1-кс/754/1089/17
Справа № 754/5651/17
У Х В А Л А
Іменем України
28 квітня 2017 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю слідчого ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного в ЄРДР за № 0004991 від 20.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2017 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , узгоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 м. Києва ОСОБА_4 по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004991 від 20.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, про накладення арешту.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №№ 0004991 від 20.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що в період з середини березня 2017 року по 04.04.2017 року, невстановлена особа за адресою АДРЕСА_1 , таємно викрала грошові кошти в сумі 475 000 доларів США, чим завдала матеріальної шкоди ОСОБА_5 на вказану суму.

Слідчий просить клопотання задовольнити та накласти арешт на автомобіль марки Ауді А 5 д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки Форд Мустанг д.н.з. НОМЕР_2 , із забороною його відчуження, розпорядження та користування.

Вислухавши слідчого, дослідивши клопотання і додатки до нього, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 170 КПК України арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується до підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. При цьому майно, про арешт якого клопоче слідчий, має бути або предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, або набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Таким чином в ході розгляду клопотання про арешт майна слідчий або прокурор повинні довести, крім іншого, протиправність його походження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Вимогами ч.11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ст.173 ч.1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Арешт може бути накладений у встановленому Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедцрою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати існування обгрунтованої підозри щодо вчиинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна можливий розмір шкоди завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак, слідчим СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 дані вимоги закону не дотримані, слідчим не доведені: правова підстава для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні № 0004991 від 19.04.2017 року; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні будь-якою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України .

У зв`язку з вищевикладеним, у клопотанні слідчого про накладення арешту на майно - на автомобіль марки Ауді А 5 д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки Форд Мустанг д.н.з. НОМЕР_2 , із забороною його відчуження, розпорядження та користування, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 - 173, 309, 395 КПК України КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного в ЄРДР за № 0004991 від 20.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя