Справа № 348/796/15-к
Провадження № 11-кп/779/526/2016
Категорія ч.3 ст.187 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

законних представників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

ОСОБА_19 ,

представника

Надвірнянського ВП ГУНМ ОСОБА_20 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами (далі-АС) обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та захисника обвинуваченого ОСОБА_18 - адвоката ОСОБА_21 , на вирок Коломийського міськрайонного суду від 26 вересня 2016 року, по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_15 та ОСОБА_17 за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), ОСОБА_22 за ч. 3 ст.186, ч.3 185 КК, ОСОБА_19 за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК, ОСОБА_18 , ОСОБА_16 за ч. 3 ст. 186 КК., -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_15 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, студент І курсу Надвірнянського коледжу Національного транспортного університету, раніше не судимий, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 187, ч.3 186, ч.3 185 КК та призначено покарання:

за ст. 187 ч.3 КК із застосуванням ст. 69 цього ж Кодексу 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ст. 186 ч.3 КК - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

за ст. 185 ч.3 КК 3 (три ) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання ОСОБА_15 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_15 з 20 листопада 2014 року до 17 червня 2016 року відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК постановлено зарахувати у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання постановлено рахувати з часу фактичного затримання після вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_15 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обраний - домашній арешт, із забороною покидати житло в період часу із 18:00 год. по 08:00 год., та обов`язками: прибувати до суду у визначений час та за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими даного кримінального провадження; носити електронний засіб контролю.

Органу пробації постановлено застосувати по відношенню до ОСОБА_15 наглядові та соціально-виховні заходи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_15 в дохід держави 1544 грн. 30 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Цим же вироком ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, учень І курсу Надвірнянського ПТУ №11, не судимий, громадянин України,

визнаний винуватим та засуджений за 187 ч.3, ст. 186 ч.3, ст. 185 ч.3 КК та призначено покарання:

за ст. 187 ч.3 КК України із застосуванням ст. 69 КК цього ж Кодексу на 5(п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ст. 186 ч.3 КК на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

за ст. 185 ч.3 КК на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим остаточно визначено покарання ОСОБА_17 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_17 з 20 листопада 2014 року до 17 червня 2016 року зараховано у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання постановлено рахувати з часу фактичного його затримання після вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_17 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обраний - домашній арешт, із забороною покидати житло в період часу із 18:00 год. по 08:00 год., та обов`язками: прибувати до суду у визначений час та за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими даного кримінального провадження; носити електронний засіб контролю.

Органу пробації постановлено застосувати по відношенню до ОСОБА_17 наглядові та соціально-виховні заходи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_17 в дохід держави 1216 грн. 94 коп. судових витрат за проведення експертиз.

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , українця, учень ІІ курсу Надвірнянського ПТУ №11, не судимий, громадянин України, визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК та призначено покарання:

за ст.186 ч.3 КК із застосуванням ст. 69 КК цього ж Кодексу 3 (три) роки позбавлення волі,

за ст.185 ч.3 КК із застосуванням ст. 69 цього ж Кодексу 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання ОСОБА_22 3 (три) роки позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_22 відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК зараховано у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання постановлено рахувати з часу фактичного його затримання після вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_22 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний - особисте зобов`язання.

Органу пробації постановлено застосувати по відношенню до ОСОБА_22 наглядові та соціально-виховні заходи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_22 в дохід держави 1216 грн. 94 коп. судових витрат за проведення експертиз.

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, не судимий, визнаний винуватим та засуджений за ст.186 ч.3, ст.185 ч.3 КК та призначено покарання:

за ст.186 ч.3 КК із застосуванням ст.69 цього ж Кодексу - 3 (три) роки позбавлення волі;

за ст.185 ч.3 КК із застосуванням ст.69 цього ж Кодексу - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання ОСОБА_19 3 (три) роки позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_19 відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК зараховано у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання постановлено рахувати з часу фактичного його затримання після вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_19 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обраний - особисте зобов`язання.

Органу пробації постановлено застосувати по відношенню до ОСОБА_19 наглядові та соціально-виховні заходи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_19 в дохід держави 524 грн. 16 коп. судових витрат за проведення експертиз.

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець та мешканець АДРЕСА_4 , студент ІІІ курсу Надвірнянського коледжу Національного транспортного університету, українець, громадянин України, не судимий, визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст. 186 КК та призначено покарання із застосуванням ст.69 цього ж Кодексу - 2 (два) роки позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_18 з 15 червня 2015 року до 16 листопада 2015 року що становить 5 місяців 1 день відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК зараховано у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання постановлено рахувати з часу фактичного його затримання після вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_18 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обраний - особисте зобов`язання.

Органу пробації постановлено застосувати по відношенню до ОСОБА_18 наглядові та соціально-виховні заходи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_18 в дохід держави 635 грн. 30 коп. судових витрат за проведення експертиз.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець м. Чернівці, мешканець АДРЕСА_5 , українець, громадянин України, не судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст. 186 КК та призначено покарання із застосуванням ст. 69 цього ж Кодексу на 2 (два) роки позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_16 постановлено рахувати з 15 червня 2015 року до 16 листопада 2015 року та відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК зараховано у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання постановлено рахувати з часу фактичного його затримання після вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_16 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний - особисте зобов`язання.

Органу пробації постановлено застосувати по відношенню до ОСОБА_16 наглядові та соціально-виховні заходи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_16 в дохід держави 635 грн. 30 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст.100 КПК України (далі - КПК).

Згідно з вироком суду обвинувачений ОСОБА_15 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло;

вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло;

вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло.

Ференц ОСОБА_23 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло;

вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло;

таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло.

Кізів ОСОБА_24 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло;

таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло.

ОСОБА_19 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло;

вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло.

ОСОБА_18 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло.

Лютий ОСОБА_25 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у житло.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

03 жовтня 2014 року приблизно о 03.00 годині ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , домовившись протиправно заволодіти чужим майном та керуючись корисливим мотивом, приготували до вчинення злочину маски та ніж, пройшли на територію будинковолодіння ОСОБА_26 , що по АДРЕСА_2 , де діючи умисно розбили скло у вікні, через яке ОСОБА_15 та ОСОБА_17 проникли у будинок, знаходячись у якому ОСОБА_15 , використовуючи заздалегідь приготовлений до вчинення злочину ніж, з метою заволодіння грошовими коштами, вчинив напад на потерпілого ОСОБА_26 при цьому здійснив погрозу застосування насильства, небезпечного для життя потерпілого, приклавши йому ніж до горла та погрожуючи зарізати. Також ОСОБА_15 наніс потерпілому ОСОБА_26 руками та ногами удари, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців і садин м`яких тканин обличчя та правої вушної раковини, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №29 від 13.02.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. В цей же час ОСОБА_17 , з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад на ОСОБА_27 , погрожуючи застосувати насильство, небезпечне для життя потерпілої, сказавши, що заріже, вимагав грошові кошти. ОСОБА_17 залишився біля потерпілих, а ОСОБА_15 заволодів коштами у сумі 950 грн., які знаходились під матрацом ліжка ОСОБА_26 , а також обшукавши будинок, знайшов та заволодів коштами в сумі 2450 грн., після чого ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , втекли, а викрадені кошти розділили між собою. Вказаними діями обвинувачені завдали потерпілим ОСОБА_26 та ОСОБА_27 майнової шкоди на загальну суму 3400 грн.

Крім того, 18 жовтня 2014 року, приблизно о 02.00 год. ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , домовившись про таємне заволодіння чужим майном, об`єднані корисливим мотивом, прийшли на територію домоволодіння ОСОБА_28 що у АДРЕСА_6 .

Знаходячись на подвір`ї, за допомогою знайденого каменю, розбили скло у вікні кухні, через яке обвинувачені проникли в житловий будинок ОСОБА_28 , та виявили, що потерпіла спала в кімнаті та на шум від розбитого скла і на присутність сторонніх осіб в будинку не реагувала. Вони обшукали будинок потерпілої, виявили ключ від замка вхідних дверей та відчинили їх з метою полегшення втечі. Обшукавши будинок, у меблевій стінці виявили та викрали гроші в сумі 5600 грн., спричинивши шкоду на вказану суму, із викраденими коштами втекли та поділилися.

Через декілька годин цієї ж ночі ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , домовившись по телефону та зустрівшись на пропозицію ОСОБА_17 , повернулися до домоволодіння ОСОБА_28 , з метою вчинення крадіжки дерев`яного сейфу потерпілої, який повернувшись у будинок потерпілої таємної викрали із шафи коли потерпіла спала. На іншій вулиці розбивши сейф не виявивши в ньому грошей а тільки документи, викинули його.

Крім того, 25 жовтня 2014 року близько 02 год. 30 хв. ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 домовившись на протиправне заволодіння чужим майном та керуючись корисливим мотивом, взявши із собою ніж, закривши обличчя шарфом та хустиною прийшли до домоволодіння ОСОБА_29 , що в АДРЕСА_7 , де підійшли до одного із вікон будинку з метою вийняти скло для проникнення в середину. Потерпіла ОСОБА_29 , прокинувшись від шуму, побачила обвинувачених та почала кричати. Обвинувачені втекли з території будинковолодіння, однак відразу ж повернулися. Потерпіла відчинила вхідні двері та почала кричати, ОСОБА_15 шарпнув за ручку вхідних дверей, і разом з ОСОБА_18 проник в середину будинку, а ОСОБА_16 залишився стояти при вході в будинок та спостерігав.

Крім того, 31 жовтня 2014 року ОСОБА_17 ,, ОСОБА_15 та ОСОБА_22 домовившись на протиправне заволодіння чужим майном та керуючись корисливим мотивом, взявши із собою маски, рукавиці та липку стрічку типу «скотч», пройшли на територію домоволодіння ОСОБА_30 , що в АДРЕСА_8 , де через вікно у будинку вони побачили потерпілого. Одягнувши маски та рукавиці, обійшли будинок, розбили вікно підсобного приміщення, усі троє проникли у житло та почали шукати гроші та цінні папери. Зайшовши у кімнату де перебував ОСОБА_31 , застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, схопили потерпілого і подолавши його фізичний опір повалили на підлогу. За допомогою липкої стрічки та куска тканини, закрили рот потерпілому, зв`язали руки і ноги, та продовжили шукати гроші та цінні речі. Під матрацом дивану, обвинувачені виявили гроші в сумі 4000 грн., в серванті гроші в сумі 350 грн., а в шафі виявили пенсійну карту банку «Приватбанк», Відкрито заволодівши коштами та майном належним потерпілому спричинивши йому матеріальну шкоду на суму 4350 грн. втекли з його будинку.

Крім того, 09 листопада 2014 року ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_19 домовившись на протиправне заволодіння чужим майном та керуючись корисливим мотивом, взявши із собою, маски, рукавиці та липку стрічку типу «скотч» пройшли на територію домоволодіння ОСОБА_32 , що в АДРЕСА_9 , де через вікно в будинку вони побачили потерпілого. Одягнули маски та рукавиці, обійшли будинок. ОСОБА_15 розбивши вікно підсобного приміщення проник в житло ОСОБА_32 , де за допомогою ключа відчинив вхідні двері, через які ОСОБА_17 та ОСОБА_19 проникли в будинок.

