УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №284/85/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України ч.3 ст. 185 КК Украї
Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 21.04.2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Болячів Брусилівського району Житомирської області, освіта не повна середня, одруженого, тимчасово не працюючого, має на утриманні 3-х неповнолідніх дітей, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 17.11.2016 року Народицьким районним судом за ст. 309 ч.1, ст.185 ч.1, ст.315 ч.1, ст.15 ч.1, ст.185 ч.3, ст.185 ч.3, ст.70 ч.1, 4, ст.71 ч.1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, судимість не знята та не погашена, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Народицького райсуду від 17.11.2016 року остаточне визначено покарання - 4 (чотири) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід - тримання під вартою ухвалено залишити до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 23.01.2017 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України ухвалено зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання з 23.01.2017 року 21.04.2017 року із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Речові докази - уламок віконного скла, відбиток протектору взуття, лом, плоскогубці - знищити, відеозапис з камери спостереження ухвалено залишити в матеріалах кримінального провадження.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію дій останнього просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавленні волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Народицького районного суду від 17.11.2016 року та визначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі. Посилається на те, що призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, на момент вчинення злочину його засуджено вироком Народицького районного суду від 17.11.2016 року до остаточного покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Проте ОСОБА_7 продовжував свою злочинну діяльність і 02.01.2017 року знову вчинив новий злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України. Крім того зазначає, що Корольовським районним судом міста Житомира розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України, вчиненого останнім 20.01.2017 року. Стверджує, що ОСОБА_7 є суспільно небезпечною особою, а призначене покарання зведене нанівець частковим приєднанням невідбутого покарання на вироком Народицького районного суду від 17.11.2016 року, внаслідок чого покарання збільшено лише на 2 місяці. Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В судовому засідання прокурор частково підтримав апеляційну скаргу, просив вирок щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити в цій частині новий вирок з призначенням обвинуваченому покарання, визначеного прокурором в апеляційній скарзі. В решті вирок просив залишити без змін
ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апе043яційної скарги, посилався на відсутність роботи, наявність сім`ї та трьох дітей. Просив вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення та доводи прокурора та обвинуваченого перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що уточнена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах і прокурором не оскаржується.
Відповідно до пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, відповідно до якого суди повинні призначати покарання із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу злочинця. При цьому судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, що вчинили злочини, зокрема на грунті пияцтва.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.п. 1, 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), так і дані про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо) та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Тому, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, дані про особу винного..
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Суд першої інстанції при призначенні покарання зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався, не надав належної і достатньої правової оцінки тяжкості вчиненому ОСОБА_7 злочину, конкретним обставинам провадження, даним про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, та знову вчинив умисний корисливий злочин, не відбувши покарання за попереднім вироком. Таким чином ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, не відбувши покарання, маючи непогашену судимість знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про неможливість досягнення мети застосування кримінального покарання, визначеної ст.65 КК України та про не бажання обвинуваченого до нормальної адаптації у суспільстві.
Крім того судом першої інстанції під час розгляду провадження пом`якшуючими покарання обставинами встановив щире каяття. Обтяжуючою покарання обставиною суд визнав - рецидив злочину. Однак при цьому , встановлюючи в діях обвинуваченого щире каяття, судом не враховано що це каяття повинно бути дієвим, разом з тим обвинуваченим викрадене майно було реалізовано та гроші витрачені на власні потреби, при цьому потерпілому ним не було в жодним чином відшкодовано будь-яку шкоду, і потерпілий просив розглядати справи без нього та визначитися з покаранням обвинуваченому на розсуд суду, при цьому враховуючи вчинення вказаного злочину через невеликий проміжок часу після засудження Народицьким районним судом Житомирської області 17.11.2016 року, який ще не виконувався.
Крім того покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції хоча і призначено в межах санкції ч.3 ст.185 КК України із врахуванням вимог ст.65 КК України, з яким колегія суддів вважає за необхідне погодитися, однак при визначенні обвинуваченому покарання на підставі положень ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції остаточне покарання було визначено надмірно м`яким, яке не відповідає особі обвинуваченого, меті покарання та не забезпечить його виправлення .
З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та ухвалити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в цій частині новий вирок.
При призначенні покарання, колегія суддів враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, думку потерпілого, який просив суворо покарати, також суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 66, 67 КК України, та наведені вище у вироку суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів призначає ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі,яке на думку колегії суддів буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднує невідбуте покарання за вироком Народицького районного суду від 17.11.2016 року, визначаючи остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Крім того слід зазначити, що оскарженим вироком на підставі ч.5 ст. 72 КК України, яка діяла в редакції на час його постановлення, також було ухвалено зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання з 23.01.2017 року 21.04.2017 року із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, тобто тільки до дня внесення вироку суду, а не до набрання вироком законної сили, як то передбачено ЗУ «Про попереднє ув`язнення».
Також відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII відповідно до ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування. Зазначений Закон набрав чинності 21.06.2017 року.
Враховуючи наведене колегія суддів в порядку ст.. 404 КПК України вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з наступного дня після ухвалення вироку, тобто з 22.04.2017 року по 20.06.2017 року із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, а також у строк відбутого покарання зарахувати строк перебування його в умовах попереднього ув`язнення день за день.
В решті вирок оскаржено не було ніким з учасників кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 368, 373, 374, 407, 414 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 з уточненнями задовольнити.
Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 21 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавленні волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Народицького районного суду від 17.11.2016 року та визначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі
В порядку ст.404 КПК України додатково зрахувати на підставі ч.5 ст.72 К України в строк відбути покарання попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_7 з 22.04.2017 р. по 20.06.2017 року із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі , а також в порядку ч.5 ст.72 КК України в редакції від 21.06.2017 року в строк відбутого покарання ОСОБА_7 зарахувати строк перебування в умовах попереднього ув`язнення з 21.06.2017року по 21.07.2017 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набуває чинності негайно може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання копії вироку
Судді: