Справа №484/2678/16-к 06.02.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2017 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куцуруб Очаківського району Миколаївської області, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України
Провадження № 11-кп/784/150/17 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_6
Категорія: ст. 125 ч. 1 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_5
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати вирок суду та направити справу на новий судовий розгляд.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч.1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 510 грн. в дохід держави.
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_4 посилається на те, що судом при ухваленні рішення не в повній мірі враховано показання обвинуваченого, який зазначав, що саме потерпіла ОСОБА_9 спровокувала сварку, принижувала своїми висловлюваннями ОСОБА_5 , наносила йому удари, тримаючи в руках гілку. Обвинувачений не звернувся до правоохоронних органів, оскільки розцінив це як побутову сварку. Стверджує, що ОСОБА_5 наніс потерпілій один удар в область ноги виключно з метою самозахисту. Посилається, що в ході досудового розслідування не перевірено належним чином, чи було зафіксовано конфлікт на мобільний телефон потерпілої свідком ОСОБА_10 , яка в подальшому зазначила, що з технічних причин зйомка не відбулася. Захисник вважає, що судом безпідставно розцінено як посередню, характеристику обвинуваченого, оскільки наявність неприязних стосунків з потерпілою не може, на його думку, характеризувати обвинуваченого негативно, а лише відображає складні відносини між ними.
Обставини, встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що 22.02.2016 року, близько 15 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля свого будинку АДРЕСА_2 , випасав належних йому кіз, які зайшли на не загороджену територію земельної ділянки його сусідки ОСОБА_9 . В цей час, ОСОБА_9 почала виганяти зі своєї території домоволодіння АДРЕСА_3 кіз ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_5 , у якого в руці була дерев`яна палиця, за допомогою якої він випасає кіз, підійшов до ОСОБА_9 та наніс їй декілька ударів палицею по лівій руці та по ногам.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 118 від 22.02.2016 року, у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у виді крововиливів кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується
Заслухавши доповідь судді; захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.
Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що дії ОСОБА_5 були спровоковані поведінкою потерпілої, яка наносила удари обвинуваченому палицею (гілкою), і той в процесі самозахисту наніс ОСОБА_9 один удар в область ноги, є неспроможними.
Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_5 слідує, що його сусідка ОСОБА_9 , з якою у нього довготривалі неприязні стосунки підійшла до його кіз з палицею та почала їх виганяти, а потім почала наносити йому тілесні ушкодження палицею по голові та тулубу, провокувала на бійку. Він не витримав такої поведінки ОСОБА_9 , відібрав у неї палицю та вдарив її по лівій нозі, після чого викинув палицю та пішов додому.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 підтвердив свої пояснення та вказав, що вдарив ОСОБА_9 лише один раз, так як захищався від її дій.
Разом з тим, з показань потерпілої ОСОБА_9 слідує, що протягом восьми років у неї неприязні стосунки з сусідом ОСОБА_5 22.02.2016 року вона помітила, що на території її домоволодіння в городі сусід ОСОБА_5 випасає своїх кіз. Оскільки у неї з сусідом були неприязні стосунки, то вона побоялась сама до нього вийти та зробити зауваження. Вона пішла до сусідки ОСОБА_10 і попросила її бути присутньою. Коли вона разом з ОСОБА_11 підійшли до ОСОБА_5 , то останній почав наносити їй удари палицею по руках та ногах. Всього наніс близько трьох ударів, внаслідок яких вона отримала тілесні ушкодження. В цей же день вона звернулась до поліції.
З показань свідка ОСОБА_10 слідує, що в лютому 2016 року до неї прийшла сусідка ОСОБА_9 та попросила бути присутньою під час того, як вона буде виганяти кіз належних ОСОБА_5 зі свого городу. Свідок підтвердила, що була присутня під час словесної перепалки між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , в ході якої ОСОБА_5 наніс декілька ударів ОСОБА_9 по ногам та рукам палицею. Вказала, що під час бійки у неї в руках був мобільний телефон, але вона нічого не знімала та не фотографувала, оскільки все відбулось дуже швидко.
Відповідно до висновку експертизи № 118 від 22.02.2016 року (а.с. 92), у ОСОБА_9 виявлено крововиливи кінцівок, а саме: по бокових поверхнях зовнішніх поверхонь обох стегон в н/з по горизонтально розташованому крововиливу 5х3 см кожен; по долонній поверхні великого пальця лівої кисті крововилив нігтьової та середньої фаланги. Зазначено, що дані тілесні ушкодження могли утворитись в строк, вказаний потерпілою, від дії тупого предмета та відносяться до категорії легких.
Таким чином, як слідує з матеріалів провадження, показання потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 є послідовними, узгоджуються як між собою, так і з висновком судово-медичної експертизи щодо кількості та локалізації завданих потерпілій тілесних ушкоджень, спростовуючи доводи апелянта з приводу того, що обвинувачений завдав потерпілій тільки один удар по нозі, захищаючись від її дій.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілою, так само як і посилання на фіксування процесу сварки на відеокамеру мобільного телефону, не знайшли свого підтвердження.
Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував, що до поліції для фіксування факту завдання йому тілесних ушкоджень не звертався, доказів спричинення йому тілесних ушкоджень не надано, а свідок ОСОБА_10 заперечувала факт того, що відеозапис даних подій взагалі існував, оскільки вона не встигла увімкнути відеокамеру телефону.
Дії Загребельного за ст.125 ч.1 КК України кваліфіковані вірно.
Покарання призначено обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності з вимогами ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину та даних про особу обвинуваченого, відсутністю обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання.
Так, згідно з характеристикою голови квартального комітету (а.с. 94), ОСОБА_5 проживає один, має власне господарство, участі в облагороджуванні кварталу не приймає, конфліктує з сусідами. Дана характеристика обґрунтовано розцінена судом, як посередня. На обліках у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_5 не перебуває (а.с. 96,97), є пенсіонером, ветераном праці (а.с. 99), раніше не судимий (а.с. 101).
З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу.
На думку апеляційного суду саме таке покарання, призначене в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, є необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого, а тому доводи апелянта щодо невірної оцінки судом наявних характеризуючи даних, також є неспроможними.
Апеляційний суд вважає, що підстав для зміни або скасування вироку не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 листопада 2016 року відносно ОСОБА_5 , - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3