АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/5435/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/50/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 31.03.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001210 відносно:
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополя,

Дніпропетровської області, зареєстрованого

і мешкаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК

України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Нікопольського міськрайонного міського суду Дніпропетровської області від 8 листопада 2016р.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 8 листопада 2016р., ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі шести десяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1020 грн.
Цивільний позов у кримінальному провадженні задоволено частково.
З ОСОБА_6 на користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 1669,09 грн., в рахунок відшкодування витрат на надання правової допомоги 400грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди -15000 грн.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову, зменшити розмір матеріальної шкоди з 1669,09грн., у зв`язку з недоведеністю цієї суми, розмір моральної шкоди зменшити з 15000грн. до 1грн.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.125 КК України, за наступних обставин.
15 березня 2016р., приблизно о 15.00 год., ОСОБА_6 , знаходячись поблизу КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа №5 I-II ступенів», яка розташована по вул.Гагаріна, 54а, в м.Нікополі, Дніпропетровської області, на грунті раптово виниклих неприязливих стосунків, у зв`язку з тим, що неповнолітній ОСОБА_9 образив на його думку його сина, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, зупинив його, правою рукою схопив за куртку останнього, а кулаком лівої руки умисно наніс близько 6 ударів в область голови неповнолітнього потерпілого.

Внаслідок чого, завдав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин правої скроневої та потиличної областей, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на неповноту судового розгляду і невідповідність висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.
При цьому, обвинувачений стверджує, що він наніс неповнолітньому потерпілому один удар лівою рукою в полиличну частину голови, тоді, як потерпілий вказує на нанесення йому 6 ударів, які нічим крім слів потерпілого, не підтверджуються.
ОСОБА_6 зазначає, що свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , допитані в судовому засіданні, кожна окремо, стверджували, що чули звук одного удару, а не багатьох, однак суд не взяв до уваги їх свідчення, зробив свої висновки на показаннях потерпілого, які суперечать обставинам справи.
Обвинувачений вважає, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушив принцип всебічності, повноти та неупередженості, надавши перевагу показанням потерпілого, проігнорувавши його і свідків покази, чим порушив принцип рівності перед законом учасників кримінального провадження, принцип верховенства права.
ОСОБА_6 вказує, що про неповноту судового розгляду свідчить те, що суд першої інстанції не допитав в судовому засіданні судово-медичного експерта з метою з`ясування механізму спричинення такої кількості тілесних ушкоджень від одного удару.
Не погоджується обвинувачений і з цивільним позовом.
Щодо стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 1669,09 грн., то ОСОБА_6 вказує, що наявні в матеріалах кримінального провадження чеки на вказану суму на придбання ліків, не доводять, що ці ліки купувалися та споживалися неповнолітнім ОСОБА_9 , оскільки матеріали справи не містять виписного епікрізу з лікарні, де б було зазначено призначення лікаря, відсутні карта стаціонарного хворого, карта маніпуляцій стаціонарного хворого, та інші медичні документи, які повинні бути завірені належним чином медичним закладом, тому він вважає, що суд незаконно стягнув з нього матеріальну шкоду.
Крім того, ОСОБА_6 вказує на те, що частина чеків на придбання ліків датовані: 27.09.2016р. на 310,20грн.; 28.09.2016р. на169,27грн. та на142,90грн.; 29.09.2016р. на 239,85грн., при цьому зазначає, що ліки в цих чеках придбані на підставі консультації лікаря невролога від 23.09.2016р., про що свідчить запис в амбулаторній карті хворого, однак з цього запису не видно, що вказане призначення стосується наслідків події від 15.03.2016р., тому він вважає, що вказані витрати не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з ударом, нанесеним ним потерпілому за півроку до консультації у лікаря невролога.
Обвинувачений вважає, що наявність чеків про придбання ліків не доводить, що вони призначені саме ОСОБА_9 і саме в період описаних події, пов`язаних зі спричиненням ним тілесних ушкоджень потерпілому саме за призначенням лікаря.
Не погоджується ОСОБА_6 і зі стягненням з нього 400грн. в рахунок відшкодування витрат на надання правової допомоги, оскільки він вважає, що для подачі цивільного позову під час досудового слідства представник потерпілого не потребувала послуг юриста для складання цивільного позову.
Щодо стягнення з обвинуваченого 15000грн. моральної шкоди, то ОСОБА_6 вказує на те, що позивач нічим не підтвердила наявність моральних та душевних страждань, оскільки вона жодного разу не звернулася з цього приводу до лікаря-психіатра чи практикуючого психолога, або хоча б до сімейного лікаря.
Обвинувачений вважає, що ОСОБА_7 у своїй позовній заяві жодним чином не довела наявність моральної шкоди, моральних та душевних страждань, жоден додаток до позову не містить ніяких підтверджень наявності моральної шкоди у зв`язку з його діями.
ОСОБА_6 вважає, що потерпілий ОСОБА_9 своєю протиправною поведінкою по відношенню до його малолітнього сина, сам спровокував його поведінку і на його думку, саме з вини потерпілого відбувся конфлікт.
Крім того, обвинувачений зазначає, що в ході судового розгляду не були допитані свідки, такі, як тренер з тенісу, педагоги, які знали про існуючий конфлікт, оскільки він звертався до них за допомогою у врегулюванні цього конфлікту та корегування поведінки ОСОБА_9 , але так і не отримав адекватного реагування, що на його думку, також свідчить про неповноту судового розгляду.
ОСОБА_6 вказує на те, що при вирішенні питання по цивільному позову, суд не взяв до уваги, його матеріальний стан, а саме, що він один працює в сім`ї, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей і дружина, яка знаходиться у декретній відпустці, що їх родина є вкрай малозабезпеченою та нужденною.
Обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги і той факт, що його дружина, перенервувавши у судовому засіданні 17.10.2016р. за нього і їх сина, передчасно народила 7-місячну дитину і, що на рятування цієї недоношеної дитини, їх родиною були витрачені усі грошові кошти.
ОСОБА_6 вважає, що він довів необґрунтованість стягнення з нього матеріальної шкоди, витрат на правову допомогу, та стягнення моральної шкоди.
Обвинувачений просить врахувати матеріальний стан його родини, те, що таку суму він не зможе виплатити позивачу, з урахуванням того, що позивач не довела наявність моральної шкоди, тому наполягає на зменшенні відшкодування моральної шкоди до 1грн.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , як в частині призначеного покарання, так і в частині цивільного позову, залишити без змін, а апеляційну скаргу, без задоволення.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав у повному обсязі свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, змінити вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову, зменшити розмір матеріальної шкоди з 1669,09грн., у зв`язку з недоведеністю цієї суми, розмір моральної шкоди зменшити з 15000грн. до 1грн.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу, без задоволення.
Законний представник неповнолітнього потерпілого, ОСОБА_7 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишити без змін, у зв`язку з його законністю і обгрунтованністю.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судових засідань в рамках підготовки справи до апеляційного розгляду, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який вказує на неповноту судового розгляду колегія суддів вважає необґрунтованими і безпідставними.
Виходячи з вимог ст.410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів вивчила матеріали справи, прослухала технічний запис судових засідань і встановила, що суд першої інстанції для з`ясування обставин кримінального провадження, допитав у судовому засіданні обвинуваченого, неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_7 , свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дослідив письмові докази, зокрема висновки експертів,допустимість та законність яких сторонами не оспорювалася. (ар.пр.40, 51-53, т.2).
Так, дослідивши висновок судово-медичної експертизи № 197від 05.04.2016р. (а.п.70), суд першої інстанції встановив, що у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 за даними медичних документів були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин скроневої та потиличної областей, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або від ударів об такі предмети. Давність спричинення відповідає строку, вказаному у постанові слідчого, тобто 15.03.2016р.

Дослідивши висновок додаткової судово-медичної експертизи №388 від 16.06.2016р., суд першої інстанції на підставі висновків експерта, встановив, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах і механізмі, вказаному ним під час слідчого експерименту 18.05.2016р. у (а.п.40-42), а саме близько шести ударів правою рукою в область правої скроні і вуха. Від чого, як пояснив потерпілий у нього запаморочилося в голові, але він не падав.

Крім того, обвинувачений у судовому засіданні не заперечував, що він спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження.

При цьому обвинувачений, також пояснив суду, що він професійно займався боротьбою, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку, що він повинен був передбачити наслідки своїх протиправних дій, які призвели до спричинення неповнолітньому потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не допитав судово-медичного експерта, його малолітнього сина, тренера з тенісу, педагогів спростовуються журналом судового засідання і технічним записом судових засідань, оскільки ОСОБА_6 під час судового розгляду не заявляв клопотань про допит судово-медичного експерта і зазначених вище свідків.

Кримінальне провадження, згідно ст.22 КПК України здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінальним процесуальним кодексом України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України.

Суд, виходячи з положень ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не була допущена неповнота судового розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні не заявляв клопотань щодо допиту певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій, у зв`язку з чим визнає доводи обвинуваченого у цій частині необґрунтованими.

Не погоджується колегія суддів і з доводами апеляційної скарги обвинуваченого, щодо недоведеності цивільним позивачем ОСОБА_7 розміру матеріальної шкоди, яка становить, 1669,09 грн. витрати на придбання ліків, та 400 грн. витрати за надання правової допомоги при складанні цивільного позову.

Оскільки вина ОСОБА_6 у вчиненому злочині була доведена, а цивільним позивачем ОСОБА_7 були надані суду копії медичних документів (ар.пр.9-14, т.2), копії чеків на придбання ліків на суму 1669,09 грн. (ар.пр.14-15, т.2), суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, стягнув з обвинуваченого шкода, завдану його діями шкоду в повному обсязі , з чим повністю погоджується і колегія суддів.

Крім того, цивільним позивачем ОСОБА_7 була надана довідка, видана 29.09.2016р. адвокатом ОСОБА_12 , згідно, якої вона сплатила йому 400 грн. за надання їй юридичної допомоги (ар.пр.17, т.2), тому суд на законних підставах, керуючись ст.1166 ЦК України, стягнув з обвинуваченого і цю суму шкоди.

Колегія суддів, перевіривши доводи обвинуваченого в частині стягнення з нього 15000 грн. моральної шкоди, погоджується з доводами ОСОБА_6 щодо завищеного розміру цієї шкоди і вважає за необхідне зменшити суму моральної шкоди до 10000 грн.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995р. зі змінами, у п.10, звернуто увагу на те, що відповідно до ст.454 ЦК розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача.

Колегія суддів встановила, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні сім`ю, де двоє малолітніх дітей, дружина ОСОБА_13 , яка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, він один матеріально утримує родину, що підтверджено копіями свідоцтва про народження ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ар.пр.58, 73, т.2).

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за доцільне зменшити суму моральної шкоди стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_6 з 15000грн. до 10000 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний вирок на підставі п.3 ч.1 ст.408 КПК України, підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Змінити вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 8 листопада 2016р., яким ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в частині цивільного позову.
Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_6 на користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , моральної шкоди з 15000 грн. до 10000грн.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ОСОБА_4