Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11/0690/330/11
Стаття 408-2 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Шеніна П.О.

суддів Мельничук Н.М. , Ткаченка В.Л.

з участю прокурора Сидоренка О.П.

засудженого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляцією засудженого вироком Баранівського райсуду від 09.02.2009 року за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 і 104 КК України, з покладанням низки обовязків у поведінці, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову Баранівського районного суду від 07.02.2011 року про задоволення подання КВІ щодо ОСОБА_1 і направлення того у місця позбавлення волі, -

Встановила:

За вказаним вироком суду, на засудженого ОСОБА_1 були покладені обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи /зараз КВІ/ про зміну місця проживання, навчання або роботи, періодично зявлятись у ці органи на реєстрацію. Засуджений був поставлений на облік в КВІ 25.02.2009 року.

За поданням КВІ, засуджений неодноразово і систематично порушував покладені на нього обовязки, не зявлявся на виклики, а також на встановлені дні реєстрації протягом червня-жовтня місяців 2009 року 5 разів. В КВІ його доставляли приводом в липні і жовтні 2009 року, а 13.10.09 року він був офіційно попереджений письмово.

На ці міри засуджений не реагував і далі протягом лютого-грудня 2010 року знову не зявлявся на реєстрацію у КВІ, всього 8 разів. В серпні-жовтні 2010 року також декілька разів не вдалося здійснити примусовий привід засудженого до КВІ.

Окрім того, 13.05 і 12.08.2010 року засуджено було притягнуто до адмінвідповідальності за ст. ст. 178 ч.1 і 130 ч.1 КУпАП, в тому числі невідбуті ним 50 год. громадських робіт замінювались йому на арешт.

Незважаючи на виклики, ОСОБА_1 не зявився і в суд 1-ої інстанції для розгляду своїй справи за поданням КВІ.

Це подання було задоволено і прийнято рішення про направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання за вироком суду.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, називаючи її „незаконною, необгрунтованою і несправедливою. Додає, що справа розглянута без нього і він не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, а мешкає по вул. Дзержинського, 120. За його твердженням, він повідомляв робітників КВІ про це. Він є сиротою, вимушений їздити на заробітки за межи району та області. З 1.02.2011 року він працевлаштувався в ПП „Звягільпромсервіс в м. Новоград-Волинському. Визнає свою провину у неявках до КВІ. Підкреслює, що іспитовий строк в нього закінчився 09.02.2011 року, а суд розглянув справу 07.02.11 року. Тому просить скасувати постанову суду і подання КВІ залишити без задоволення. До апеляції додав власну заяву до Баранівської КВІ від 10.04.2009 року з нібито повідомленням про зміну його адреси /а.с. 18/.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1, який апеляцію підтримав, думку прокурора про законність та обгрунтованість судового рішення, перевіривши справу, не знайшла підстав для задоволення апеляції з наступних мотивів.

В матеріалах особової справи ОСОБА_1 за №17/2009 р. є багато його пояснень, в яких зазначена адреса саме АДРЕСА_1. Немає жодного документу про іншу адресу і зміну місця мешкання, про що б засуджений доводив до відома КВІ. Тому в цій частині доводи апеляції є надуманими. Більш того, за вироком суду засуджений був забовязаний офіційно повідомляти КВІ про зміну місця мешкання, чого він фактично не робив.

Також в суді достовірно встановлено, що ОСОБА_1 систематично не зявлявся на реєстрацію в КВІ, тобто порушив покладені на нього обовязки. Він цього не заперечує. Обєктивних і поважних причин для цього суд не встановив. За постановою КВІ від 06.04.2009 року /а.с. 22 особової справи/, ОСОБА_1 було забовязано зявлятись на реєстрацію лише один раз на місяць, у перший понеділок. Ніяких перешкод для цього не було. Про відповідальність за порушення своїх обовязків ОСОБА_1 був офіційно попереджений неодноразово.

Після засудження останній працевлаштувався лише майже через 2 роки. Під час іспитового строку він двічі притягувався адмінвідповідальності, порушення вчиняв у стані алкогольного спяніння. Розгляд даної справи був проведений судом 1-ої інстанції у відсутність засудженого не з вини суду, а у звязку із черговою неявкою першого до офіційного органу.

Тому твердження в апеляції про нібито порушення судом прав засудженого є голослівним і суперечить матеріалам справи. Рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 164 і 166 КВК, а також ст. 78 КК України. Для скасування постанови суду і відмови КВІ у поданні - підстав немає.

Керуючись ст. ст. 365 і 366 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову щодо нього Баранівського райсуду від 07.02.2011 року без зміни.

Судді: