490/296/17 30.03.2017
н/п 1-кп/490/439/2017
Справа № 490/296/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження №0005074 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Миколаїв, громадянина України, національність українець, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.12.2015 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 23.12.2015 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України

З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
28.10.2016 об 11 год. 23 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні медичного центру "Валео", що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, увійшов у кабінет №3, двері якого були відчинені, де таємно заволодів ноутбуком "Packard bell entf71bm", чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 9999 грн. В подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

За цим епізодом обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин які ніким не оспорюються, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів щодо речових доказів та даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що у 2016 році у день і час який не пам`ятає, зайшов до медичного центру "Валео" що знаходиться по вул. 3-я Слобідська в м. Миколаєві, де зі столу в кабінеті, двері якого були відчинені, таємно, впевневшися що за ним ніхто не слідкує, викрав ноутбук. З місця події зник на таксі, викрадене майно продав, за виручені кошти придбав ліки для батька. У вчиненому кримінальному правопорушенні щиро кається.

Виходячи з наведеного, суд за цим епізодом вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю, дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 185 КК України, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжки) вчинене повторно.

По другому епізоду обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 21.11.2016 приблизно о 14 год. 30 хв. перебуваючи біля кіоску "Будівельні матеріали", що знаходиться на території ТК "Соляні" в м. Миколаєві по пр. Героїв України, зупинка громадського транспорту "Шкільна", реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, відкрито заволодів газовим балоном "Пропан "Турист" 5л., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 650 грн. В подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що у листопаді 2016 року точної дати та часу не пам`ятає, в кафе, неподалік зупинки "Шкільна " в м. Миколаєві із товаришем ОСОБА_9 вживав спиртні напої. Під час чого, товариш сказав, що йому потрібен газовий балон, який продається у кіоску біля кафе, в зв`язку з чим, запропонував йому, разом із ним підійти до кіоску, де він зайде в кіоск розрахуватися, а ОСОБА_3 мав взяти газовий балон, що знаходився біля кіоску на "вітріні". ОСОБА_3 підійшов до вказаного балону, що знаходився біля кіоску на коробці, взяв його в руки та пішов. На зупинці "Гвардійська", по пр. Героїв України в м. Миколаєві його зупинив чоловік на велосипеді, потім підбігла жінка продавець з магазину і під`їхала патрульна поліція, яким він видав газовий балон "Пропан "Турист". Факт крадіжки визнає, між тим не погоджується з кваліфікацією діяння, вважає що вчинив таємне викрадення чужого майна.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності" крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї.
Крім того, у п. 4. постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності" крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що у 2016 році приблизно у листопаді, день і час який не пам`ятає, вона працювала у кіоску "Будівельні матеріали" ФОП ОСОБА_8 продавцем. Під час обслуговування покупця, скрізь вікно вона побачила, як ОСОБА_3 підійшов до торгівельного кіоску, узяв газовий балон, що знаходився біля кіоску "на вітрині" та швидким кроком направився у двори будинків. Закінчив обслуговувати покупця, вона вибігла з магазину, в полі її зору знаходився ОСОБА_3 , крикнула йому зупинитися, але він її не чув та не обертався. На її прохання, відгукнувся невідомий їй чоловік який пересувався на велосипеді, який наздогнав ОСОБА_3 та на зупинці "Гвардійська" по пр. Героїв України його затримав. Добігши до зупинки на якій вже було затримано ОСОБА_3 , нею було зупинено патрульну поліцію що повз проїжджала, яким ОСОБА_3 добровільно видав вкрадений газовий балон.

Потерпіла ОСОБА_8 , суду показала, що у день крадіжки 21.11.2016, також знаходилася в кіоску "Будівельні матеріали", що розташований на території ТК "Соляні" по пр. Героїв України в м. Миколаєві. Між тим обставини крадіжки не бачила, зі слів продавця ОСОБА_10 дізналася що невідомий чоловік вкрав газовий балон, що знаходився біля кіоску та втік. Вона разом із свідком ОСОБА_10 намагалася наздогнати ОСОБА_3 , в чому їм допоміг чоловік що пересувався на велосипеді.

Згідно дослідженого під час судового розгляду рапорту інспектора патрульної поліції 4-ої роти 1 батальйону УПП в м. Миколаєві лейтенанта поліції ОСОБА_11 встановлено, що 21.11.2016 на зупинці "Гвардійська" по пр. Героїв України, було затримано Громадянина ОСОБА_3 , який в руках тримав газовий балон "Пропан "Турист" на який вказала громадянка ОСОБА_10 та впізнала його як чоловіка, який вкрав газовий балон біля кіоску, в якому вона працює.

Із встановленого судом випливає, що дії ОСОБА_3 які виразилися у викраденні чужого майна, були не помітними для сторонніх, які могли усвідомлювати протиправний характер його дій, який у свою чергу усвідомлював, що його дії помічені і оцінюються як викрадення. Викрадення ОСОБА_3 газового балону "Пропан "Турист" є таємним і в тому разі, коли воно відбувалося в полі зору свідка ОСОБА_10 , між тим він не знав про це, і вважав, що робить це непомітно.
Крім того, ОСОБА_3 з викраденим майном намагався втекти, але був зупинений силами свідка ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_8 , затриманий працівниками поліції з вилученням у нього викраденого, тобто ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на крадіжку.

За вказаних обставин, встановлених судом дії ОСОБА_3 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на крадіжку, за кваліфікуючою ознакою повторність, що є менш тяжким злочином та покращує його становище.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному диспансері та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, проживає разом із непрацездатним батьком ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалідом 3-ої групи. ОСОБА_13 є батьком малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до затримання офіційно не працював, раніше притягувався до кримінальної відповідальності в останнє 04.12.2015р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік., між тим, висновків для себе не зробив, вчинив умисні корисливі злочини в період випробувального терміну.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченою, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченої, та її відношення до вчиненого злочину.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 за вчинений злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України необхідно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі, за злочин передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, і остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

В порядку ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України суд, -

у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, і остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В порядку ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком у виді трьох років позбавлення волі, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за злочини передбачені ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України від 04.12.2015р. і остаточно призначити Пристажу покарання ОСОБА_14 за сукупністю вироків 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_3 покарання відраховувати з дня затримання з 21 листопада 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення у період з 21.11.2016 року по 30.03.2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази: диск з камер відеоспостереження Медичного Центру "Валео" - залишити в матеріалах кримінального провадження; газовий балон "Пропан "Турист" переданий на зберігання за зберігальною розпискою ОСОБА_8 - вважати переданим за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1