Справа № 183/156/17
№ 1-кп/183/384/17

У Х В А Л А
02 лютого 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
Прокурор ОСОБА_3 просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
Потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 погодились з думкою прокурора.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 також висловились про призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до п. 3,5,9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема:
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
9) дату та місце його складення та затвердження.
В обвинувальному акті в якості потерпілої вказана ОСОБА_4 . Водночас, в реєстрі матеріалів досудового розслідування ім`я потерпілої зазначено « ОСОБА_8 ». Тобто в обвинувальному акті не вірно заначено ім`я потерпілої, що також було встановлено під час підготовчого судового засідання перевіркою відповідних документів потерпілої. До того ж, обвинувальний акт взагалі не містить відомостей про представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , який, згідно його пояснень, пояснень потерпілої, прокурора, весь час представляв інтереси потерпілої під час досудового розслідування.
Також, згідно обвинувального акта, останній складено та затверджено прокурором 05 січня 2016 року. Однак обвинувальний акт надійшов до суду 11 січня 2017 року, а згідно реєстру матеріалів досудового розслідування на протязі 2016 року у кримінальному провадженні проводились процесуальні дії (наприклад, у березні 2016 року допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у серпні 2016 року допит свідка ОСОБА_12 , у квітні 2016 року повідомлення про підозру ОСОБА_7 та допит останнього, у травні - червні 2016 року допит свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , у грудні 2016 року відкриття сторонам матеріалів провадження тощо), а також приймались процесуальні рішення (наприклад, у червні, серпні 2016 року про продовження строку досудового розслідування, у липні 2016 року призначено додаткову судово-медичну експертизу тощо). Більш того, 05.01.2017 року прокурором винесено постанову про перекваліфікацію кримінального провадження і в цей же день ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру за ч. 1 ст. 122 КК України.
Отже, на переконання суду, дата складення та затвердження обвинувального акта явно не відповідає дійсності і зазначена невірно. Не зважаючи на те, чи є це неуважністю слідчого, прокурора та механічною помилкою, яку, зокрема, можливо виправити самим слідчим чи прокурором, або це є грубим порушенням вимог КПК України, вищевикладене не може бути усунуто під час судового розгляду.
Крім того, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування мають суттєві протиріччя. Так, згідно обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Водночас, в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що 05.01.2017 року прокурором винесено постанову про перекваліфікацію кримінального провадження і дії ОСОБА_7 остаточно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України. Тобто вказані документи містять різні відомості про остаточну кваліфікацію дій обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, що не відповідає вимогам Закону. Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, однак реєстр матеріалів досудового розслідування не містить будь-якої інформації про складення обвинувального акту.
До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України, зокрема, віднесено законність та забезпечення права на захист. Принцип законності встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства. Забезпечення права на захист передбачає, зокрема, право обвинуваченого користуватися правовою допомогою захисника, а слідчий, прокурор та суд зобов`язані забезпечити право обвинуваченого на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним чи призначеного захисника.
Статтею 293 КПК України безальтернативно визначений обов`язок прокурора під розписку, тобто особисто, надати захиснику копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Разом з тим, до обвинувального акту, переданого до суду, долучено лише розписку обвинуваченого про вручення йому копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Розписки захисника ОСОБА_6 про вручення їй вказаних документів надані до суду матеріали не містять, що свідчить про порушення стороною обвинувачення вимог ст. 293 КПК України.
Зазначені недоліки в своїй сукупності суд вважає суттєвими та такими, що унеможливлюють призначення справи до судового розгляду. При цьому, вирішуючи на стадії підготовчого судового засідання питання щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд не може покладатися на імовірність використання чи невикористання прокурором свого процесуального права, визначеного ст.ст. 338-340 КПК України. До такого висновку суд прийшов у зв`язку з тим, що, перш за все, на сторону обвинувачення покладається процесуальний обов`язок не лише у доказуванні обставин, передбачених ст. 91 КПК України, як осіб, на яких така функція покладена державою, а так само як і додержуватись вимог процесуального законодавства під час прийняття процесуальних рішень та затвердження процесуальних документів.
З огляду на зазначене, суд дійшов до переконання про необхідність повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1