Справа №705/223/17
1-в/705/53/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2017 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника установи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані в режимі відеоконференції клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії № 92 УДПтС України у Черкаській області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця до арешту: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого: 1) 23.04.1990 року Замостянським районним судом м. Вінниця за ст. 17, ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 144, ст. 208, ст. 42, ст. 43 КК України до 10 років позбавлення волі, перегляд вироку від 16.01.1992 року Верховним судом України ч. 3 ст. 144 КК України перекваліфікована на ч. 2 ст. 144 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнився 22.11.1996 року по відбуттю строку покарання; 2) 04.12.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ст. 49, ч. 5 ст. 74, ч. 3 ст. 190 КК України виправдано за недоведеністю його вини. Вироком апеляційного суду Вінницької області засуджений 08.07.2015 року за ч. 4 ст. 190 КК України до 8 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 358 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнений від призначеного покарання за ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна. Зараховано з 25.04.2009 року по 18.05.2009 року. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 75 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30.07.2012 року по 08.07.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

Начальник СВК № 92 направив до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , у якому зазначив про те, що ОСОБА_4 засуджений Вироком апеляційного суду Вінницької області засуджений 08.07.2015 року за ч. 4 ст. 190 КК України до 8 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 358 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнений від призначеного покарання за ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна. Зараховано з 25.04.2009 року по 18.05.2009 року. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30.07.2012 року по 08.07.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання: 30.07.2012 року, кінець строку: 29.07.2018 року.

Станом на 02.06.2016 року відбув 3/4 строку покарання, а саме 6 років 10 місяців 3 дні, невідбута частина покарання становить 2 роки 1 місяць 27 днів.

Під час перебування в СІЗО м. Черкаси характеризувався позитивно, порушень режимі утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Залучався до суспільно-корисної праці, за що отримав заохочення.

З 06.10.2015 року відбуває покарання у СВК № 92, працевлаштований днювальним, до праці ставиться відповідально та сумлінно. Має заохочення накладені правами начальника колонії, неконфліктний, дотримується встановлених правил поведінки, приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення та установи в цілому тощо. У скоєному злочині розкаюється.

Згідно вироку апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2014 року щодо ОСОБА_4 в частині виправдання на недоведеністю його вини за ч. 3 ст. 190 КК України та призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 4 ст. 190 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна; за ч. 3 ст. 358 КК України на до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання в виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 205000 грн. завданої шкоди. Інших підтверджуючих документів стосовно позову щодо засудженого ОСОБА_4 в установу не надходили та до особової справи не долучалися.

Представник СВК № 92 в судовому засіданні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 підтримав, пояснив, що останній за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, має заохочення, працевлаштований, виконує усі обов`язки та завдання персоналу установи, відповідальний, відбув 3/4 частини покарання. Оскільки на адресу установи виконавчі листи щодо стягнення із засудженого коштів не надходили, тому будь-яких відрахувань не проводилося. Просить суд клопотання задоволитти.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не вжив жодних заходів по відшкодуванню цивільного позову, у зв`язку з чим потерпіла по цій справі неодноразово скаржилася до прокуратури з метою захисту своїх прав. При перевірці скарг, сам засуджений сказав, що позов не визнає і не має наміру його виконувати і сплачувати будь-які кошти потерпілій, що є спростуванням позитивних характеризуючих даних засудженого та нібито його щирого каяття. ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тобто кваліфікованого виду шахрайства, що є особливо тяжким злочином. Натомість, протягом 4 років відбування покарання ОСОБА_4 мав лише 4 заохочення, 3 з яких отримав у період, що передував отриманню пільги передбаченої ст. 81 КК України. Такий рідкий прояв старанності засудженого, якого є законні підставі вважати нечесним, створює обґрунтований сумнів того, що він твердо став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд задоволити клопотання представника установи і звільнити його умовно-достроково, оскільки він відбув 3/4 строку покарання, щиро розкаюється у скоєному, що довів своєю поведінкою відбуваючи покарання. Також запевнив, що після звільнення із місць позбавлення волі буде мати більше можливостей з`ясувати усі обставини справи із потерпілою, тому просить суд звільнити його умовно-достроково.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання начальника установи, вважає, що воно є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Його підзахисний ОСОБА_4 відбуваючи покарання в СВК № 92 своєю поведінкою довів, що він став на шлях виправлення, особисто підтверджує, що розкаюється у скоєному, відбув 3/4 частини покарання, а тому є достатньо підстав для звільнення його умовно-достроково. З приводу цивільного позову, вважає, що надано достатньо доказів, які підтверджують, що вказані кошти мають стягуватися не з ОСОБА_4 , а з іншої особи, тому просить суд клопотання задоволити.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи та вивчивши письмові матеріали подання та особової справи, вважає, що подання підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений довів своє виправлення після фактичного відбування 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ст. 49, ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 709 КК України до 9 років позбавлення волі.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, затвердженої 10.01.2017 року засуджений ОСОБА_4 має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має.

Згідно довідки в.о.начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень, засуджений ОСОБА_4 станом на 20.02.2017 року відбув 7 років 6 місяців 21 день покарання, а невідбута частина становить 1 рік 5 місяців 9 днів.

На думку суду, оскільки засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання став на шлях виправлення, позитивно характеризується за місцем відбування покарання, сумлінно ставиться до праці, відбув 3/4 призначеного судом покарання, клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього підлягає до задоволення.

Судом також було встановлено, що будь-яких виконавчих листів щодо стягнення із засудженого ОСОБА_4 коштів на користь потерпілого, не надходило до СВК № 92, а також у виконавчій службі відсутня інформація про боргові зобов`язання між ОСОБА_4 (боржником) та ОСОБА_7 (стягувачем).

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії № 92 управління ДПтС України в Черкаській області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 задоволити.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину покарання 1 рік 5 місяців 9 днів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1