Справа № 461/5354/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1032/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000635 від 22.02.2015р. за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 , прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 27.07.2016р. відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст.121, ч.4 ст.296, ч.2 ст. 121, ч.4 ст.296, ч.2 ст.263 КК України;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст.121, ч.4 ст.296, ч.2 ст. 121, ч.4 ст.296 КК України;
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст.121, ч.4 ст.296, ч.2 ст. 121, ч.4 ст.296, КК України;
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст.121, ч.4 ст.296, ч.2 ст. 121, ч.4 ст.296 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_15 ,

захисників: ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника потерпілого: ОСОБА_19

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.07.2016р. :

ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 4 ст. 296 КК України на 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 263 КК України на 1 рік позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_9 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт до набрання вироком законної сили постановлено залишити без змін;
ОСОБА_12 визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України на 5 років позбавлення волі.
За ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_12 визнано невинуватим, у зв`язку з відсутністю у його діяннях складу кримінального правопорушення та виправдано.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
Обраний ОСОБА_12 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт до набрання вироком законної сили постановлено залишити без змін;
ОСОБА_13 визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України на 5 років позбавлення волі.
За ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_13 визнано невинуватим, у зв`язку з відсутністю у його діяннях складу кримінального правопорушення та виправдано.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_20 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
Обраний ОСОБА_13 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт до набрання вироком законної сили постановлено залишити без змін.
ОСОБА_14 визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України на 5 років позбавлення волі.
За ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_14 визнано невинуватим, у зв`язку з відсутністю у його діяннях складу кримінального правопорушення та виправдано.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_14 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
Обраний ОСОБА_14 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт до набрання вироком законної сили постановлено залишити без змін.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 20 515 гривень 45 коп. компенсації за завдану матеріальну шкоду та 80 000 грн. компенсації за завдану моральну шкоду. У решті позовних вимог відмовлено.
Цивільний позов прокуратури Галицького району м. Львова в інтересах Комунальної міської клінічної лікарні швидкої допомоги задоволено у повному обсязі. Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої допомоги 16 124 грн. 21 коп. витрат на проведення лікування ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .
Цивільний позов прокуратури Галицького району м. Львова в інтересах Управління служби безпеки України у Львівській області задоволено у повному обсязі. Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь Управління служби безпеки України у Львівській області 3571 грн. 42 коп. витрат на проведення лікування ОСОБА_10 .
Постановлено стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України у Львівській області судові витрати по справі в сумі 28 278 гривень 21 копійку - за проведення у справі експертиз.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог чинного законодавства.
За вироком суду, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 22.02.2015р. близько 03 год. 30 хв., групою осіб, при цьому ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_14 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №10 на площі Ринок у м. Львові, вчинили хуліганство, грубо порушили громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосування холодної зброї, яке виразилось у тому, що останні протиставляючи себе суспільству, виявляючи зневагу до елементарних правил поведінки, загальноприйнятих норм моралі та добропристойності, у громадському місці, на центральній площі у м. Львові, безпричинно, вступили у конфлікт із водієм таксі потерпілим ОСОБА_21 , нецензурно висловлювались в його адресу, вели себе зухвало, наносили удари ногами та руками по зовнішній поверхні автомобіля таксі, марки ГАЗ 31029, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також наносили удари руками та ногами по голові, тулубу, кінцівках потерпілого, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження. ОСОБА_9 вийняв із пристосованого на поясі чохлі ніж, який є холодною зброєю колючо-ріжучої дії, почав розмахувати ним перед ОСОБА_21 та наносити ним удари потерпілому, спричинивши різану рану верхньої губи та різану рану лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Окрім цього, ОСОБА_9 наніс чисельні удари рукояткою згаданого ножа по зовнішній поверхні автомобіля потерпілого ОСОБА_21 , завдавши технічні пошкодження транспортному засобу.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на грубе порушення громадського порядку, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вступили у конфлікт з потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які проходячи мимо, зробили їм зауваження про припинення хуліганських дій щодо потерпілого ОСОБА_21 та пригрозили викликом на місце події міліції. Обвинувачені, обурившись поведінкою ОСОБА_6 та ОСОБА_10 почали наносити їм руками та ногами чисельні удари по голові, тулубу і кінцівках.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_9 , 22.02.2015р. близько 03 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №10 на площі Ринок у м. Львові, ножем, який тримав при собі, умисно заподіяв тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння потерпілому ОСОБА_10 у виді рани правої бокової поверхні грудної клітки по передній аксилярній (пахвовій) лінії на рівні 7-го міжребер`я, яка проникає в праву плевральну порожнину з поверхневим пошкодженням діафрагми та крововиливом об`ємом біля 500 мл у плевральну порожнину.