Знаходячись в приміщенні будинку ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 зайшли в приміщення кухні, де застосувавши насильство, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повалили потерпілого ОСОБА_32 на підлогу, і за допомогою липкої стрічки та телефонного кабелю зв`язали його і накрили знайденим покривалом. До обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 приєднався ОСОБА_22 , який спільно із ними виявив та відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 3016 грн., насосом для поливу газонів «Flora Best» вартістю 3000 грн., пляшкою коньяка «Потємкін» ємністю 0,5 л., вартістю 80 грн., пляшкою рому «Bacardi Oakheart», ємністю 0,5 л. вартістю 100 грн., 2 пляшками віскі «Kvint or Garling wite stork» ємкістю по 0,5 л. вартістю 300 грн. кожна, керамічною пляшкою сувенірного коньяка у формі меча ємністю 0.5 л. вартістю 120 грн., керамічною пляшкою сувенірного коньяка у формі рогу на підставці ємністю 0,5 л. вартістю 150 грн., медалями «Ветеран праці», «70 лет Вооруженных сил СССР», «65 лет победы в Великой Отечественной войне 1941-1945 гг.», належних потерпілому.

Обвинувачені відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_32 , на загальну суму 7066 грн., спричинивши йому шкоду на вказану суму, та втекли з будинку.

Крім того, у період часу з 10 по 16 листопада 2014 року, у другій половині дня, домовившись на протиправне заволодіння чужим майном та керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_17 спільно із ОСОБА_15 та ОСОБА_19 прийшли на подвір`я будинковолодіння ОСОБА_33 , що в АДРЕСА_10 , де ОСОБА_17 спостерігав чи ніхто не йде, а в той час ОСОБА_15 та ОСОБА_19 шляхом ривка відчинили вхідні двері та проникли в приміщення будинку, звідки таємно викрали майно ОСОБА_33 , а саме: бензопилу «Foresta FA -45s», вартістю 1749 грн., кутову шліфувальну машинку «Mastermax» MAG-1112, вартістю 708 грн. та ударний дриль Stark id 750», вартістю 715 грн., спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 3172 грн.

Того ж дня, одразу після вчинення злочину в АДРЕСА_11 , обвинувачені викрадене у ОСОБА_33 майно продали ОСОБА_34 , а отримані грошові кошти розділили між собою.

Крім того 09 листопада 2014 року ОСОБА_17 , ОСОБА_19 домовившись на протиправне заволодіння чужим майном та керуючись корисливим мотивом прийшли на територію будинковолодіння ОСОБА_35 , що в АДРЕСА_12 , де через відкриті вхідні двері проникли всередину будинку, звідки таємно викрали телевізор «Panasonic TX-LR32C3 вартістю 4000 грн., газовий котел марки «Demrad» вартістю 15150 грн., радіатор опалення «Demrad PKKP» вартістю 1764 грн., спричинивши матеріальної шкоди на загальну суму 20814 грн.

Не погодившись з вироком суду, обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , а також захисник обвинуваченого ОСОБА_18 - адвокат ОСОБА_21 подали апеляційні скарги (далі АС), зі змісту яких вбачається, що вони покликаються на суворість призначеного покарання.

Обвинувачений ОСОБА_16 в АС просить вирок суду змінити, призначивши йому покарання за ч.3 ст.186 КК у виді двох років позбавлення волі та застосувати положення ст.75 КК, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Покликається на визнання ним вини та щире каяття, а також, що у минулому не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності та приймав участь лише в одному епізоді кримінального правопорушення, де потерпілим збитки повністю відшкодовані та відсутні у них претензії.

Обвинувачений ОСОБА_17 в АС просить вирок суду змінити шляхом перекваліфікації його діянь по епізоду ОСОБА_26 з ч.3 ст.187 КК на ч.3 ст.186 КК України та застосувати ст.69 та ст.75 цього ж Кодексу, призначивши йому менш суворе покарання, не пов`язане із позбавленням волі. Вважає, що суд не дав належної оцінки доказам його винуватості по епізоду щодо потерпілого ОСОБА_26 , а висновок експерта та догоспітальний протокол не підтверджують показання потерпілого в частині того, що нападник його сильно побив, порізав ножем шкіру на шиї та пальцях рук.

