Справа №592/5178/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/232/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 травня 2017 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

з участю прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
На вирішення слідчому судді Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області, погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури про застосування відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 15 травня 2017 року вищезазначене клопотання було задоволено частково, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на період доби з 20.00 год. до 07.00 год. строком по 30.06.2017 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: 1) заборонити у період часу з 20.00 години до 07.00 години залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , 2) прибувати за викликом до слідчого, прокурора або до суду; 3) не спілкуватися з свідком ОСОБА_9 та іншими свідками по цьому кримінальному провадженню.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що зібрані матеріали досудового розслідування, дають підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років. Крім того, підозрюваний раніше неодноразово судимий, прокурором доведено, що існують ризики вчинення підозрюваним нового злочину, можливості перешкоджання провадженню, оскільки ОСОБА_7 , не працює, раніше судимий за корисливі злочини. З метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення може в подальшому впливати на свідків, адже підтримує знайомство, зокрема, з ОСОБА_9 .

Разом з цим прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного та ризикам.

З врахуванням того, що підозрюваний має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , живе з батьками, саме домашній арешт забезпечить належну поведінку підозрюваного, а саме, забезпечить перебування підозрюваного вдома у пору доби коли був вчинений злочин, а певні обмеження щодо спілкування зі свідками які відомі і не відомі слідству, будуть сприяти кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням прокурор, який приймав участь при розгляді клопотання судом першої інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування вказаного рішення слідчого судді, постановлення нової ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги прокурора обґрунтовані тим, що:

- слідчим суддею безпідставно було застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, не у повному обсязі враховано дані щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , який ніде не працює, не має постійного джерела доходу, що свідчить, що він схильний до вчинення корисливих злочинів;

- підозрюваний ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, останній раз був засуджений 17 грудня 2012 року за ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 24 січня 2015 року по відбуттю строку і знову вчинив тяжкий корисливий злочин, що свідчить, про його вперте небажання стати на шлях виправлення та перевиховання;

- ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років;

- судом не враховано ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 після вручення йому підозри, вину не визнав та будучи на волі зможе незаконно впливати на потерпілого, свідків, крім цього, ОСОБА_7 , побоюючись покарання, може переховуватись від слідства та суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, зміст апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, прокурора, яка просила скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчим суддею безпідставно було застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в тому числі може переховуватися від органів слідства та суду, перешкоджати встановленню обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків або інших причетних до вчинення злочину, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, знищити чи спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя цілком обґрунтовано, врахувавши наявні у провадженні докази, прийшов до вірного висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 19.04.2017 приблизно о 02:00 год. (більш точного часу встановити під час досудового розслідування не видалось за можливе) він, разом з невстановленою особою, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою вчинили грабіж, а саме відкрито викрали мобільний телефон марки «Торнадо» імеі: НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 200 грн., які належать ОСОБА_10 , чим спричинили останньому матеріального збитку на загальну заявлену суму 500 грн. В подальшому, ОСОБА_7 та невстановлена особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд,

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що зібраними матеріали досудового розслідування, а саме, протоколом допиту потерпілого (а.п.5-6), протоколом допиту свідка ОСОБА_9 (а.п.9), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з участю потерпілого (а.п.7), іншими доказами в їх сукупності, підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, з врахуванням тих обставин, що підозрюваний ніде не працює, раніше судимий за корисливі злочини, слідчим суддею вірно встановлено, що прокурором доведено існування ризиків вчинення ОСОБА_7 нового злочину, можливості перешкоджання провадженню, а також, що з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, він може в подальшому впливати на свідків, адже підтримує знайомство зокрема з ОСОБА_9 .

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором не доведено, що з урахуванням зазначених ризиків та доводів на їх підтвердження, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Так, з клопотання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що наявність ризиків, передбачених п.1,п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (щодо можливості переховування від органів слідства та суду та перешкоджанню провадження іншим чином) слідчим не вмотивовано, вони побудовані лише на припущеннях, на їх підтвердження матеріали провадження доказів не містять.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років, колегія суддів не може прийняти до уваги з врахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, зі змісту п.21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України» вбачається, що Суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний ОСОБА_7 після вручення йому підозри, вину не визнав та будучи на волі зможе може переховуватись від слідства та суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки невизнання вини є правом підозрюваного.

Разом з тим, під час розгляду вказаних матеріалів апеляційним судом, підозрюваний ОСОБА_7 пояснив, що покладені на нього обов`язки він виконує належним чином, те, що він прибув в судове засідання за викликом підтверджує ті обставини, що він не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний повідомив, що він постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 , нікуди не виїжджає, неофіційно працевлаштований.

При цьому, прокурор під час розгляду вказаного провадження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вищезазначені показання підозрюваного не спростувала та повідомила суду, що окрім зазначених у клопотанні слідчого ризиків, їй додати нічого і на підтвердження їх існування у неї докази відсутні.

Таким чином, колегія суддів, оцінюючи вказані обставини у сукупності з існуючими ризиками, не вбачає безумовних підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, як такого, що може ефективно запобігти ризикам зазначеним в клопотанні, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі прокурора.

Керуючись ч.2 ст. 376 , ст.ст. 177, 178, 194, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 травня 2017 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на період доби з 20.00 год. до 07.00 год. строком по 30 червня 2017 року включно, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: 1) заборонити у період часу з 20.00 години до 07.00 години залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) прибувати за викликом до слідчого, прокурора або до суду; 3) не спілкуватися з свідком ОСОБА_9 та іншими свідками по цьому кримінальному провадженню залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.