Продовжуючи свою злочинну діяльність обвинувачений ОСОБА_9 , у той же час та у тому ж місці, умисно заподіяв тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння потерпілому ОСОБА_6 , якому наніс удар ножем у ліву сторону грудної клітки, спричинивши рану по середній аксилярній (пахвовій) лінії грудної клітки зліва, на рівні 6-го ребра, яка проникає у ліву плевральну порожнину з пересіченням ребра та наскрізним пошкодженням нижньої частки лівої легені, крововиливом, об`ємом до 1500 мл у плевральну порожнину.
Не погоджуючись із даним вироком апеляційні скарги подали потерпілий ОСОБА_6 , прокурор Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , представник потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить оскаржуваний вирок частково скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним: ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України; ОСОБА_12 за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України; ОСОБА_13 за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України; ОСОБА_14 за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 121 КК України. Не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинувачених за ч. 4 ст. 296 КК України, вважає, що судом першої інстанції невірно перекваліфіковано дії ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, та неправильно і передчасно виправдано ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 121 КК України. В обґрунтування покликається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Так, у вироку зазначено про відсутність доказів того, що ножі мали і обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . У вироку суду не відображено, що свідок ОСОБА_22 у своїх показаннях вказував, що окрім ОСОБА_9 , ножі для зберігання в сейф здавали і решта обвинувачених. Згідно протоколу огляду відео від 20.03.2015р. та дослідженим у судовому засіданні відповідним відеозаписом камери спостереження гардеробної частини нічного клубу особи, схожі на обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 здавали охоронцю, якісь предмети. Суд не взяв до уваги докази, які істотно могли вплинути на його висновки. Так, відповідно до висновку судової медико-криміналістичної експертизи одягу потерпілого ОСОБА_6 № 98/2015-мк, №99/2015 від 05.05.2015р. є три пошкодження, які утворились від дії плоского колючо-ріжучого предмету типу клинка ножа. Разом з тим, згідно показань обвинуваченого ОСОБА_9 , останній завдав потерпілому лише один удар. Зазначає, що коли ОСОБА_9 завдав удар ножем потерпілому ОСОБА_6 , інші обвинувачені завдавали останньому удари руками та ногами по голові, тулубу, кінцівках. Вважає, що показання обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 щодо їх необізнаності про застосування ОСОБА_9 ножа відносно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , а також щодо потерпілого ОСОБА_21 є надуманими, спростовуються дослідженими судом доказами, і спрямовані на уникнення від відповідальності за скоєне.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок частково скасувати та винести новий вирок, яким визнати винними та засудити: ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296 на 5 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 263 КК України на 1 рік позбавлення волі, за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі; ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 296 КК України на 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі; ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 296 КК України на 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі; ОСОБА_14 за ч. 4 ст. 296 КК України на 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що вирок суду незаконний, винесений з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а висновки суду суперечать об`єктивним обставинам справи.