Обвинувачений ОСОБА_15 в АС просить вирок суду змінити шляхом перекваліфікації його діянь по епізоду ОСОБА_26 з ч.3 ст.187 КК на ч.3 ст.186 КК та призначити йому покарання за цей злочин із застосуванням ст.69 цього ж Кодексу 3 роки 1 місяць 18 днів позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК із застосуванням ст.69 цього ж Кодексу 2 роки позбавлення волі і на підставі ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити йому покарання - 3 роки 1 місяць 18 днів позбавлення волі та з урахуванням вимог ч.5 ст.72 цього Кодексу вважати його таким, що відбув покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_18 - адвокат ОСОБА_21 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, призначивши його підзахисному покарання за ч.3 ст.186 КК у виді двох років позбавлення волі та застосувати положення ст.75 цього ж Кодексу, звільнивши ОСОБА_18 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Просить суд врахувати ті обставини, що ОСОБА_18 приймав участь лише в одному епізоді кримінального правопорушення, а також його дії були перекваліфіковані з кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК на діяння, передбачені ч.3 ст.186 КК, що підтверджує меншу ступінь суспільної небезпечності вчиненого, не застосував фізичне насильство до потерпілого, який є особою похилого віку, вибачився перед потерпілою, щиро розкаявся та запевнив, що ніколи не вчинить подібного, правдивість його свідчень, які допомогли розкриттю злочину, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, на обліку в правоохоронних органах не перебував, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, запобіжний захід йому обрано особисту поруку.

Інші учасники судового процесу апеляційних скарг не подавали.

В судове засідання суду апеляційної інстанції не з,явились потерпілі, а також від служби у справах дітей міської ради надійшов лист, згідно з яким АС обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , а також захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_21 підтримують та просять розглядати АС за відсутності їх представника. Колегія суддів, вислухавши думку присутніх учасників судового процесу, вирішила провести розгляд апеляційних скарг за відсутності вказаних вище учасників судового процесу.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 та представника Надвірнянського ВП ГУНМ ОСОБА_20 , які заперечили доводи АС обвинувачених та захисника, вирок суду вважають законним і обґрунтованим та просять залишити його без зміни; пояснення обвинуваченого ОСОБА_15 та його законного представника - ОСОБА_14 і захисника ОСОБА_12 , а також пояснення обвинуваченого ОСОБА_17 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили вирок суду змінити та перекваліфікувати неправомірні дії їх підзахисних з ч.3 ст.187 на ч.3 ст.186 КК та відповідно призначити їм менш суворі покарання; пояснення обвинуваченого ОСОБА_18 , його захисників - адвокатів ОСОБА_21 та ОСОБА_10 , а також його законного представника - ОСОБА_13 , які підтримали подані АС та просять вирок суду змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання; пояснення обвинуваченого ОСОБА_16 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просять вирок суду змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання; пояснення обвинуваченого ОСОБА_19 та його захисника ОСОБА_11 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС обвинуваченого ОСОБА_16 та захисника обвинуваченого ОСОБА_18 - адвоката ОСОБА_21 слід задовольнити, а АС обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_15 - не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду щодо ОСОБА_15 та ОСОБА_17 колегія суддів визнає законним і обґрунтованим.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки кваліфікація неправомірних дій ОСОБА_17 та ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих їм неправомірних дій за ч.3 ст. 186, ч.3 ст.185 КК, а також ОСОБА_18 та ОСОБА_16 за ч.3 ст.186 КК в апеляційних скаргах не оспорюються, тому вирок суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_15 та ОСОБА_17 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація їх за ч.3 ст.187 КК ґрунтуються на належно досліджених доказах та відповідають встановленим судом фактичним обставинам.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_15 по епізоду розбійного нападу за ч.3 ст.187 КК України, оскільки вони вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, із проникненням у житло потерпілих ОСОБА_27 та ОСОБА_26 .

