11-сс/775/169/2017(м)
241/1986/16-к

Єдиний унікальний номер 241/1986/16-к Слідчий суддя: ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/775/169/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004343 за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 травня 2017 року про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубровка Баранівського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, який має дитину 2003 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,5 ст.27, ст.257; ч.1 ст.410; ч.ч.3,5 ст.27, ч.3 ст.146; ч.ч.3,5 ст.27, п.п.3,6,9,11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, -

в с т а н о в и л а:

В провадженні військової прокуратури Маріупольського гарнізону знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004343, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,5 ст. 27, ст.257; ч. 1 ст. 410; ч.ч.3,5 ст.27, ч.3 ст.146; ч.ч.3,5 ст.27, п.п.3,6,9,11,12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що приблизно у жовтні 2014 року невстановлена особа у невстановлений день, маючи певні зв`язки з командиром 2-ї роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_7 (позивний « ОСОБА_11 »), за грошову чи іншу матеріальну винагороду, точну суму якої досудовим розслідуванням не встановлено, замовив останньому вчинити умисне вбивство громадянина України ОСОБА_12 через знайомих йому осіб, на що ОСОБА_7 дав згоду.

На виконання вищевказаної домовленості та для реалізації злочинних намірів ОСОБА_7 втягнув до складу створеної ним організованої озброєної групи банди у якості виконавців бійців добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_13 (позивний « ОСОБА_14 ») та ОСОБА_15 (позивний « ОСОБА_16 »), які бажали приймати участь у вказаній банді та вчинюваних нею нападах задля надходження додаткового матеріального доходу.

План злочинної діяльності організованої озброєної групи банди та свої наміри щодо розподілу функцій та ролей кожного із учасників ОСОБА_7 довів до відома всіх учасників банди, а саме під видом боротьби з тероризмом та виявлення сепаратистів, будуть скоювати напади на окремих осіб з метою позбавлення волі, викрадення людей, вимагання, незаконне заволодіння транспортними засобами.

Ознайомившись з зазначеним планом вказані особи дали свою згоду і, діючи з корисливих мотивів, об`єднались за взаємною згодою і бажанням у стійку організовану озброєну групу банду для скоєння нападів на окремих осіб з метою незаконного позбавлення волі, викрадення людей, вимагання, незаконного заволодіння транспортними засобами на території міст Донецької області.

Як організатор злочинної групи банди, ОСОБА_7 здійснював загальне керівництво її діяльністю, забезпечував взаємозв`язок між діями всіх її учасників, здійснював функції щодо планування злочинів, забезпечував членів банди зброєю та форменим військовим одягом, балаклавами, речами та предметами, необхідними для скоєння злочинів, а також унеможливлення їх ідентифікації, грошима, отриманими злочинним шляхом.

Вогнепальну зброю автомати «Калашникова», пістолети ПМ, набої до них, та інше озброєння члени банди використовували при скоєнні злочинів з метою подавлення опору з боку потерпілих, носили та зберігали при собі.

Для безперешкодного контакту між собою, учасники злочинної групи мали у своєму розпорядженні засоби зв`язку мобільні телефони операторів мобільного зв`язку України.

У подальшому ОСОБА_7 надав ОСОБА_13 та ОСОБА_15 первинну інформацію про ОСОБА_12 , а саме адресу його помешкання та автомобіль, яку ймовірно отримав від громадянина України ОСОБА_17 .. Водночас, ОСОБА_7 довів ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , що їм необхідно ретельно відстежити об`єкт, вивчити його поведінку, побут та пересування.

У другій половині жовтня 2014 року ОСОБА_17 детально описав виконавцям злочину зовнішній вигляд ОСОБА_12 , точно вказав його місце проживання - АДРЕСА_2 , а також надав іншу корисну інформацію про його автомобіль, місця відвідування тощо.

По мірі відстежування пересування та побуту об`єкту злочину, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 звітували ОСОБА_7 та чекали від останнього на остаточну вказівку здійснити незаконні дії по викраденню та умисному вбивству ОСОБА_12 .

Стеження за ОСОБА_12 здійснювалось з відома та згоди ОСОБА_7 на його особистому автомобілі «Volkswagen Passat» білого кольору, реєстраційний номер якого слідством не встановлено.

Разом з цим, ОСОБА_7 , як організатор та пособник, надав

ОСОБА_13 та ОСОБА_15 знаряддя для вчинення злочину, а саме вогнепальну зброю у вигляді АКС-74У калібру 5,45 мм. та набої до нього.

Так, 02 листопада 2014 року, у першій половині дня, ОСОБА_7 перебуваючи в м. Одеса, тим самим відводячи від себе будь-які підстави підозрювати його в організації виконання злочину, зателефонував ОСОБА_13 та віддав останньому та ОСОБА_15 злочинний наказ на викрадення та умисне вбивство ОСОБА_12 , пояснивши, що вбивство необхідно вчинити негайно. Крім того, ОСОБА_7 скоординував виконавців ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , що автомобіль для вчинення цього злочину їм надасть ОСОБА_17 .

В цей же день, тобто 02 листопада 2014 року, приблизно о 10.00 год. ОСОБА_17 , знаходячись біля свого офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , передав ОСОБА_13 та ОСОБА_15 автомобіль марки ВАЗ-21061, який попередньо взяв у свого знайомого ОСОБА_18 .

У подальшому, 02 листопада 2014 року, приблизно о 15.00 год. ОСОБА_15 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , діючи згідно раніше досягнутій з ОСОБА_7 злочинній домовленості, будучи у стані алкогольного сп`яніння, одягнені у камуфляжну форму та маючи при собі автоматичну вогнепальну зброю у вигляді автомату АКС-74У калібру 5.45 мм, з відома, згоди та за наказом ОСОБА_7 , з метою викрадення та подальшого умисного вбивства ОСОБА_12 , на автомобілі ВАЗ-21061 прибули на місце у безпосередній близькості від проживання ОСОБА_12 , зупинивши автомобіль навпроти домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 та стали очікувати належної миті для викрадення, незаконного позбавлення волі та подальшого умисного вбивства ОСОБА_12 .

Приблизно о 15.30 год., ОСОБА_12 із своєю собакою вийшов із свого подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , та пішов у напрямку автомобіля, де його очікували ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Перебуваючи за кермом автомобіля ВАЗ-21061, ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_15 , який знаходився на задньому сидінні вказаного автомобіля, дочекались коли ОСОБА_12 проходив повз автомобіля, відкрили двері та, діючи умисно, представившись співробітниками контррозвідки Збройних сил України, тим самим ввівши його в оману, запропонували останньому сісти на заднє пасажирське сидіння вищевказаного автомобіля для розмови. На що ОСОБА_12 , нічого не підозрюючи, убачивши, що ОСОБА_13 та ОСОБА_15 одягнені у камуфльований одяг та при них наявна зброя, сів на заднє сидіння автомобіля. Далі ОСОБА_15 , згідно попередньої домовленості з ОСОБА_13 , знаходячись поряд із ОСОБА_12 , незаконно використовуючи спеціальні засоби у вигляді наручників, пристебнув ОСОБА_12 руки спереду та одразу ж надів йому на голову балаклаву з метою позбавлення останнього можливості бачити що відбувається та чинити опір, тим самим позбавивши ОСОБА_12 змоги вільно пересуватися та здійснювати будь-які дії, тобто фактично позбавили його волі.

У подальшому, ОСОБА_15 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , діючи на замовлення та пособництва ОСОБА_7 , на автомобілі ВАЗ-21061, з метою виконання умисного вбивства ОСОБА_12 , поїхали з смт Мангуш в напрямку до м. Маріуполя, проїхавши приблизно 5 км по трасі, звернули з неї ліворуч до лісосмуги та продовжили рух уздовж неї. Проїхавши приблизно 500-700 метрів, ОСОБА_13 , перебуваючи за кермом вищевказаного автомобіля зупинив його біля лісосмуги, де переслідуючи вищевказаний спільний злочинний намір, ОСОБА_15 спільно із ОСОБА_13 вивели ОСОБА_12 із автомобіля та направились всередину лісосмуги. Прибувши в домовлене місце, ОСОБА_13 застосовуючи фізичну силу, штовхнув ОСОБА_12 в спину, через що останній впав обличчям донизу на землю, в той час як ОСОБА_15 з метою виконання замовлення на умисне вбивство, взяв в руки наявний у них, наданий ОСОБА_7 для вчинення злочину автомат АКС-74У калібру 5.45мм та прицільно чергою здійснив приблизно 3-5 пострілів у спину потерпілому - незаконно позбавленому волі ОСОБА_12 , чим вчинив його умисне протиправне позбавлення життя умисне вбивство.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_15 спільно із ОСОБА_13 усвідомивши, що ОСОБА_12 не подає ознак життя, з метою приховування слідів скоєного злочину, за допомогою привезеної з собою штикової лопати, вирили у цій же лісосмузі яму, в яку помістили труп ОСОБА_12 та присипали землею та гілками. Після чого з місця скоєння злочину на автомобілі ВАЗ-21061 поїхали до смт Мангуш для повернення вказаного автомобіля ОСОБА_17 .