Зазначає, що суд вірно кваліфікував дії всіх обвинувачених за ч. 4 ст. 296 КК України, а також дії обвинуваченого ОСОБА_9 ще і за ч. 2 ст. 263 КК України. Разом з тим, вважає, що не відповідають об`єктивним обставинам справи висновки суду щодо невинуватості ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України. Так, під час заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_9 використовував ніж, що відноситься до холодної зброї. З показів потерпілих, свідка Стахіва вбачається, що тілесні ушкодження заподіювали всі четверо обвинувачених, при цьому ОСОБА_9 відкрито використав заздалегідь заготовлений ніж, а ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , заподіюючи тілесні ушкодження потерпілим, будучи об`єднані з ОСОБА_9 єдиним умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, намагались подолати опір потерпілиз з метою полегшити заподіяння йому тілесних ушкоджень за допомогою холодної зброї. Отже, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , хоча і не заподіяли своїми діями тяжких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , проте, усвідомлюючи, що у ОСОБА_9 наявна холодна зброя, своїми діями, які виразились у нанесенні одночасно з ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілим, сприяли останньому у спричиненні саме тяжких тілесних ушкоджень потерпілим. Показання ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 про те, що вони не бачили в руках ОСОБА_9 ножа, спростовуються показаннями потерпілих, протоколами слідчих експериментів з потерпілими, показаннями свідка ОСОБА_23 та наданим ним відеозаписом, свідка ОСОБА_22 , протоколами впізнань за його участі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду щодо ОСОБА_9 змінити, визнавши останнього винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України та змінити ОСОБА_9 призначене покарання, враховуючи положення ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначивши йому покарання, не пов`язане з позбавленнями волі, застосувавши правила ст. 75 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, при наявності суперечливих доказів, які мають важливе значення для висновків суду. У судовому рішенні не зазначено, чому одні докази суд взяв до уваги, а інші ні. Вважає, що у діях ОСОБА_9 відсутній склад злочину, передбачений ст. 296 КК України, вина його не доведена. Зазначає, що поранення ОСОБА_9 заподіяв потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 не з хуліганських спонукань, а в процесі особистого конфлікту та бійки, розпочатої потерпілими. Дії ОСОБА_9 в ході конфлікту не були спрямовані на порушення громадського порядку і не були мотивовані явною неповагою до суспільства. У вчиненому ОСОБА_9 розкаявся. Звертає увагу, що суду були надані докази, які спростовують обставини, на які посилаються потерпілі і виключають доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні хуліганства. Так, показання потерпілого ОСОБА_21 в частині нанесення ударів по машині, спростовуються протоколом огляду автомобіля, а його свідчення щодо нанесення йому тілесних ушкоджень руками та ногами обвинуваченими також спростовується висновком судово-медичної експертизи. Зазначає, що порядок та умови проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_21 були порушені, оскільки при такому не використовувався автомобіль «Волга» ГАЗ-24, а тому протокол даного слідчого експерименту не може бути допустимим доказом відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України. не було достовірно встановлено причину та механізм утворення рани верхньої губи ОСОБА_21 . Покликається на те, що навмисне заподіяння ОСОБА_9 рани долоні руки ОСОБА_21 не може бути визнана обставиною вчинення хуліганства, оскільки, у даному випадку, має місце уявна оборона за обставин, які ОСОБА_9 сприймав як реальну загрозу нападу. Вважає, що показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_6 спростовуються дослідженими в суді доказами, є суперечливими, не узгоджуються із встановленими фактами, не переконливі та не можуть бути прийняті судом до уваги і покладені в основу обвинувального вироку.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 просить оскаржуваний вирок в частині: засудження ОСОБА_24 за ч. 1 ст. 121 КК України, виправдання ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 121 КК України, звільнення останніх від відбування покарання з випробуванням та часткового задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 скасувати, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати винними та засудити: ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі; ОСОБА_12 за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі; ОСОБА_13 за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі; ОСОБА_14 за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно визначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Задоволити цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 повністю. Запобіжний захід обвинуваченим змінити на тримання під вартою. У решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув та не врахував інші, призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину, безпідставно застосовано ст. 75 КК України. Вирок суду не в повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Зазначає, що судом вірно кваліфіковано дії всіх обвинувачених за ч. 4 ст. 296 КК України, а також дії обвинуваченого ОСОБА_9 ще і за ч. 2 ст. 263 КК України. Разом з тим, вважає, що звільнення ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням є явно несправедливим через м`якість у співвідношенні із тяжкістю вчиненого ними кримінального правопорушення. Вирок у цій частині не мотивований, судом не наведено належних і достатніх мотивів і підстав для застосування даної норми.

