Дата документу Справа № 330/442/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/790/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер 330/442/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 11 липня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Преображенка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05 вересня 2017 року, без визначення розміру застави.

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , постановити нову ухвалу, обравши інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити розмір застави. Свої вимоги обґрунтовує тим, що клопотання слідчого мотивується лише тяжкістю злочину, який інкримінується підозрюваному не може бути підставою для обрання щодо нього, самого суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозри ОСОБА_7 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України взагалі не вручалися, підписи підозрюваного підроблені, порушено право на захист, зазначені незаконні дії, посадовими особами вчинені під час незаконного затримання та позбавлення волі ОСОБА_7 . Ні в клопотанні слідчого, ні в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено ні обґрунтована підозра у вчиненні злочинів, ні достатньо обґрунтована наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. В порушення ст.ст. 23, 89 КПК України, суд в ухвалі послався на недопустимі докази, добуті під час незаконного затримання ОСОБА_7 . Суд безпосередньо під час розгляду клопотання не допитав потерпілу та свідків по справі.

Слідчим суддею не прийнято до уваги вимоги ст.178 КПК України, щодо врахування всіх обставин в сукупності при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу. В порушення вимог ч.3 ст.183 КПК України, суд взагалі не визначив розмір застави. Жодний ризик передбачений ст.177 КПК України слідчим та прокурором не доведений.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; адвоката та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий Кирилівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що 27.06.2017 року, приблизно о 08 годині 20 хвилин, знаходячись на перехресті вулиць Носкова та Калініна в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_11 , разом із ОСОБА_12 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, маючи спільний злочинний умисел на незаконне позбавлення волі людини, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи спільний злочинний намір, виконуючи відведену йому злочинну роль, з метою реалізації подальшої протиправної вимоги до потерпілої ОСОБА_13 щодо передачі її майна на користь ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та невстановленої в ході досудового розслідування особи, із застосуванням насильства, що полягало у загибі руки потерпілої ОСОБА_13 за спину та спричинення їй фізичного болю, примусово посадили потерпілу ОСОБА_13 на заднє сидіння автомобіля марки «ВАЗ 21099», в кузові зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тим самим, реалізуючи спільний злочинний намір, виконуючи відведену йому злочинну роль, незаконно позбавили волі потерпілу ОСОБА_13 .

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_11 , разом із ОСОБА_12 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, реалізуючи спільний злочинний намір, виконуючи відведену йому злочинну роль, незаконно утримуючи потерпілу ОСОБА_13 на задньому сидінні в автомобілі «ВАЗ 21099», в кузові зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поїхали з місця незаконного позбавлення волі потерпілої ОСОБА_13 до місця мешкання потерпілої ОСОБА_13 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході пересування з місця незаконного позбавлення волі потерпілої ОСОБА_13 , а саме з перехрестя вулиць Носкова та Калініна в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, до місця мешкання потерпілої ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , реалізуючи спільний злочинний намір, виконуючи відведену йому злочинну роль, зупинив автомобіль та із застосуванням насильства, що полягало в протиправному утриманні потерпілої ОСОБА_13 за її праву руку, витяг потерпілу ОСОБА_13 з вказаного автомобіля, після чого наніс потерпілій ОСОБА_13 один удар рукою в тулуб та приблизно 5 ударів ногами в область тулуба та кінцівок, крім того погрожував їй фізичною розправою, тим самим подавив волю потерпілої ОСОБА_13 до активного опору.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 , разом із ОСОБА_12 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, на автомобілі «ВАЗ 21099», в кузові зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхали до магазину «Ренат», який знаходиться за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Центральна, 28-а. Знаходячись біля вказаного магазину, в автомобіль до потерпілої ОСОБА_13 сів ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , та, реалізуючи спільний злочинний намір, виконуючи відведену йому злочинну роль, шляхом висловлення на адресу потерпілої ОСОБА_13 погроз та залякування, вчинив психологічний тиск на потерпілу, тобто забезпечив пособництво у вчиненні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою незаконного позбавлення волі потерпілої ОСОБА_13 , шляхом усунення перешкод та сприянні у подавлені активного опору потерпілої за рахунок нанесення ударів та кількісної більшості правопорушників.

Тим самим, ОСОБА_11 , разом із ОСОБА_12 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, за умови пособництва з боку ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, із заподіянням фізичних страждань та нанесенням тілесних ушкоджень, незаконно позбавили волі потерпілу ОСОБА_13 , в період часу з 08 годині 20 хвилин 27.06.2017 до 16 годин 05 хвилин 27.06.2017.

Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив незаконне позбавлення волі людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.146 КК України.

Крім того, 27.06.2017 приблизно о 08:20 годині, ОСОБА_11 , разом із ОСОБА_12 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, на автомобілі «ВАЗ 21099», в кузові зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поїхали до місця мешкання потерпілої ОСОБА_13 . Знаходячись за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , разом із ОСОБА_12 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, висловив до потерпілої ОСОБА_13 та її чоловіка ОСОБА_15 вимоги передачі її майна, а саме грошей в сумі 30 000 гривень.

Після цього, ОСОБА_11 , реалізуючи спільний злочинний намір, виконуючи відведену йому злочинну роль, разом із ОСОБА_12 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, на автомобілі «ВАЗ 21099», в кузові зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із потерпілої ОСОБА_13 поїхали в смт.Кирилівка, до будівлі дельфінарію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Біля будівлі дельфінарію ОСОБА_11 , реалізуючи спільний злочинний намір, виконуючи відведену йому злочинну роль, разом із ОСОБА_12 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, знову зустріли ОСОБА_14 та ОСОБА_7 .

Продовжуючи спільні злочинні дії, направлені на незаконне позбавлення волі потерпілої ОСОБА_13 та вимогу передачі майна потерпілої ОСОБА_13 (вимагання), на користь ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , реалізуючи спільний злочинний намір, виконуючи відведені їм злочинні ролі, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , шляхом висловлення на адресу потерпілої ОСОБА_13 погроз та залякування, вчинили психологічний тиск на потерпілу ОСОБА_13 , тобто забезпечили пособництво у вимаганні передачі майна потерпілої ОСОБА_13 на користь ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , шляхом усунення перешкод та сприянні у подавлені активного опору потерпілої за рахунок нанесення ударів та кількісної більшості правопорушників.

Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив вимагання майна, з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.189 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення 07.07.2017 року внесено до Єдиного реєстру

досудових розслідувань за №0000209, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

09.07.2017 кримінальні провадження за №0000209, за №0000212, об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєний №0000209.

08.07.2017 ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ст.146 ч.2, ст.189 ч.2 КК України.

З посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.189 КК України, а також з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчинені кримінальних правопорушень в яких підозрюється останній, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження. Зокрема наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, всупереч твердженням захисника, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Таким чином, доводи захисника про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КК України, є непереконливими.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність "обґрунтованої підозри" у вчиненні правопорушення передбачає "наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин" (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства", те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства". У клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Отже, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри слід визнати безпідставними.

Наведені слідчим обставини, які, на його думку, були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею та не спростовані стороною захисту в апеляційній інстанції.

Розмір застави не обирався відповідно до вимог ст. 183 ч. 4 п. 1 КПК України.

Інші доводи захисника також не свідчать про істотне порушення норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 11 липня 2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 діб, без визначення розміру застави, без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4