Провадження № 1-кс/761/7598/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002995 від 19 березня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263-1, ч.2 ст.307,ч.2 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07 квітня 2017 року старший слідчий СУ ГУ НП у м. Києві капітан поліції ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002995 від 19 березня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263-1, ч.2 ст.307,ч.2 ст. 309 КК України, згідно якого просив накласти арешт на вилучені 28.12.2016 року під час проведення обшуку автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , грошові кошти, які вручалися ОСОБА_3 , а також грошові кошти, що належать ОСОБА_4 .О.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що воно підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч.10 ст.170 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обгрунтовує доводи клопотання (ч.2 ст.171 КПК України).

27 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «Форд» ,д.н.з. НОМЕР_2 ,з метою відшукання та вилучення наркотичних засобів,терміналів мобільного зв`язку з сім картами мобільних операторів зв`язку ,які використовує ОСОБА_4 .

Відповідно до матеріалів поданого клопотання, 28 грудня 2016 року в автомобілі «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , проведено обшук, в ході якого вилучено грошові кошти, на які слідчий просить накласти арешт.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (ч.5 ст.171 КПК України).

Як вбачається зі змісту клопотання та протоколу обшуку від 28 грудня 2016 року та враховуючи вимоги ч.5 ст.171 КПК України, а саме клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, проте дане клопотання подано до суду 07 квітня 2017 року, а тому слідчим пропущено строк для подачі клопотання до суду та не надано клопотання про поновлення пропущеного строку.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 163, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002995 від 19 березня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263-1, ч.2 ст.307,ч.2 ст. 309 КК України повернути прокурору відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1