Вважає, що кваліфікація дій усіх обвинувачених за ч. 2 ст. 121 КК України є вірною, з огляду на наявність у потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, та того, що участь у побитті та нанесенні потерпілим тілесних ушкоджень, здійснювали усі четверо обвинувачених, що підтверджується показаннями потерпілих, безпосереднього свідка події, записами з камер відео спостереження, протоколами слідчих дій. Не погоджується із висновком суду про те, що умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень був лише у ОСОБА_9 , а у діях інших обвинувачених фактично наявний ексцес виконавця. Звертає увагу, що на момент виникнення конфлікту з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вже були обізнані про наявність у ОСОБА_9 холодної зброї, яку ним попереднього вже було використано в ході конфлікту з потерпілим ОСОБА_21 . Вказує, що суд безпідставно не врахував показання свідка ОСОБА_25 (охоронця розважального закладу де відпочивали обвинувачені), який чітко ствердив, що приміщення розважального закладу обвинувачені покинули , маючи при цьому кожен по одному ножу, які попередньо здали в камеру зберігання.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_6 , просить залишити таку без задоволення. Вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 наявний склад злочину, передбаченого ст. 296 КК України. Доводи захисника ОСОБА_8 вважає необґрунтованими.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_21 надіслали на адресу апеляційного суду клопотання з проханням проводити апеляційний розгляд даного провадження без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційні скарги прокурора, потерпілого, представника потерпілого і просив такі задоволити, та заперечив апеляційну скаргу захисника, виступ захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та заперечили апеляційні скарги інших учасників процесу, обвинуваченого ОСОБА_12 та в його інтересах захисників ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та заперечили апеляційні скарги прокурора, потерпілого та представника потерпілого, думку обвинуваченого ОСОБА_13 та в його інтересах захисників ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та заперечили апеляційні скарги, подані іншими учасниками процесу, обвинуваченого ОСОБА_14 та в його інтересах захисника ОСОБА_16 у підтримку апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та заперечення апеляційних скарг інших учасників процесу, виступ представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_19 , який підтримав апеляційні скарги прокурора, потерпілого і представника потерпілого ОСОБА_10 , та заперечив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 та вірність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 263 КК України, за наведених у вироку суду обставинах, є правильним і в апеляційному порядку учасниками провадження не оспорюється.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях усіх обвинувачених складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а також наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_9 ще й складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, нецензурно висловлювались та наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_21 . При цьому, ОСОБА_9 дістав ніж, яким став розмахувати перед потерпілим та внаслідок застосування ножа наніс останньому легкі тілесні ушкодження. Окрім того, ОСОБА_9 , не приховуючи ножа наніс удари його рукояткою по машині потерпілого. Після чого, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 разом з ОСОБА_9 , достовірно знаючи про наявність у ОСОБА_9 ножа, та усвідомлюючи факт його застосування відносно потерпілого ОСОБА_21 , продовжили свою злочинну діяльність, спрямовану на вчинення хуліганства, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, вступили в конфлікт з потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які намагались припинити хуліганські дії, внаслідок чого останні отримали тілесні ушкодження.
Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.
Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_21 , даними ним у судовому засіданні суду першої інстанції та підтримані ним, згідно поданої до апеляційного суду заяви. Так, ОСОБА_21 пояснив, що після словесного конфлікту між ним та обвинуваченими, останні почали нецензурно виражатись, а згодом всі четверо почали наносити йому удари. При цьому, обвинувачений ОСОБА_9 , витягнувши ніж, почав ним махати перед обличчям, зачепив верхню губу, і коли потерпілий хотів дістати монтировку для самозахисту, обвинувачений ОСОБА_9 заподіяв йому удар ножем по долоні.
Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , даними ним у судовому засіданні суду першої інстанції, у яких останній повідомив, що 22.02.2015 приблизно о 03 год. вони разом з потерпілим ОСОБА_6 проходили по пл. Ринок у місті Львові та стали свідками конфлікту між обвинуваченими та водієм таксі ОСОБА_21 , у ході якого обвинувачені кричали та нецензурно висловлювались. Окрім цього, ОСОБА_9 мав при собі великий ніж приблизно 30 см, рукояткою якого бив по автомобілю. Коли вони зробили зауваження обвинуваченим, почалась шарпанина, яка переросла у бійку, в ході якої обвинувачені наносили численні удари руками та ногами йому та ОСОБА_6 , також йому було нанесено удари ножем, проте хто з саме з обвинувачених та в яку ділянку тіла наніс удар він не помітив.
Аналогічними за змістом показаннями потерпілого ОСОБА_6 , окрім того, що останній ще зазначив, що він у ході бійки із обвинуваченими впав на землю, а коли намагався підвестись, саме ОСОБА_9 завдав йому удар ножем у ділянку серця.
