Єдиний унікальний № 500/6886/14-к
Провадження № 1-кп/500/123/17
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу,
про продовження строку тримання під вартою
07 лютого 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілих ОСОБА_14 ,
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000182, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосільське Ренійського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_10 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Манта Кагульського району Республіки Молдова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Озерне Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні вищезазначених злочинів.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на 60 днів, пославшись на те, що на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування таких запобіжних заходів.

Потерпілі ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та їх представник ОСОБА_15 підтримали клопотання прокурора, зазначивши, що потерпілі досі мають переживання, у зв`язку з вчиненим відносно них злочину, обвинувачений ОСОБА_11 дав недостовірні показання, які не відповідають показанням потерпілої ОСОБА_13 .

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_6 просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, з посиланням на критичний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , а що стосується можливості впливу на свідка ОСОБА_16 , то це є свідком обвинувачення, і він попросив захисту саме від працівників поліції, прокурор у клопотанні послався на ризики, які раніше судом оцінювалися, але прокурор знов їх не обґрунтував.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_17 також заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , просили суд змінити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з посиланням на те, що кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_11 може надати лише суд при ухваленні вироку, а тому неможна казати, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. ОСОБА_11 надав покази суду про те, що у нього був намір вчинити крадіжку, щиро розкаявся в цьому. На даний час фактично досліджені усі докази по епізоду його обвинувачення, що стосується додаткового допиту свідка ОСОБА_16 , то це свідок по іншому епізоду обвинувачення, у якому ОСОБА_11 не обвинувачується. За місцем проживання ОСОБА_11 характеризується позитивно. Суд в попередніх ухвалах вже оцінював доводи прокурора щодо можливості продовжити злочинну діяльність, та вказав, що це формальне посилання прокурора нічим не підтверджене. З урахуванням наведеного, а також того, що ОСОБА_11 вже тривалий час тримається під вартою більше двох років, то продовження тримання його під вартою на даний час вже не переважає інтереси суспільства, і належну його поведінку повністю забезпечить більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачені ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_8 також заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_8 просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з посиланням на те, що в клопотанні прокурор посилається на ті ризики, наявність яких була встановлена ще ухвалою слідчого судді від 25.07.2014 р., які на даний час вже припинили своє існування, оскільки немає даних про те, що обвинувачений ОСОБА_10 може продовжити вчиняти інші злочини, оскільки він раніше не судимий, не може і незаконно впливати на свідків, оскільки усі допитані.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, дійшов до такого.

Так, відповідно до ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2014 р., від 26.07.2014 р. та від 25.07.2014 р. відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, строк дії яких продовжувався у встановленому законом порядку з метою запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Досліджені обставини провадження дають підстави для висновку, що на даний час не зникли деякі ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а саме: є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні декількох особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних із застосуванням насильства, маючи не зняті і не погашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, в тому числі також проти власності; а обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 можуть переховатися від суду, про що свідчить те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних із застосуванням насильства. Про наявність вказаних ризиків судом неодноразово раніше наголошувалося під час постановлення попередніх ухвал про продовження строків тримання під вартою. На даний час суд не вбачає підстав для відступлення від цих висновків.

Крім того, з урахуванням того, що на даний час виникла необхідність у додатковому допиті свідка ОСОБА_16 , який, як було встановлено під час судового розгляду, змінив свої показання, то суд вважає обґрунтованими посилання прокурора на існування на даний час ризику незаконного впливання на цього свідка, але лише з боку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Також, враховуючи, що вказані обвинувачені досі не дали показання суду, суд вважає, що, перебуваючи на свободі, вони можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом взаємодії з іншими підозрюваними, дані про яких не встановлені та які переховуються від органу досудового розслідування.

Що стосується можливості впливати на свідка з боку обвинуваченого ОСОБА_11 , то суд вважає, що цей ризик відносно цього обвинуваченого прокурором не доведений, оскільки усі свідки по епізоду його обвинувачення вже були допитані судом. Більше того, навіть сам обвинувачений ОСОБА_11 надав покази в судовому засіданні.

Також суд раніше вже неодноразово висловлював думку про недоведеність наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відносно обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а саме ризику того, що вони, залишаючись на свободі, можуть продовжити злочинну діяльність, про що знову зазначено у клопотаннях прокурора. Суд визнавав цей ризик недоведеним відносно цих обвинувачених, на даний час він знову прокурором не доведений, а тому суд знову не приймає його до уваги.

Що стосується відомостей про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , то судом неодноразово вже досліджувалося це питання, на даний час суд не вбачає підстав для відхилення від раніше висловлених позиції, оскільки інших документів суд не отримував.

У зв`язку з викладеним, враховуючи обсяг обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також норми національного та міжнародного права, на думку суду, вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на даний час є виправданим заходом, оскільки відносно обвинуваченого ОСОБА_9 існують вищенаведені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а відносно обвинуваченого ОСОБА_10 існують вищенаведені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому справжній інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права вказаних обвинувачених на свободу.

З урахуванням викладених обставин, обсягу обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх осіб, а також того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не закінчений з об`єктивних причин, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та запобігти вищевикладеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до 07 квітня 2017 року, у зв`язку з чим в задоволені клопотань про зміну вказаним обвинуваченим запобіжних заходів слід відмовити.

Що стосується запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , то суд враховує те, що на даний час відносно нього встановлена наявність лише одного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризик переховатися від суду.

З цього приводу Європейський суд з прав людини у вказаному рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) зазначив, що зі спливом певного часу обґрунтована підозра у вчиненні злочину перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи, а утримання під вартою протягом тривалого часу не відповідає принципові захисту від свавілля, встановленому п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а сама тяжкість обвинувачення не може бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою. У випадку, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства та суду можна запобігти за допомогою застави чи іншого запобіжного заходу, обвинуваченого має бути звільнено з-під варти.

У зв`язку з викладеним, враховуючи норми національного та міжнародного права, беручи до уваги тривалий час перебування обвинуваченим ОСОБА_11 під вартою у цьому кримінальному провадженні без остаточного рішення, а саме з 25 липня 2014 року, того, що відносно обвинуваченого ОСОБА_11 встановлена наявність лише одного ризику, а саме ризику переховатися від суду, того, що він дав показання суду, докази по епізоду його обвинувачення досліджені майже в повному обсязі, залишилися недослідженими лише документи, які не надані в судовому засіданні з вини прокурора, того, що він обвинувачується у вчиненні лише одного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, того, що він за місцем проживання характеризується позитивно, суд дійшов висновку про недоцільність подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою та про можливість запобігання встановленому ризику за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим відносно нього слід змінити запобіжний захід на інший, більш м`який. Що стосується показів обвинуваченого ОСОБА_11 та кваліфікації його дій, на що посилалися потерпілі та їх представник, то оцінка показів обвинуваченого буде надана під час ухвалення судового рішення, тоді ж суд вирішить і інші питання, що підлягають вирішенню під час ухвалення судового рішення, але ці обставини ніяким чином не можуть враховуватися судом до ухвалення остаточного рішення та під час вирішення питання про запобіжний захід.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_11 достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання ризику, встановленому під час судового розгляду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, на даний час не може запобігти доведеному під час розгляду вищезазначеному ризику. Суд вважає за необхідне встановити обмеження обвинуваченому ОСОБА_11 залишати житло цілодобово, а також його слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 199, 201, 202, 331, 370 372 КПК України, суд

постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити частково, в задоволенні клопотань захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про зміну запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_10 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України, до 07 квітня 2017 року, кожному.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу задовольнити, в клопотанні прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_18 відмовити.

Змінити ОСОБА_11 , обвинувачуваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , цілодобово, строком на два місяці.

Зобов`язати ОСОБА_11 прибувати за кожною вимогою до суду.

В силу п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК обвинуваченого ОСОБА_11 негайно доставити до місця проживання та звільнити з-під варти.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_11 закінчується 07 квітня 2017 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПС України в Одеській області (№ 22) та до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3