Після повернення вказаного автомобіля, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 зателефонували ОСОБА_7 , який є організатором та пособником вказаного злочину та повідомили про виконання умисного вбивства викраденої людини, вчиненому на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 16 червня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 120 капітана запасу ОСОБА_7 зараховано в списки особового складу цієї військової частини та на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 червня 2014 року

№ 127 капітана ОСОБА_7 призначено на посаду командира 2 роти спеціального призначення 2 батальйону спеціального призначення.

17 червня 2014 року капітан ОСОБА_7 за накладною № 278 отримав автомат АКС-74 № НОМЕР_2 та боєприпаси до нього для виконання службових завдань за призначенням в Східному регіоні держави в ході проведення антитерористичної операції.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, капітан ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Втім, капітан ОСОБА_7 , діючи всупереч наведених вимог законодавства та ст. 178 ЦК України, Постанови ВРУ від 17 червня 1992 року № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п. 11,15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою КМУ №576 від 12 жовтня 1992 року, п.п. 2.6,2.7,2.8,9.1,9.2,10.1,11.1,12.1,12.2,12.3 Інструкції про порядок використання, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї», затвердженої наказом МВС № 622 від 21 серпня 1998 року, вчинив привласнення виданої йому зброї.

Так, восени 2014 року, перебуваючи на території Донецької області в районі проведення антитерористичної операції, більш точний час та місце під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_7 виник умисел на привласнення виданої йому зброї автомату АКС № НОМЕР_2 з метою озброєння утвореної ним злочинної групи банди, для придушення опору з боку потерпілих при скоєнні нападів на окремих осіб з метою незаконного позбавлення волі, викрадення людей, вимагання, незаконного заволодіння транспортними засобами на території Донецької та Луганської областей.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне привласнення зброї, ОСОБА_7 повідомлено керівництво військової частини НОМЕР_1 про недостачу виданої йому зброї АКС № НОМЕР_2 , яку у подальшому обліковано як нестачу, що з`явилась за результатами її втрати під час виконання службово-бойових завдань в Східному регіону держави в ході проведення антитерористичної операції в період з липня по вересень 2014 року, що відображено у висновку службового розслідування від 26 листопада 2014 року військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 16 червня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 120 капітана запасу

ОСОБА_7 зараховано в списки особового складу цієї військової частини та на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 червня 2014 року

№ 127 капітана ОСОБА_7 призначено на посаду командира 2 роти спеціального призначення 2 батальйону спеціального призначення.

Маючи досвід поводження зі зброєю, боєприпасами та вибуховими пристроями при проходженні військової служби капітан ОСОБА_7 знав вимоги законодавства України про те, що боєприпаси та вибухова речовина відносяться до предметів обмежених в обігу та не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу.

Проте, капітан ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, тобто діючи у формі прямого умислу, в період проходження військової служби, вчинив придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин за наступних обставин.

Під час проходження військової служби, точної дати під час досудового розслідування встановити не вдалося, капітан ОСОБА_7 придбав 3 гранати РГД-5 без запалів та 1 патрон калібру 9 мм., які приніс за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , тобто здійснив придбання та носіння бойових припасів та вибухових речовин, після чого умисно, в порушення вищенаведених вимог законодавства, став зберігати їх за вказаною адресою для особистих цілей.

08 квітня 2017 року близько о 8.00 год. під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено три гранати РГД-5 без запалів, які містять вибухову речовину нормальної потужності тротилом масою 100-115 грам, придатну до вибуху та 1 патрон калібру 9 мм, який є боєприпасом до нарізної вогнепальної зброї калібру 9 мм (9х18мм) пістолетним патроном центрального бою до пістолетів конструкції «Макарова» (ПМ), Стечкіна (АПС) та ін.

11 квітня 2017 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Надалі, тобто 11 квітня 2017 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 27, ст. 257, ч. 1 ст. 410, ч.ч. 3, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч.ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 3, 6, 9, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

21 березня 2017 року строк досудового розслідування у кримінальному проваджені продовжено до 4 місяців, тобто до 29 травня 2017 року.

13 квітня 2017 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 29 травня 2017 року.

19 травня 2017 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 29 липня 2017 року.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 травня 2017 року строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ,підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 27, ст. 257, ч. 1 ст.410, ч.ч. 3, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч.ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 3, 6, 9, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено до 24 липня 2017 року з утриманням в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор».