Такі пояснення потерпілих у повній мірі узгоджуються із іншими належними та допустимими доказами, а саме:
-даними, що містяться у журналі судового засідання від 05.05.2015р. щодо допиту свідка ОСОБА_23 у відкритому судовому засіданні, з якого вбачається, що близько 3 год. 22.02. 2015 року, він почувши крики на вулиці, а саме на пл. Ринок у м. Львові, відкривши вікно побачив як четверо молодих людей лаялись біля таксі - автомобіля «Волги» та наносили удари водію. Після того, як автомобіль таксі від`їхав, двоє з нападників підійшли до перехожих і сказали, чого вони втручаються, потім зав`язалась бійка між ними, у ході якої спочатку ті двоє наносили удари потерпілим, потім підбігли інші двоє. Били ногами і кулаками. Крім того, вказаним свідком було зроблено відео зазначених подій, яке було досліджено у судовому засіданні суду першої інстанції /т.7 а.с.99-100/;
-даними протоколів проведення слідчих експериментів від 18.03.2015р. за участю потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , з яких вбачається, що обстановка встановлена під час слідчої дії відповідає обставинам кримінального провадження, які встановлені судом першої інстанції та наведені у вироку /т.5 а.с.3-8, а.с.9-14, а.с.15-20/;
-даними висновку експерта №52/15 від 22.02.2015р., відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлені наступні ушкодження: рана правої бокової поверхні грудної клітки по передній аксилірній (пахвовій) лінії на рівні 7-го міжребер`я, яка проникає у праву плевральну порожнину з поверхневим пошкодженням діафрагми та крововиливом об`ємом біля 500 мл у плевральну порожнину, яка утворилась від дії гострого колючо-ріжучого предмету 22.02.2015р., відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння; рана правої щічної ділянки обличчя, яка проникає у порожнину рота з пошкодженням коронкових частин сьомих зубів справа на верхній та нижній щелепі, яка утворилась від дії гострого колючо-ріжучого предмету 22.02.2015р. та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; дві рани у лівій лопатковій та у правій підлопатковій ділянках спини, які не проникають у плевральні порожнини, рани утворились від дії гострого колючо-ріжучого предмету 22.02.2015р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; рани лобної ділянки голови у центрі на межі волосяного покрову, у тім`яній ділянці голови у центрі, у потиличній ділянці голови справа, яка утворилась від дії гострого колючо-ріжучого предмету 22.02.2015р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження; синяк лівої гомілки, подряпина потиличної ділянки голови у центрі, що відносяться до легкого тілесного ушкодження /т.5, а.с.73-75/;
-даними висновку експерта №53/15 від 22.02.2015р., відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлені наступні ушкодження: рана по середній аксилярній (пахвовій) лінії грудної клітки зліва, на рівні 6-го ребра, яка проникає у ліву плевральну порожнину з пересіченням ребра та наскрізним пошкодженням нижньої частки лівої легені, крововиливом, об`ємом до 1500 мл у плевральну порожнину, яка утворилась від дії гострого колючо-ріжучого предмету незадовго до поступлення у лікарню 22.02.2015р. та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя у момент заподіяння; садна лобної ділянки зліва, спинки носа та перенісся, лівої вилично - приорбітальної ділянки, синяки на спинці носа, на повіках лівого ока з крововиливом у білкову оболонку ока, на передньо - внутрішній поверхні правого стегна, на тильній поверхні основи 3-го пальця правої кисті, лінійна подряпина тильної поверхні основи 5-го пальця правої кисті, які утворились від неодноразового контакту з тупими предметами, могли бути причинені 22.02.2015р. та відносяться до легких тілесних ушкоджень. /т.5, а.с.96-98/;
-даними висновку експерта № 271 від 22.02.2015р., відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_21 виявлені: різана рана лівої кісті, крововилив на слизовій оболонці ротової порожнини, рану та садно на обличчі, синець на лівій нозі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень та могли виникнути 22.02.2015р. /т.6, а.с.1/;
-даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 16.03.15р., 22.02.15р., згідно яких потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_21 впізнали обвинувачених, як осіб, які 22.02.2015р., перебуваючи на пл. Ринок, вчинили хуліганські дії та нанесли їм тілесні ушкодження. При цьому, потерпілий ОСОБА_21 вказав на ОСОБА_9 , як на особу, яка нанесла йому ножове тілесне ушкодження, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_6 вказали на ОСОБА_9 , як на особу, в якої вони бачили ніж. /т.5 а.с.21-26, а.с.27-32, а.с.33-38, а.с.39-44, а.с.45-50, а.с.57-62, а.с.63-68, а.с.167-172, а.с.173-178, а.с.179-184, а.с.185-190/;
- даними протоколу огляду місця події від 22.02.2015р., об`єктом якого являється автомобіль марки «Волга» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на зовнішній поверхні якого виявлені пошкодження фарби та пляма бурого кольору, а також 8 плям бурого кольору на лівому передньому сидінні і пляма бурого кольору на задній правій дверці. /т.6, а.с.14-16/;
-даними протоколу огляду місця події від 22.02.2015р., згідно якого на проїжджій частині вул. Сербська, 8 Староєврейська виявлено сліди речовини бурого кольору, біля фасаду будинку № 11 на пл. Ринок виявлено сліди речовини бурого кольору краплеподібної форми. /т.6, а.с.22-24/;
-даними протоколу огляду місця події від 22.02.2015р., згідно якого біля будинку №1 що по вул. Беринди виявлено металевий ніж із лезом довжиною 17 см та металевою рукояткою чорного кольору, зліва від вказаного предмета знаходяться 4 особи чоловічої статі. Крім того, у ОСОБА_9 на поясі з правої сторони виявлено чохол від ножа коричневого кольору. /т.6, а.с.31-33/;
-показаннями свідка ОСОБА_22 , який є працівником клубу «Під Арсеналом» і у засіданні суду першої інстанції зазначив, що вночі 22.02.2015р. (приблизно з 00 год. до 03 години) обвинувачені відпочивали у вказаному закладі, при вході ОСОБА_9 здав для зберігання у сейф великий ніж довжиною 25-30 см.