Незважаючи на заперечення обвинуваченими ОСОБА_15 та ОСОБА_17 своєї вини у вчиненні розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що мав місце 03 жовтня 2014 року приблизно о 03.00 годині у будинковолодінні потерпілого ОСОБА_26 , їх вина доводиться наведеними у вироку показаннями самого потерпілого ОСОБА_26 , які суд визнав як належний та допустимий доказ, оскільки вони в частині того, хто саме та які дії вчиняли щодо нього, є послідовними та підтверджується письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 03.10.2014 року та фототаблицями до нього, згідно з якими у будинку потерпілого виявлено розкидані предмети та одяг, а на ковдрі дивану із білим покривалом наявні три плями бурого кольору; даними рапорту оперативного чергового міліції, згідно якого по телефону до чергової частини надійшло повідомлення, про те, що 03.10.2014 року о 03 годині в с. Пнів по вул. Мозолівка невідома особа нанесла тілесні ушкодження у вигляді забою голови ОСОБА_26 ; даними висновку судової медичної експертизи №29 від 13.02.2015 року, згідно яких у ОСОБА_26 виявлений забій м,яких тканин обличчя та правої вушної раковини у вигляді синців та саден, які отримані від дії тупих твердих предметів і можуть відповідати терміну утворення вказаному у постанові, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Покликання обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_15 на невідповідність висновків суду першої інстанції, фактичним обставинам кримінального провадження, а саме щодо нездійснення ними погроз потерпілому ОСОБА_26 вбивством, незастосування як погрози ножа, незавдання цим ножем порізів шкіри на шиї та пальцях руки ОСОБА_26 , нездійснення катувань, відсутність крові у потерпілого через спричинення незначних і не дуже сильних ударів руками по голові, не заслуговують на увагу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження перевіреними в судовому засіданні та належно оціненими доказами, які вказують, що ОСОБА_15 та ОСОБА_17 здійснювали погрозу застосування насильства, небезпечного для життя, використовуючи при цьому ніж.

Заперечення своєї вини обвинуваченими ОСОБА_17 та ОСОБА_15 у вчиненні розбою, суд вірно розцінив як спосіб пом`якшити кримінальну відповідальність.

Тому підстав для перекваліфікації їх неправомірних дій з ч.3 ст.187 на ч.3 ст.186 КК немає.

У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання , призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.3 вищезгаданої Постанови Пленуму ВСУ, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи, склад сім`ї (наявність на утриманні дітей), матеріальний стан.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого, особи обвинувачених та обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд взяв до уваги добровільне відшкодування ОСОБА_15 завданого збитку потерпілим ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_36 , ОСОБА_29 , а також ті обставини, що потерпілі не наполягали на суворому покаранні, до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинення злочинів неповнолітнім та визнав наведені обставини такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і при визначенні остаточного покарання обвинуваченому за ч.3 ст.187 КК застосував ст.69 цього Кодексу, призначивши покарання, нижче від найнижчої межі, встановлене в санкції ч.3 ст.187 КК, у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд відповідно до п. 6 ч.1 ст.67 КК визнав вчинення злочинів щодо осіб похилого віку.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до долученої в судовому засіданні довідки Надвірнянського РВ державної реєстрації актів цивільного стану на 11.01.2017 року призначено реєстрацію шлюбу між обвинуваченим ОСОБА_15 та ОСОБА_37 , однак вказана обставина не може впливати на пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_15 ..

При призначенні покарання ОСОБА_17 суд першої інстанції врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, те, що потерпілі не наполягали на суворому покаранні, до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинення злочинів неповнолітнім, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що наведені обставини є такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і при визначенні міри покарання обвинуваченому за ч.3 ст.187 КК є підставою для застосування ст.69 КК та обрання щодо нього покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.187 КК, у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд визнав вчинення злочинів щодо осіб похилого віку.

Правильно судом враховано тяжкість інкримінованих їм злочинів, які у відповідності до положень ст.12 цього ж Кодексу, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_15 та ОСОБА_17 за ч.3 ст.187 КК вже застосував положення ст.69 КК та призначив покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та запобігання вчинення нових злочинів - у виді 5 (п,яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції за цей злочин.

Колегія суддів вважає таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_17 та попередження вчинення ними нових злочинів.

Зважаючи на викладене, покликання обвинувачених в АС на суворість призначеного їм покарання, є безпідставними.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , врахував обставини, на які вони покликаються у своїх АС, тому підстав для застосування до них ще більш м`якого покарання, апеляційний суд не вбачає.

