздягальню. Там її вдарила ОСОБА_21 рукою в скроню та ногою в її ногу, та в подальшому ОСОБА_4 вдарив ногою в живіт та вона впала на коліно. Ганна в цей час забрала доньку та одяг та побігла на двір. В цей час обвинувачений тримав ОСОБА_22 біля вхідних дверей садка. В той день в старшій групі було 17 дітей та вони почали плакати в спальні, коли почули крики, а ОСОБА_20 кричала щоб її не віддавати матері. В неї на наступний день було видно синці на шиї, руці та нозі. Цивільний позов підтримує, оскільки їй було заподіяно душевні страждання, фізичний біль та вона довгий час боялася на роботу в садок приходити після згаданих подій.
Свідок ОСОБА_23 суду дав покази, що 23.01.2015 року після судового засідання він разом зі своєю матір`ю та тещею вийшли на вулицю. Там спочатку на потерпілу ОСОБА_8 напав обвинувачений, штовхав її, а ОСОБА_21 била ногами. Коли він заступився, то його матір вже кричала, що її дуже болить палець руки. Щодо подій 29.04.2015 року, то в той день він був в апеляційному суді Чернівецької області, та після судового засідання вирішив раніше забрати дітей зі садочка. Коли він під`їжджав до закладу, то побачив два автомобілі, один з яких належав обвинуваченому. Спочатку він побіг до сільської ради, а потім до садка, де в холі побачив як між ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та вихователькою була сутичка. ОСОБА_24 тримав його, щоб він не завадив забрати дитину. В той момент ОСОБА_21 вийшла з дитиною та на автомобілі ВАЗ 2109 поїхала.
Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що в той день вона була в Новоселицькому районному суді. Після судового засіданні в залі суду у ОСОБА_26 виник конфлікт зі своєю матір`ю. Після того як вона вийшла з приміщення суду, то побачила як ОСОБА_19 замахнувся на ОСОБА_8 , але чи відбувся удар вона не помітила.
Свідок ОСОБА_27 суду дала покази, що вона працює заступником директора по виховній роботі ДНЗ Драницького НВК. 29.04.2015 року їй подзвонила ОСОБА_7 та повідомила, що прийшла ОСОБА_14 і забрала ОСОБА_20 . Потім вона прийшла до садочка та побачила, що у виховательки була червона шия, а також на тілі були синяки. Згідно графіку ДНЗ в дітей передбачено тиху годину із 13 години до 15 години.
Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що 29.04.2015 року він разом із обвинуваченим на своєму автомобілі поїхали до дитячого садочка в с.Драниця Новоселицького району для того, щоб ОСОБА_21 забрала своїх дітей. Коли вони вже були на місці, то до них вийшла ОСОБА_11 та сказала, що вихователька їй дітей не віддає. Після цього він зателефонував до адвоката та зайшовши до приміщення садочка дав слухавку останній, а та вже передала її ОСОБА_7 . Діти в цей час вже почали просинатися. Дочка ОСОБА_11 в цей час перебувала на руках у виховательки, а ОСОБА_21 хотіла забрати дитину, але ОСОБА_28 штовхнула її. Після чого він почув крики та вийшов до коридору, де побачив ОСОБА_22 та ОСОБА_29 , який стояв в дверях та не пускав ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_30 суду дала покази, що вона є матір`ю ОСОБА_26 . 23.01.2015 року вона перебувала в залі Новоселицького районного суду, де після засідання дочка штовхнула її та хотіла вдарити. Після того вони разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_23 вийшли на вулицю, де біля суду стояв ОСОБА_4 та різко почав іти на них. В подальшому між обвинуваченим, потерпілою та ОСОБА_31 зав`язалася сутичка, під час якої її сваха тримала руки біля обличчя. Потім вона почула від останньої, що в неї болить мізинець. Інших осіб в той час біля потерпілої не було. Надалі вона була в лікарні разом із ОСОБА_8 де було видно, що палець останньої почервонів та спух.
Малолітній свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні дала покази, що вона є дочкою ОСОБА_26 та ОСОБА_12 . Коли вона спала в садочку, то її розбудила мама та сказала що приїхала її забрати. Мама була з бандитами і ще одним чоловіком. Вона бачила як ОСОБА_4 вдарив виховательку ОСОБА_33 кулаком в той час, коли вона була на руках у мами. Вона з мамою не хотіла йти, оскільки боялася, що мама знов її забере.
Згідно висновку СМЕ №10 екс-Н від 29.01.2015 року у потерпілої ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець лівої китиці, крайовий перелом головки середньої фаланги 5-го пальця лівої кисті без зміщення, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я, та по строку можуть відповідати обставинам вказаних в постанові про її призначення.
Згідно висновку СМЕ №75 екс-Н від 07.05.2015 року у потерпілої ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці середньої третини правого передпліччя; в нижній третині правого стегна; в нижній третині правої гомілки, садно, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Із протоколу слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 02.04.2015 року встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 показала на статистові, яким чином обвинувачений замахнувся рукою в область її голови та вона зреагувавши підняла руки перед собою. Тоді вона відчула удар в ліву руку.