-даними протоколу огляду відео від 20.03.2015р. та дослідженим у судовому засіданні відповідним відеозаписом камери спостереження гардеробної частини нічного клубу, відповідно до яких о 00.11.21 год. особа подібна на ОСОБА_9 виймає предмет, схожий на ніж та передає його в руки охоронцю, котрий кладе його у сейф. Одразу після ОСОБА_9 до охоронця підходять особи, схожі на ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та дають йому в руки якісь предмети, які він кладе до сейфу. /т.6 а.с.138-140/;
-даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 20.03.15р., згідно яких свідок ОСОБА_22 впізнав обвинувачених, як осіб, які 21.02.2015р. перебували у нічному клубі «Під арсеналом». т.6 а.с.170-171, а.с.176-177, а.с.182-183, а.с.188-189/;
-даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 12.05.15р., згідно якого свідок ОСОБА_22 впізнав ніж, вилучений на ділянці тротуару на перехресті вул. Беринди, пр. Свободи, як ніж, який він бачив у ОСОБА_9 у нічному клубі. /т.7 а.с.112-113/.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність у діях останнього ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, з огляду на те, що поранення ОСОБА_9 заподіяв потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 не з хуліганських спонукань, а в процесі особистого конфлікту та бійки, розпочатої потерпілими, і дії ОСОБА_9 у ході конфлікту не були спрямовані на порушення громадського порядку та не були мотивовані явною неповагою до суспільства, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Основний безпосередній об`єкт хуліганства громадський порядок. Його додатковим факультативним об`єктом можуть виступати здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їх прав та законних інтересів тощо. Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною, тобто очевидною та безсумнівною як для суб`єкта хуліганства, так і для очевидців його дій.
Наведеними вище доказами доведено, що хуліганські дії усіх обвинувачених, у тому числі ОСОБА_9 , які були розпочаті ними у ході конфлікту із потерпілим ОСОБА_21 та продовжились у подальшому відносно потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які намагались припинити хуліганські дії обвинувачених, були спрямовані на грубе порушення громадського порядку із явною неповагою до суспільства, супроводжувались особливою зухвалістю, нецензурними висловлюваннями та нанесенням тілесних ушкоджень потерпілим.
Апеляційні доводи потерпілого ОСОБА_6 , прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 щодо безпідставного виправдання судом першої інстанції обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 121 КК України, та перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження.
Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що вина обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення не доведена.
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 обвинувачуються у тому, що вони, маючи при собі заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень предмети, ножі, а також усвідомлюючи, що ОСОБА_9 має при собі ніж, який є бойовим ножем та являється холодною зброєю колючо-ріжучої дії, а також усвідомлюючи факт наявності ножів у всіх учасників злочину, нанесли удари наявними у них ножами по голові, обличчю, тулубу та спині потерпілого ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинили останньому рану правої бокової поверхні грудної клітки по передній аксилірній (пахвовій) лінії на рівні 7-го міжребер`я, яка проникає у праву плевральну порожнину з поверхневим пошкодженням діафрагми та крововиливом об`ємом біля 500 мл у плевральну порожнину та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Крім того, у ході вказаних спільних злочинних дій ОСОБА_9 наніс потерпілому ОСОБА_6 наявним у нього ножем удар у ліву сторону грудної клітки, внаслідок чого, спричинив потерпілому рану по середній аксилярній (пахвовій) лінії грудної клітки зліва, на рівні 6-го ребра, яка проникає у ліву плевральну порожнину з пересіченням ребра та наскрізним пошкодженням нижньої частки лівої легені, крововиливом, об`ємом до 1500 мл у плевральну порожнину, та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя у момент заподіяння.