В апеляційних скаргах підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_10 просили оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати й постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під варто на особисту поруку народних депутатів України ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , а захисник ОСОБА_9 також просив ухвалу суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

При цьому підозрюваний та його захисники зазначають, що в судовому засіданні прокурором не надані достатні докази обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а застосований запобіжний захід не співрозмірний з ризиками, визначеними ст.177 КПК України. Крім того, на думку підозрюваного та його захисників, стороною обвинувачення не надано доказів того, що інший, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, який має стійкі соціальні зв`язки та позитивні характеристики.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які просили оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати й постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисту поруку народних депутатів України ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , захисник ОСОБА_9 також просив ухвалу слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки; прокурора, який відстоював законність і обґрунтованість судового рішення, просив залишити його без зміни, а апеляційні скарги захисників та підозрюваного без задоволення; перевіривши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст.199 КПК України, продовження строку тримання під вартою можливо лише за наявності таких умов:

1) матеріали кримінального провадження містять обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик (ризики), передбачений ст.177 КПК України, не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) матеріали кримінального провадження містять обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При розгляді апеляційних скарг колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.177,183,184,197,199 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог статей 197, 199 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, наявність ризиків зазначених у ст.177 цього Кодексу, а також доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

У клопотанні про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчий, відповідно до вимог ст.199 КПК України, зазначив, що ризики, передбачені у п. 1.2,3.4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України до теперішнього часу не зменшилися.

Тобто, підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, знищити або сховати речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, а саме ОСОБА_13 , який на досудовому розслідуванні надав показання про причинність ОСОБА_7 до вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_12 , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не передбачається можливим.

В якості обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, слідчий навів те, що необхідно ще отримати низку висновків судових експертиз, повідомити про зміну раніше повідомлених підозр, прийняти процесуальні рішення відносно осіб, причетних до вбивства ОСОБА_12 , виконати інші слідчі (розшукові), негласні слідчі (розшукові) дії.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено судом, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, на підтвердження чого є відповідна сукупність доказів у матеріалах кримінального провадження, а саме: неодноразові свідчення підозрюваного ОСОБА_13 про вчинення злочину саме у спосіб, зазначений у підозрі; слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_13 в ході якого було знайдено останки трупу ОСОБА_12 , протоколом одночасного допиту між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 ; висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 8-40 від 14 березня 2017 року, згідно з яким останки людини, виявлені при слідчому експерименті за участю підозрюваного ОСОБА_13 , на 99,9999% належать ОСОБА_12 ; висновком судової медико-криміналістичної експертизи № 193-МК, згідно з якими, останки людини виявлені при слідчому експерименті за участю підозрюваного ОСОБА_13 співпадають з анатомно-морфологічними ознаками та антропометричними показниками потерпілого ОСОБА_12 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи наведене, вимоги апеляційних скарг захисників щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які в якості алібі посилається захист в апеляційних скаргах, не спростовують даних, зазначених у підозрі, оскільки і інші докази з достатньою долею вірогідності свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів. Не є слушними доводи скарги про безумовну нелегітимність показань підозрюваного ОСОБА_13 , через те, що саме під час слідчого експерименту знайдено останки трупу потерпілого, що спростовує доводи сторони захисту про неспроможність цих свідчень на даній стадії провадження.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Судом правильно зазначено, що на даний час продовжують існувати та не зменшилися певні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний вчинив злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких та за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, та у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, знищити або сховати речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного - ОСОБА_13 , який на досудовому розслідуванні надав показання про причинність ОСОБА_7 до вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_12 , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не передбачається можливим.

Колегія суддів також звертає увагу, що слідчим суддею в даному випадку цілком правильно застосовано практику Європейського суду з прав людини щодо забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів з огляду на тяжкість самої підозри, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «W проти Швейцарії»).

Таким чином, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують продовження обмеження права ОСОБА_7 на свободу в саме такий спосіб процесуального примусу.

Також судом правильно було встановлено, що досудове розслідування за даним провадженням дійсно проводиться, але з врахуванням специфіки самого злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , значної кількості підозрюваних та інших учасників у даному кримінальному провадженні, необхідністю проведення низки слідчих дій, потребує певного часу та не може бути завершено на даний час з об`єктивних причин.

У зв`язку з тим, що відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про відмову у зміні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у порядку ст. 180 КПК України та в передачі на особисту поруку народним депутатам ОСОБА_20 та ОСОБА_19 .

Враховуючи наведене, колегія судді не знаходить підстав для задоволення клопотання народних депутатів ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , яке надійшло безпосередньо до апеляційного суду.

При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу слідчим суддею враховані також й дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , та зроблено правильний висновок про те, що навіть його позитивні характеристики та попередні заслуги перед державою жодним чином не спростовують тих вагомих ризиків, які обґрунтовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.ст.197,199,370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання іншого виду запобіжного заходу ОСОБА_7 , про що йде мова в апеляційних скаргах захисників та підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 травня 2017 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4