печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження
підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням слідчого в ОВС п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002973 ОСОБА_3 , -
В С Т А Н О В И В :
Пятим відділом з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002973 від 08.11.2014 за фактом вчинення посадовими особами Харківської міської ради кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК України.
07.06.2017 Слідчий в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України молодший радник юстиції ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено основне покарання у виді позбавляння волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, а відтак, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на заявника, свідків у кримінальному провадженні та таким чином перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, а відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним. Разом з тим, під час визначення розміру застави, як альтернативного заходу, просив врахувати збитки завдані кримінальним правопорушенням, а саме 91 191 836 (дев`яносто два мільйони сто дев`яносто одна тисяча вісімсот тридцять шість) гривень, та визначити заставу у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі не менше 60 000 000 (шістдесят мільйонів) гривень.

Прокурори в судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказавши, що зібрані на даному етапі досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на позитивні дані про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, а також відсутність обґрунтованої підозри та відсутність в кримінальному провадженні ризиків, з якими закон пов`язує доцільність застосування до особи виняткового запобіжного заходу, враховуючи, що стан здоров`я ОСОБА_3 не допускає тримання його під вартою, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурори обґрунтовують доводи клопотання, долучені матеріали клопотання стороною захисту в його заперечення, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займав посаду заступника начальника управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка займала посаду заступника міського голови директора Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який займав посаду начальника управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради, та одночасно являвся заступником директора Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є матір`ю ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є співмешканкою ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який є його знайомим, а також інші не встановлені слідством на цей час особи, створили організовану групу для вчинення кримінальних правопорушень на території міста Харкова, а саме для незаконного придбання прав на майно на земельні ділянки, розташовані на території міста Харкова.
Вищевказані особи попередньо зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення вказаних злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій кожного з учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.
Судовим розглядом встановлено, що 01.06.2017 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.
Слідчий вказує, що ОСОБА_3 , діючи у складі організованої групи під керуванням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спільно із невстановленими службовими особами заволоділи земельними ділянками на території м. Харкова загальною площею 12,3491 га, чим спричинили збитки територіальній громаді м. Харкова на загальну суму 92 191 836 грн., що більше ніж в 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 01.06.2017 року.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Слідчий в клопотанні вказує, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення підтверджується зокрема, інформацією ГУ БКОЗ СБ України № 14/1/5-78100 від 26.08.2016 на виконання доручення у порядку ст. 40 КПК України; рапортом № 17/1/5-2841вн-16 від 15.12.2016 про виявлення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України;
протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; інформацією Харківської міської ради № 08-04/3638/2-16 від 18.10.2016 на запит ГПУ № 17/1/5-28275-16 від 12.10.2016 щодо не перебування на обліку на відповідних обліках ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 20.01.2017. на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва № 757/1549/17-к від 12.01.2017, згідно якого із автоматизованої системи документообігу з програмним забезпеченням «ДокПроф2.0» Харківської міської ради вилучено заяви обслуговуючих кооперативів про надання земельних ділянок, листи-резолюції, та відповіді на них, тобто підтверджено факти подання відповідних заяв до міської ради ОСОБА_10 як головою обслуговуючих кооперативів; рішеннями 29 сесії 5 скликання Харківської міської ради № 350/08 від 24.12.2008 та 38 сесії 5 скликання Харківської міської ради № 275/09 від 25.11.2009 на підставі яких обслуговуючим кооперативам, створеним ОСОБА_10 , передано у власність земельні ділянки та виготовлено технічну документацію із землеустрою для отримання правовстановлюючих документів; іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_3 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 , виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
Так, ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43)).
Матеріалами доданими до клопотання доводиться також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_3 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду; враховуючи при цьому, що останній має міцні соціальні зв`язки до кола яких входять особи керівного складу інших державних органів виконавчої влади, у т.ч. правоохоронних органів, існує обґрунтований ризик, що використовуючи свій майновий стан, свої соціальні зв`язки та авторитет у органах місцевого самоврядування м. Харкова, буде здійснювати вплив на свідків, інших підозрюваних осіб у кримінальному провадженні, у т.ч. осіб, які перебували у його безпосередньому підпорядкуванні, з метою спотворення, знищення або штучного створення доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, за для подальшого уникнення кримінальної відповідальності, або з метою переховування від слідства та суду.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.
Як особа ОСОБА_3 характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має вищу освіту та визначене місце проживання, за якими характеризується позитивно, міцні соціальні зв`язки.
Разом з цим, стороною захисту надано виписки із медичної картки хворого, консультативний висновок, довідки, відповіді на адвокатські запити до Комунальним закладом охорони здоров`я «Міська клінічна лікарня № 2 імені професора О.О. Шалімова», де вказано, що ОСОБА_3 знаходиться в ендокринологічному відділенні лікарні з 25.05.2017 р. та має діагноз: синдром діабетичної стопи, змішана форма переважно із нейропатією, ступень ішемії по Вагнеру II, гранулююча рана правої п`яточної області. Стан після операції хірургічної обробки гнойного очата - 21 лютого 2017 року. Стан після операції аутодермопластіка - 21 березня 2017 року. Цукровий діабет II типу, вторинно інсулінозалежний, середньої важкості. Гіпертонічна хвороба другої стадії. Венозна недостатність вен лівої гомілки II ступеню, лімфостаз. Хворий потребує постійного контролю рівня глюкози крові від 4 до 8 разів на добу та постійного введення інсуліну від 2 до 4 разів на добу, а також потребує постійного контролю за артеріальним тиском. Хворий приймає гіпотензивні засоби 2-3 рази на добу та за визначеним режимом сеанси магнітно-резонансної терапії.
Комунальний заклад охорони здоров`я «Міська клінічна лікарня № 2 імені професора О.О. Шалімова» листом № 808 від 08.06.2017 р. у відповідь на адвокатський запит повідомив, що з огляду на стан здоров`я ОСОБА_3 лікування хворого можливе тільки в умовах спеціалізованого стаціонару, який має відповідне професійне обладнання та кваліфікований персонал, що ні в якому разі неможливо забезпечити в умовах слідчого ізолятору. В разі недотримання режиму лікування у хворого можливий наступ діабетичної коми або інфекційні ускладнення, що можуть привести до летального результату.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» врахування стану здоров`я підозрюваного при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має важливе значення для забезпечення гарантування права особи на свободу і права на життя.
Європейський суд з прав людини у справі «Салахов та Іслямова проти України» (рішення від 14.03.2013 р.) констатував порушення статей 2, 3 Конвенції внаслідок необґрунтованого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на недотримання Державою позитивного обов`язку щодо захисту здоров`я та життя заявника.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 потребує постійного спеціалізованого лікування в умовах медичних закладів, відтак обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ставить під загрозу його здоров`я та життя.
Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 за інкримінований злочин, конкретні обставини вчинення злочину з використанням службового становища, розмір завданої шкоди, а також наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження і вважає доцільним з метою запобігання визначеним п.п. 1-5 ст. 177 КПК України ризикам, які були доведені прокурорами в судовому засіданні, застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком до 03.08.2017, але не більше ніж на строк проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0002973, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком до 03.08.2017, але не більше ніж на строк проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0002973.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , наступні обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України:
- прибувати до слідчого, прокурора із встановленою періодичністю;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (м. Харків), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання слідчому або іншій уповноваженій особі свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_3 для виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1