Що стосується АС обвинуваченого ОСОБА_16 та в інтересах обвинуваченого ОСОБА_18 , слід зазначити наступне.

Оскільки фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_16 та ОСОБА_18 за ч.3 ст.186 КК не оскаржуються, тому АС обвинувачених ОСОБА_16 та захисника ОСОБА_9 в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

Згідно з вимогами ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно до ст.50 цього ж Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_16 та захисника обвинуваченого ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_21 у своїх АС на суворість призначених покарань, є обґрунтованими, зважаючи на наступне.

Призначаючи ОСОБА_16 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК, врахував, що обвинувачений щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки, потерпілі не наполягають на суворому покаранні, до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_16 , відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК суд встановив вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд визнав сукупність вказаних обставин такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_16 і дають можливість призначити покарання обвинуваченому за ч.3 ст.186 КК та застосувати ст.69 цього ж Кодексу тобто покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції за цей злочин.

Разом з тим, колегія суддів також враховує, що ОСОБА_16 приймав участь лише в одному епізоді кримінального правопорушення, його дії були перекваліфіковані з кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 на діяння, передбачені ч.3 ст.186 КК України, що підтверджує меншу ступінь тяжкості та небезпечності, щиро розкаявся, потерпілим збитки відшкодовані повністю та до нього з їх сторони відсутні претензії, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, на обліку в правоохоронних органах не перебував, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, запобіжний захід йому обрано особисту поруку.

Крім того, згідно довідки Отинійського професійного ліцею енергетичних технологій, долученою в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_16 навчається на денній формі навчання в даному закладі освіти за спеціальністю Кухар; офіціант з вересня 2016 року.

Зважаючи на вказані вище обставини, а також на попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_16 , його виправлення можливе без його ізоляції від суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_18 суд першої інстанції врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, потерпілі не наполягають на суворому покаранні, до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, вчинення злочину неповнолітнім.

Суд визнав сукупність вказаних обставин такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_18 злочину і дають можливість при призначенні покарання обвинуваченому за ч.3 ст.186 КК застосувати положення ст.69 цього ж Кодексу та обрати щодо нього покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції за цей злочин.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_18 , суд у відповідності до п.6 ч.1 ст.67 КК визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Однак колегія суддів враховує також ті обставини, що ОСОБА_18 приймав участь лише в одному епізоді кримінального правопорушення, а також його дії були перекваліфіковані з кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 на діяння, передбачені ч.3 ст.186 КК, що підтверджує меншу ступінь тяжкості та небезпечності, не застосував фізичне насильство до потерпілого, який є особою похилого віку, він вибачився перед потерпілою, щиро розкаявся та запевнив, що ніколи не вчинить подібного, правдивість його свідчень, які допомогли розкриттю злочину, потерпілим збитки відшкодовані повністю, до нього зі сторони потерпілих відсутні претензії, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, на обліку в правоохоронних органах не перебував, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, запобіжний захід йому обрано особисту поруку.

З урахуванням вище наведених обставин, які пом`якшують ОСОБА_16 та ОСОБА_18 покарання, а також даних про їх особи, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів вважає за можливе застосувати ст.75 КК та звільнити обвинувачених від відбування призначеного їм покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки кожному.

Керуючись ст.ст.404, 405,407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2016 року щодо них без зміни.

Апеляційні скарги ОСОБА_16 та захисника обвинуваченого ОСОБА_18 - адвоката ОСОБА_21 задовольнити.

Змінити вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2016 року щодо обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_18 .

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_18 від відбування призначеного їм покарання за ч.3 ст. 186 КК з випробуванням на іспитовий строк 2 роки кожному. Згідно ст.76 КК України покласти на обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_18 обов`язки: не виїжджати за межі України без згоди КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в КВІ.

В решті вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2016 року залишити без зміни.

До приведення вироку до виконання запобіжні заходи щодо обвинувачених залишити попередньо обрані судом першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4