№ 1-кп/760/ 239/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участі секретаря - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця Іванівської області,Кишенемського району (Росія),
без громадянства , освіта середня, не одруженого, не працює,
без реєстрації та постійного місця проживання на Україні,
не судимого в силу ст.89 КК України ,-

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
06.03.2016 р. біля 20 г.30 хв., обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись біля станції метро «Вокзальна» в м. Києві разом з двома невстановленими досудовим слідством особами , помітили раніше незнайомого ОСОБА_6 , який в це час спілкувався по мобільному телефону , а після закінчення розмови поклав телефон до кишені своїх штанів.
Після чого у обвинуваченого ОСОБА_5 та невстановлених досудовим слідством осіб виник злочинний умисел ,направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій намір, діючи з корисливих спонукань та згідно розподілених ролей, обвинувачений ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та попрохав у нього цигарку, яку той йому одразу і надав. Після чого , ОСОБА_6 піднявся по сходах ,щоб зайти до приміщення метро.
В цей час, дві невстановлені особи ,бажаючи реалізувати свої злочинні наміри , підійшли ззаду до потерпілого та заламали обидві руки за спину, тим самим подолали опір потерпілого . Обвинувачений ОСОБА_5 , виконуючи свою роль, дістав з кишені потерпілого мобільний телефон марки «Нокіа» сірого кольору , вартістю 400 гривень , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» ,вартістю 20 гривень .
Не реагуючи на вимоги потерпілого повернути йому телефон , обвинувачений ОСОБА_5 наніс йому удар кулаком правої руки в область лівого ока та переносиці ,чим спричинив йому тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 633 у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді синця навколо лівого ока з переходом в підочну ділянку і відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Після чого ,утримуючи при собі відкрито викрадене майно обвинувачений ОСОБА_5 та невстановлені особи з місця злочину зникли , а майном розпорядились на власний розсуд ,спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 430 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнав себе винним.
Підтвердив , що дійсно 06.03.2016 р. біля 20.30. знаходився біля станції метро «Вокзальна» , але був один і в злочинну змову ні з ким не вступав.
Він підходив до потерпілого і попросив у нього телефон ,щоб зателефонувати і той добровільно надав його . Він не наносив потерпілому ніяких ударів та не погрожував. Коли він хотів повернути потерпілому телефон ,його затримали працівники поліції ,а тому вважає себе не винним.
Недивлячись на таке відношення обвинуваченого до вчиненого , суд приходить до висновку ,що його винність знайшла своє підтвердження зібраними по справі доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 в суді пояснив,що 06.03.2016 р. біля 20 г. перебував біля станції метро «Вокзальна». У нього при собі знаходився мобільний телефон. До нього підійшов раніше незнайомий йому обвинувачений та ще двоє чоловіків ,які заламали йому руки , а обвинувачений витягнув з кишені його мобільний телефон ,а потім наніс йому удар в обличчя, від чого він впав на землю.
В поліцію він подав заяву , через деякий час був затриманий ОСОБА_5 , у якого був вилучений викрадений у нього телефон.
На даний час матеріальних претензій до обвинуваченого не має. В частині призначення покарання покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_7 в суді пояснив ,що перебував в березні 2016 року біля станції метро «Вокзальна». Побачив, що раніше незнайомий йому потерпілий ОСОБА_6 переслідує обвинуваченого. Потерпілий попросив допомогти йому, тому що обвинувачений забрав у нього мобільний телефон.
Він завів обвинуваченого до чергової частини міліції на вокзалі ,де у останнього з кишені вилучили мобільний телефон.
Свідок ОСОБА_8 в суді пояснив ,що 06.03.2016 р. у вечірній час був запрошений в службову кімнату ,що знаходиться в приміщенні залізничного вокзалу для участі в якості понятого. Він бачив як у обвинуваченого ОСОБА_5 був вилучений мобільний телефон. Ним був підписаний з цього приводу протокол.
Свідок ОСОБА_9 в суді пояснив , що 06.03.2016 перебував по службі біля залізничного вокзалу станції Київ-пасажирський, оскільки є працівником поліції і перебував у пішому патрулі.
У вестибюлі вокзалу до нього звернувся ОСОБА_6 і повідомив , що його побили та забрали мобільний телефон. По прикметам був затриманий ОСОБА_5 і доставлений в кімнату поліції . Потерпілий вказав, що це саме та особа,яка вдарила його в обличчя і забрала телефон. В подальшому у обвинуваченого було виявлено та вилучено викрадений мобільний телефон.
Свідок ОСОБА_10 дав аналогічні показання.
Відповідно до протоколу огляду від 06.03.2016 у ОСОБА_5 виявлено мобільний телефон марки «Нокіа» сірого кольору .(а.п. 90- 92).
Висновком експерта № 633 від 09.03.2016 при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 виявлене тілесне ушкодження : синець навколо лівого ока з переходом в підочну ділянку.
Характер і морфологічні властивості виявленого ушкодження ,свідчать про те,що воно утворилось від дії тупого предмету ,характерні особливості якого в ушкодженні не відобразились ,за давністю можуть відповідати 06.03.2016 ,не було небезпечним для життя та відноситься до легких тілесних ушкоджень ( за критерієм тривалості розладу здоров`я (а.п. 95-96).
Із протоколу пред`явлення для впізнання від 18.03.2016 вбачається,що потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених йому осіб впізнав ОСОБА_5 як особу ,яка відкрито викрала його майно. (а.п. 111-114).
Аналіз наведених вище доказів приводить суд до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 вчиненні умисних дій, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством ,що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.
Його дії суд кваліфікує за ст. 186 ч. 2 КК України.
Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинення.
В ході судового засідання як потерпілим , так і свідками давались чіткі , послідовні показання, які узгоджуються між собою. В суді не встановлено обставин ,які б свідчили про
наміри потерпілого оговорювати обвинуваченого.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину - відповідно до ст. 12 КК України він вчинив тяжкий, особу обвинуваченого , осудного , не зайнятого суспільно-корисною працею , без визначеного місця проживання і вважає , що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі , бо його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства .
Обставин ,які б пом`якшували та обтяжували б покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_5 винним за ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з 07.03.2016 року.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком чинності.
Речові докази: залишити в розпорядженні потерпілого.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження ,який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя :