Справа № 727/18/17
Провадження № 1-в/727/8/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 року. Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю засудженого ОСОБА_4

за участю представника державної установи УВП № 33 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за заявою (клопотанням) про умовно дострокове звільнення від призначеного судом покарання на підставі ст. 81 КПК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно не одруженого, раніше неодноразово судимого, остання судимість за вироком від 24.10. 2016 року Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, - В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці звернувся засуджений ОСОБА_4 з заявою (клопотанням) про умовно дострокове звільнення від призначеного судом покарання на підставі ст. 81 КПК України. Доводи клопотання мотивує тим, що в нього залишилася похилого віку бабуся, якій одній важко утримувати господарство.

В судовому засіданні представник за довіреністю Державної установи Управління виконання покарань № 33 ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_4 дійсно відбув половину строку призначеного йому покарання за вироком від 24.10. 2016 року Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст. 185 КК України, яким він був засуджений до одного року позбавлення волі і якому на підставі відповідної ухвали цього ж суду було зараховано термін попереднього ув`язнення в строк відбування покарання за правилами ст. 72 КК України з врахуванням початку строку відбування покарання з 07.08. 2016 року. При цьому, пояснив, що ОСОБА_4 не звертався з відповідної заявою про бажання залучення його до праці, фактично останній не заохочувався і відносно останнього відсутні будь які стягнення; в установленому законом порядку засудженому було роз`яснено правила режиму і дотримання цих правил. Просив, в задоволенні клопотання засудженого відмовити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 .

Суд, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 , пояснення представника Державної установи Управління виконання покарань № 33 ОСОБА_5 , доводи прокурора, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 537 КПК України, судом під час виконання вироків вирішуються ряд питань, серед яких питання: про відстрочку виконання вироку; про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, тощо…., тобто виконання вироку це завершальна стадія кримінального процесу, в якій суд звертає до виконання вироки, ухвали і постанови, слідкує за приведенням їх до виконання, а також вирішує в установленому порядку питання, які виникають при виконанні судових актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді: виправних робіт, обмеження або позбавлення волі на певний строк, а також до військовослужбовців, які засуджені до службових обмежень чи тримання в дисциплінарному батальйоні, тобто, умовно дострокове звільнення від відбування покарання являє собою дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування призначеного йому покарання за умови, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Отже, частина 1 ст. 81 КК встановлює вичерпний перелік покарань, при відбуванні яких можливе умовно-дострокове звільнення. Умовно дострокове звільнення здійснюється під певною, встановленою у законі умовою, недодержання якої тягне за собою часткове або повне відбування тієї частини строку покарання, від якої особа була умовно-достроково звільнена

З метою правильного застосування судами законодавства про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання….Пленум Верховного Суду України Постановою «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, звертає увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. В постанові вищеозначеній зазначено…., що виконання призначеного судом покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому в його виконанні відпадає необхідність; саме з огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засуджених…

Отже, законодавцем визначено, що умовно-дострокове звільнення - це право засудженого, гарантоване йому законом в обмін на повернення до нормального життя у суспільстві. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання….можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого…. Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликані тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні нею покарання. При умовно-достроковому звільненні, як зазначено в ч. 1 ст. 81 КК, засудженого може бути повністю або частково звільнено і від відбування додаткового покарання.

З аналізу чинного законодавства і положень внутрішніх інструкцій та рекомендацій, розроблених на основі КВК України, під критеріями, в силу ч. 2 ст. 81 КК України, слід вважати, зокрема, під сумлінною поведінкою, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо. Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці, систематичним виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність порушень трудової дисципліни, належне ставлення до майна, знарядь виробництва, прагнення підвищити кваліфікацію, суворим додержанням прав охорони праці і правил техніки безпеки та ін.. Отже, законодавцем чітко визначено, що сумлінна поведінка і сумлінне ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а для осіб, засуджених до позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до 18 років, ще і відповідним ставленням до навчання.

Вся вищевказана інформація не відображається в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_4 , жодного характеризуючого документу не має, відсутні і дані в особовій справі про заохочення чи стягнення засудженого ОСОБА_4 , відсутні і дані про залучення останнього до праці.

Важливою умовою для можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинно бути фактичне відбуття певної частини строку покарання, згідно ч. 3 ст. 81 та ч. 3 ст. 107 КК України.

Питання про можливість застосування до засудженого умовно дострокового звільнення, згідно до ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, повинно буди розглянуто адміністрацією місця позбавлення волі протягом місяця. Якщо цей термін перевищує місяць, то у засудженого з`являється привід звертатися зі скаргами до вищих інстанцій, а також до судових органів з приводу відшкодування моральних збитків.

Згідно ст. 539 КПК України питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Відповідне клопотання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання, мають відповідати вимогам, передбаченим Кримінально виконавчим кодексом України. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання зупиняє її виконання. Якщо суд відмовить в умовно-достроковому звільненні засудженого від відбування покарання, згідно ч.7 ст.154 Кримінально виконавчого кодексу України, розгляд повторного подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Крім наведеного, закон (ч. 4 ст. 81 КК України) вимагає від особи, умовно-достроково звільненої від відбування покарання, протягом невідбутого строку покарання не вчинювати нових злочинів. Цей строк обґрунтовано називають іспитовим і він завжди дорівнює часу невідбутої частини покарання. Отже, іспитовий строк це період, протягом якого існує можливість скасування умовно-дострокового звільнення й виконання раніше призначеного покарання стосовно засудженого, у випадку недотримання ним установленої законом вимоги не вчинювати нових злочинів. Цілями іспитового строку є: 1) досягнення спеціальної й загальної превенції; 2) забезпечення процесу ресоціалізації й закріплення ступеня виправлення, досягнутого засудженим під час відбування покарання; 3) перевірка здатності звільненої від покарання особи жити у правомірний спосіб.

Суду засудженим не представлено даних про те, що він має постійне місце проживання, має можливість працевлаштування чи буде працевлаштований (з метою його умовно дострокового звільнення), відсутні характеристики як з місця проживання, так і з місця відбування покарання, висновки адміністративної комісії, а також дані про те, що на утриманні засудженого знаходиться малолітня дитина та місцем проживання мешкає похилого віку бабуся. Судом приймається до уваги і те, що ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я і своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, перевиховання.

Таким чином, суд із врахуванням наведеного вище, пояснень засудженого, пояснень представника ДУ УВП № 33 ОСОБА_5 та досліджених в сукупності детально матеріалів особової справи відносно ОСОБА_4 , витребуваних судом, вважає не доведеним виправлення і перевиховання засудженого та не вбачає підстав для умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за вироком від 24.10. 2016 року Першотравневого районного суду м. Чернівці.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81, 539 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви (клопотання) засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно дострокове звільнення від призначеного судом покарання за вироком від 24.10. 2016 року Першотравневого районного суду м. Чернівці, на підставі ст. 81 КПК України відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом семи діб з дня її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1