Згідно даних, що містяться у висновку судової експертизи № 5/580 від 22.04.15р. ніж, який після вказаних подій викинув ОСОБА_9 є бойовим ножем та являється холодною зброєю колюче-ріжучої дії /т.8 а.с.2-4/.
Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/130 від 15.04.2015р., стверджено, що у слідах на клинку та руків`ї ножа, вилученого на перехресті вул. Беринди - пр. Свободи, виявлено кров ОСОБА_10 та ОСОБА_6 /т.8 а.с.6-12/.
Відповідальність за ч. 2 ст.121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб. Об`єктом даного злочину є здоров`я особи. Об`єктивну сторону утворюють: 1) діяння (дія чи бездіяльність); 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження та 3) причинний зв`язок між зазначеними діяннями і наслідками. Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.121 КК України, характеризується умисною виною. Умисел при цьому може бути , як прямий так і непрямий. Винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції провівши повний аналіз обставин подій, взявши до уваги показання потерпілих та свідків, вірно встановив, що умисні тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 спричинив обвинувачений ОСОБА_9 , який вийнявши із пристосованого на поясі чохла ніж і постійно тримаючи його у руках, вийшов за межі єдиного злочинного умислу на вчинення хуліганства та вчинив окремий злочин, на вчинення якого мав самостійний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, стороною обвинувачення не представлені належні та допустимі докази того, що ножі мали і обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , що останні діяли спільно з ОСОБА_9 , усвідомлюючи вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК України, бажали чи свідомо допускали настання суспільно-негативних наслідків.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання, що у діях обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, та виправдав останніх за даною статтею обвинувачення, і відповідно перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.
Доводи захисника ОСОБА_8 про можливу провокацію зі сторони потерпілих не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді даного кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. Так, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 покарання, належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, дані про особи обвинувачених, які раніше не судимі та мають позитивні характеристики, визнав кожному обвинуваченому як пом`якшуючу покарання обставину - участь у бойових діях на Сході України, наявність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_9 - вчинення кримінальних правопорушень у стані сп`яніння та вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повторно, а також наявність обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_14 та ОСОБА_12 - вчинення кримінального правопорушення у стані сп`яніння (т.6 а.с. 42, 43, 44).
Враховуючи наведене та конкретні обставини кримінального провадження колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 покаранняу межах санкцій інкримінованих їм статей є необхідним й достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення і перевиховання обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 можливе без ізоляції від суспільство, з огляду на характер вчинених ними діянь, даних про їх особи, а тому застосування дообвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 положень ст. 75 КК України відповідає вимогам чинного законодавства.
Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , та застосування до нього положень ст. 75 КК України.
Апеляційні вимоги представника потерпілого ОСОБА_10 щодо задоволення заявленого потерпілим цивільного позову, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, потерпілим ОСОБА_10 у справі заявлено цивільний позов до усіх обвинувачених про стягнення з останніх заподіяної йому злочинними діями матеріальної шкоди в сумі 20 515,45 гривень та 150 000 гривень моральної шкоди.
З урахуванням встановлених обставин справи та вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення, що відшкодування завданої потерпілому шкоди слід покласти лише на обвинуваченого ОСОБА_9 , з огляду на те, що виключно злочинними діями ОСОБА_9 потерпілому завдані тяжкі тілесні ушкодження, що потребувало оперативного втручання та тривалого лікування, а тому цивільний позов у частині відшкодування потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди задоволено повністю.
Щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 у частині відшкодування моральної шкоди, яку останній визначив у сумі 150 000 грн., то таке рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки прийнято з урахуванням засад розумності, справедливості та інших обставин справи.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

За наведених обставин, колегія суддів визнає подані апеляційні скарги безпідставними, та вважає вирок щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 законним та обґрунтованим.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття ним призначеного покарання, строк його попереднього ув`язнення із 22.02.2015р. по 22.02.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 , прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 27.07.2016р. щодо ОСОБА_9 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття ним призначеного покарання, строк його попереднього ув`язнення із 22.02.2015р. по 22.02.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4