З протоколу слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 27.08.2015 року встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 показала яким чином обвинувачений та ОСОБА_21 наносили їй удари в область руки, ноги та живіт.
Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину повністю доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ст.122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, оскільки він 23.01.2015 року приблизно о 15 годині 30 хвилин в м.Новоселиця біля приміщення Новоселицького районного суду в ході виниклого конфлікту умисно спричинив потерпілій крайовий перелом головки середньої фаланги 5-го пальця лівої кисті без зміщення.
Крім того, дії ОСОБА_4 слід перекваліфікувати зі ст.296 ч.2 КК України на ст.125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, оскільки він 29.04.2015 року приблизно о 15 годині 20 хвилин в с.Драниця Новоселицького району Чернівецької області в ході раптово виниклого конфлікту умисно спричинив потерпілій синці та садна.
Невизнання вини з боку обвинуваченого суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
З показів потерпілих, які об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичних експертиз, судом встановлено факти умисного нанесення обвинуваченим одного удару ОСОБА_8 та кількох ударів ОСОБА_7 .
Крім того, вина ОСОБА_4 по епізоду від 23.01.2015 року підтверджується показами свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що обвинувачений наніс удар його матері після чого остання кричала про те, що в неї дуже болить палець руки.
По епізоду від 29.04.2015 року вина ОСОБА_4 підтверджується також показами неповнолітнього свідка ОСОБА_34 , яка пояснила, що бачила як на її виховательку напав ОСОБА_35 та вдарив її кулаком.
Суд також критично розцінює покази свідка ОСОБА_24 в частині того, що обвинувачений в приміщення садку не заходив, оскільки вони спростовуються показами потерпілої, свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_36 та вважає, що він давав їх з метою допомогти товаришу.
В свою чергу, суд не вбачає в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбачених ст.296 ч.2 КК України, оскільки зі суб`єктивної сторони не було доведено стороною обвинувачення наявності такої обов`язкової складової частини як хуліганський мотив.
Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 2006 року N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.
З показів ОСОБА_4 було встановлено, що фактично його мета перебування в с.Драниця 29.04.2015 року була пов`язана із проханням ОСОБА_21 допомогти їй забрати дитину останньої, яка мала на це законні підстави. Таким чином ОСОБА_4 допомагаючи ОСОБА_11 не мав наміру порушувати суспільний порядок, зривати нормальну роботу ДНЗ, а бажав припинити неправильні дії потерпілої, яка не бажала віддавати дитину матері.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілих.
Обставин що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає, те що обвинувачений вперше притягуються до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Щодо особи обвинуваченого, то він позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Суд вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання за ст.125 ч.1 КК України у виді штрафу, а за ст.122 ч.1 КК України у виді обмеження волі, які є необхідними і будуть достатніми для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
На підставі ст.70 КК України суд вважає за необхідне призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Враховуючи тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого те, що він, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає за можливе звільнити його від призначеного покарання України із іспитовим строком на підставі ст.75 КК України.
Цивільні позови слід задовольнити частково. Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_8 в сумі 1200 гривень, то їх слід задовольнити повністю, оскільки було доведено наявність перелому голівки середньої фаланги п`ятого пальця лівої кисті без зміщення, що підтверджується випискою із медичної картки потерпілої, довідкою МКП «Фарма-Бук» та товарними чеками від 31.01.2015 року та 06.02.2015 року, а тому обвинуваченим підлягає відшкодуванню вартість понесених ОСОБА_8 витрат на лікування в сумі 1200 гривень.
Відносно вимог щодо стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_7 в сумі 334 гривні, то в їх задоволенні слід відмовити за недоведеністю. Зокрема, в підтвердження вказаних вимог потерпілою було надано недопустимий доказ, який не є фінансовим документом та не може свідчити про понесення матеріальних витрат, оскільки в ньому відсутні такі реквізити як назва документа, номер та дата його видачі. Крім того, не було подано доказів призначення лікування саме такими медичними препаратами, як «Мідокал» та «Клеон».
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню по обох позовах виходячи із наступного. При визначенні розміру заподіяної шкоди суд на підставі ст.23 ЦК України враховує те, що вона по даній справі полягала у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілі зазнали у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них. Крім того, суд враховує також ступінь вини обвинуваченого в скоєнні даних злочинів, його матеріальний стан, який є задовільним, його молодий вік, те що він немає самостійного доходу. Таким чином, суд виходячи з принципів розумності та справедливості, співмірності, з урахування матеріального стану обвинуваченого вважає що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 підлягає до стягнення 6000 гривень моральної шкоди, та на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. В задоволенні інших вимог слід відмовити за недоведеністю.
Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.125 ч.1 та ст.122 ч.1 КК України і призначити йому покарання:
за ст.125 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень;
за ст.122 ч.1 КК України - у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді двох років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду негайно.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 одну тисячу двісті гривень майнової та шість тисяч гривень моральної шкоди. В задоволенні інших вимог відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 п`ять тисяч гривень моральної шкоди. В задоволенні інших вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1