У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 336/2874/17

пр. 1-кп/336/455/2017
21 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Коллегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 та судді ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку дистанційного провадження (у режимі відеоконференції) кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Під час судового засідання прокурор заявив суду клопотання про продовження обвинуваченому на 60 днів запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 , з думкою якого погодився і обвинувачений, вказав на відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання, а тому заперечив на заявлене клопотання.
Іних заперечень по суті клопотання прокурора не надійшло.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України суд за клопотанням сторони обвинувачення розглядає питання про доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Як встановлено судом, під час досудового слідства обвинуваченому був обраний запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого судом вже продовжувався - до 22 серпня 2017 року.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. ст. 199, 197 ч.3 КПК України, за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, на строк 60 днів.
Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, обвинувачений раніше не судимий, у межах цього кримінального провадження його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Зазначений злочин є особливо тяжким кримінально-караним діянням. Вказані обставини враховує суд, постановляючи рішення про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Більш того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. ст. 331, 197 КПК України, суд також враховує, що судове провадження не завершено, тримання обвинуваченого під вартою вимагає серйозність висунутого проти нього обвинувачення, він не має міцних соціальних та родинних зв`язків.
Отже, прокурор довів наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, спробам вчинення яких в силу закону призвані перешкоджати запобіжні заходи, а саме, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Виходячи з викладеного, в інтересах забезпечення ефективності кримінального провадження суд може констатувати сукупність підстав для продовження дії відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, який суд вважає за доцільним встановити тривалістю у 60 днів.
На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченого, а тому необхідно продовжити останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
При цьому суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за доцільним скористатися своїм правом не визначати розмір застави (ч.4 ст. 183 КПК України), враховуючи що злочин, який ставиться за провину обвинуваченому, був вчинений із застосуванням насильства та спричинив загибель людини.
Крім того, як встановлено судом обвинувачений на теперішній час перебуває у ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)».

Зважаючи на вказане, суд вважає за необхідне етапувати обвинуваченого до Запорізького слідчого ізолятора для забезпечення його безпосереднього прибуття у судове засідання.

Керуючись ст. ст. 55, 61, 62, 183, 197, 314-316, 392, КПК України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Продовжити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,строк тримання під вартою на 60 днів - по 19 жовтня 2017 року включно.

У зв`язку із судовим розглядом вищевказаної кримінальної справи перевести обвинуваченого ОСОБА_6 з ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» - шляхом його етапування.
Зобов`язати відповідальних за виконання цієї ухвали посадових осіб ознайомити обвинуваченого з ухвалою та невідкладно письмово повідомити суд про результати її виконання чи про причини, що унеможливлюють її виконання, надавши копію відповіді факсимільним зв`язком: на тел. НОМЕР_1 чи тел. НОМЕР_2 , а також на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2
Копію ухвали направити начальникуДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» та начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для організації виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2

21.08.17