Провадження № 1-кп/200/181/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро судове провадження № 1кп/200/552/16 (кримінальне провадження №0001085) за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, росіянина, громадянина України, який має не повну середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, суд -
В С Т А Н О В И В:
Прокурором обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що:

01.03.2016 року близько 16:00 годин, ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклих неприязних особистих відносин, скляною банкою об`ємом 3 л., заподіяв одного удару в верхню область голови потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання впала на підлогу будинку за вищевказаною адресою, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: закритої внутрішньочерепної травми у вигляді численних ран волосистої частини голови (тім`яна область по середині, права лобно-тім`яна область, ліва тім`яна область, ліва вушна раковина), крововиливів під оболонки, в шлуночки та в речовину головного мозку, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя потерпілого в момент заподіяння, що ускладнились нагноєнням ран та розвитком менінгіту (запалення м`якої мозкової оболочки), та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої ОСОБА_8 , крововиливів в м`яких тканинах голови в проекції ран; синців на верхній повіці лівого ока, в лобній області праворуч, на правій щоці розміром 1Х2 см.; на задній поверхні правого плеча по задній поверхні в нижній третині, крововиливів на фоні набряку м`яких тканин в лівій заднє-бічній поверхні тулуба, на рівні 8-9 ребер, та на рівні 10 ребра праворуч, які за своїм характером мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

11.03.2016 близько 05 годин 30 хвилин у приміщенні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечнікова» ДОР» наступила смерть потерпілої ОСОБА_8 від закритої внутрішньочерепної травми у вигляді численних ран волосистої частини голови, синців на голові та обличчі, крововиливів під оболонки, в шлуночки та в речовину головного мозку.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав. Пояснив, що точну дату подій він не пам`ятає, приблизно 02.03.2016 року він вранці прийшов додому до своєї знайомої ОСОБА_8 , яка проживала в будинку АДРЕСА_2 . Він раніше постійно допомагав ОСОБА_8 , працюючи по господарству, а вона йому за це платила гроші. 02.03.2016 року він прийшов до ОСОБА_8 , оскільки перед цим домовився з нею про роботу. Калитка у двір та двері будинку в неї були відчинені. Він зайшов до будинку та покликав ОСОБА_8 .. Вона йому не відповіла. Тоді він зайшов до кімнати і побачив, що ОСОБА_8 лежить і начебто спить. Він підійшов до неї ближче і побачив, що її обличчя в крові, були видні тілесні ушкодження. Тоді він своїм телефоном викликав швидку медичну допомогу. «Швидка» приблизно годину не приїжджала. Він сходив до сусіда ОСОБА_8 та повідомив, що знайшов її побитою. Через деякий час приїхала машина швидкої медичної допомоги і співробітники поліції. Співробітники поліції забрали його до Шевченківського відділення поліції. Двоє великих на зріст співробітників поліції почали йому погрожувати, залякувати та пропонувати дати покази, як він банкою вдарив ОСОБА_8 .. Він не витримав тиску і сказав, що це він побив ОСОБА_8 .. Проте він ОСОБА_8 не бив, а просто знайшов побитою. У них з ОСОБА_8 були добрі стосунки. Просив виправдати його у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Допитана під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 вона нічого не знає. ОСОБА_8 є сестрою її чоловіка. Їй зателефонував слідчий поліції та сказав що ОСОБА_8 забрала «швидка». Вона приїхала до лікарні. Лікарі сказали, що жити ОСОБА_8 не буде. Через дев`ять днів ОСОБА_8 померла. Раніше ОСОБА_8 лікувалася на «Ігрені», в неї були проблеми із головою, поводилася вона неадекватно. До ОСОБА_8 завжди приходили недобрі люди, жебраки, якісь невідомі особи приїжджали на машинах. Вона намагалася їм допомогти, годувала їх. Про ОСОБА_6 вона нічого поганого сказати не може. Він проживав, наскільки вона знає на АДРЕСА_1 . Які були у ОСОБА_6 відносини з потерпілою ОСОБА_8 вона не знає. ОСОБА_6 інколи допомагав їй ( ОСОБА_7 ).

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_9 пояснив, що ввечері 01.03.2016 року він разом із ОСОБА_6 вживав спиртні напої у нього вдома, на вул. Заміській в м. Дніпро. Після цього він пішов до себе додому, а ОСОБА_6 пішов до себе. ОСОБА_6 знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння. Ледве йшов тримаючись за стінку. Вранці ОСОБА_6 пішов до ОСОБА_8 .. Повернувся ОСОБА_6 хвилин через п`ятнадцять-двадцять. Сказав йому, що ОСОБА_8 начебто вбили. Він разом із ОСОБА_6 пішов додому до ОСОБА_8 .. Будинок ОСОБА_8 знаходиться приблизно в п`ятдесяти метрах від його будинку. Коли вони зайшли до будинку в кімнату, де лежала ОСОБА_8 , він ( ОСОБА_9 ), взявся рукою за її ногу. ОСОБА_8 відреагувала, простонавши. Він сказав ОСОБА_6 , аби той викликав «швидку» та поліцію. Поліцейські забрали ОСОБА_6 та його ( ОСОБА_9 ) до відділення поліції. У відділенні поліції поліцейські змусили його підписати протокол допиту та сказати, що ОСОБА_6 йому телефонував та казав, що він вбив бабцю. Працівники поліції погрожували йому тюрмою, якщо він цього не зробить. Проте ОСОБА_6 йому нічого такого не казав. Він сказав, що знайшов ОСОБА_8 побитою. На ОСОБА_6 він ніяких слідів крові не бачив. Про конфлікти ОСОБА_6 та ОСОБА_8 йому нічого не відомо. Охарактеризувати ОСОБА_6 може як спокійну, неконфліктну людину. Якщо виникає конфліктна ситуація, ОСОБА_6 може крикнути, не більше. В стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 завжди одразу йде спати.

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він проживає в будинку АДРЕСА_3 . Він працює «далекобійником», дома буває нечасто. Точну дату подій він не пам`ятає, це було у березні 2016 року. Він вранці на вулиці мив свою машину. Побачив, як до будинку ОСОБА_8 приїхала «швидка» та забрала ОСОБА_8 .. ОСОБА_6 він бачив біля «швидкої». Він був у нормальному стані. Про відносини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 нічого не знає.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до суду на виклики не з`явилися. Судом неодноразово ухвалювалося рішення при примусовий привід даних свідків.

Незважаючи на прийняті судом міри, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 співробітниками поліції та прокурором до суду доставлені не були, свідчень не надали.

Під час виконання ухвал суду про привід свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 25.04.2017 року до суду надійшов рапорт о/у СКП Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 , згідно якого місцезнаходження свідків встановити не виявилося можливим. Будинок свідка ОСОБА_13 згорів.

24.05.2017 року до суду надійшов рапорт о/у СКП Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 , згідно якого встановити місцезнаходження свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не виявилося можливим.

13.06.2017 року до суду надійшов рапорт о/у СКП Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_16 , згідно якого встановити місцезнаходження свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не виявилося можливим.

Судові повістки свідкам ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , направлені судом, повернулися з поштовою відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Дослідженням письмових доказів судом встановлено, що:

згідно протоколу огляду місця події від 02.03.2016 року, слідчий СВ Бабушкінського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 оглянула двір та будинок за адресою АДРЕСА_2 . В кухні будинку біля раковини знайдені уламки скляної банки. На шафі знайдені сліди буро-коричневого кольору. Знайдений та вилучений слід долоні руки, фрагмент скляної банки з слідами бурого кольору, фрагмент газети зі слідом низу взуття. До протоколу долучена фототаблиця (т.1 а.с. 6-16);

згідно висновку експерта №11/4.6-321 від 05.04.2016 року, слід долоні руки, розмірами 26х60 мм, вилучений 02.03.2016 року в ході огляду домоволодіння по АДРЕСА_2 , придатний для ідентифікації (т.1 а.с. 22-24);

згідно протоколу отримання зразків для експертизи від 25.03.2016 року, у ОСОБА_6 відібрані зразки крові (т. 1 а.с. 37);

згідно висновку експерта №639 від 11.04.2016 року, в слідах на вилучених у ОСОБА_6 : куртці об.№9, спортивних штанах об.№22, на тапку на ліву ногу, №25, на тапку на праву ногу, об. №№26, 27, знайдена кров, при встановленні видової приналежності якої, виявлений білок крові людини. В об. №№1-8, 10-21 на куртці, 23, 24, 24а на светрі, наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні крові в слідах на куртці об. №9, спортивних штанах об. №22, на тапку на ліву ногу №25, на тапку на праву ногу об. №№26, 27, виявлений антиген В. Отримані результати не виключають можливу приналежність крові в слідах об. №9, 22, 25, 26, 27 до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, що з урахуванням групової приналежності крові потерпілої ОСОБА_8 не виключає можливість походження слідів крові на куртці, спортивних штанах і тапках ОСОБА_6 від потерпілої ОСОБА_8 ..

Крім того, оскільки сам ОСОБА_6 має теж групу крові В з ізогемаглютиніном анти-А, то не можна виключити приналежність крові на куртці, спортивних штанах і тапках йому самому (т.1 а.с. 39-42);

згідно висновку експерта №147к від 29.03.2016 року, Кров підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.с. 43-);

постановою про визнання речовими доказами від 20.04.2016 року, до матеріалів справи долучено штани спортивні чорного кольору, куртка чорного кольору, светр чорного кольору, які належать ОСОБА_6 (т.1 а.с.45);

згідно висновку експерта №423 від 25.04.2016 року, на фрагменті скла (об`єкти №№1, 2) який був доставлений на дослідження, встановлена наявність крові та виявлений білок людини. При цитологічному дослідженні в об`єктах №№ 1; 2 мікрочастки тканин людини не знайдені. Статева належність крові не встановлена через відсутність форменних елементів крові в цитологічних препаратах, виготовлених з цих об`єктів.

При серологічному дослідженні крові в об`єктах №№ 1,2 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВ0.

Результати серологічного і цитологічного досліджень дають можливість припустити, що кров на фрагменті скла, представленого для дослідження, могла походити від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А із вмістом супутнього антигену Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі від потерпілої ОСОБА_8 , так і від підозрюваного ОСОБА_6 , враховуючи групові характеристики їх крові (т.1 а.с. 51-54);

постановою про визнання речових доказів від 26.04.2016 року до справи долучені фрагмент скляної банки зі слідами речовини бурого кольору (т.1 а.с. 56);

згідно висновку експерта №10/4.1-350 від 25.04.2016 року, один слід низу взуття, на фрагменті газети, виявлений та вилучений 02.03.2016 року в ході огляду місця події по АДРЕСА_2 , придатний для встановлення групової належності слідоутворюючого об`єкту. Вирішити питання придатності даного сліду для ідентифікації, можливо лише при наданні на дослідження конкретного слідоутворюючого об`єкту, а саме взуття, яким було залишено слід.

Один слід взуття на фрагменті газети, виявлений та вилучений при вказаних вище обставинах, залишений не мокасинами, вилученими 02.03.2016 року у ОСОБА_6 , а іншим взуттям (т.1 а.с. 63-67);

згідно висновку експерта №455/64-Е від 04.04.2016 року, на підставі даних судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_8 , у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: численних забійних та різаних ран у волосистій частині голови (тім`яна область по середині, права лобно-тім`яна область, ліва тім`яна область, ліва вушна раковина), крововиливів під оболонки, в шлуночки та в речовину головного мозку, крововиливи в м`яких тканинах голови в проекції ран; синці на верхній повіці лівого ока, в лобній області справа, на правій щоці. Синець на задній поверхні правого плеча по задній поверхні в нижній третині, крововиливи на фоні набряку м`яких тканин в лівій заднє-бічній поверхні тулуба, на рівні 8-9 ребер, та на рівні 10-го ребра. Виявлені тілесні ушкодження в області голови, що в своїй сукупності обумовили остаточний об`єм закритої внутрішньо-черепної травми, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які в даному випадку призвели до настання смерті.

Перелічені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли від дії твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі) та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Виявлені при дослідженні трупа ушкодження, виникли незадовго до надходження потерпілої в стаціонар.

Тілесні ушкодження в області голови, враховуючи їх особливості та розташування не є характерними для виникнення внаслідок падіння з висоти власного зросту. Слідів боротьби, волочіння не виявлено (т.1 а.с. 92-94);

протоколом огляду від 03.03.2016 року слідчий СВ Бабушкінського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області оглянув речі, видані молодшою медичною сестрою КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. Мечникова» ДОР. До протоколу долучена фото таблиця (т.1 а.с. 117-126);

згідно висновку експерта №919е від 07.03.2016 року, на основі судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_6 , у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 4-х саден: на тильній поверхні лівої кисті в проекції голівки 3-ї п`ясної кістки, на тильній поверхні лівої кисті на про максимальній фаланзі 2-го пальця та на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя в середній третині.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння (садна під буро-червоної коринкою дещо вище рівня оточуючої шкіри), можливо вказати, що термін їх отримання становить біля 3-4 діб до моменту огляду і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені від не менш як 2-3 механічних дій. (т. 1 а.с. 162-163);

Згідно висновку експерта №455/239-Е дод. від 24.04.2016 року, на підставі судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_8 , не виключено, що частина ушкоджень могла виникнути за обставин, на які вказує підозрюваний ОСОБА_6 , під час проведення слідчого експерименту. Виявлені ушкодження в області голови могли виникнути від 6 контактів травмуючим предметом (предметами) (т.1 а.с. 172-173);

згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 від 22.04.2016 року, останній показав, яким чином він наніс один удар скляною банкою по голові потерпілої ОСОБА_8 , від якого остання впала. На запитання експерта чи наносив ОСОБА_18 ще якісь удари потерпілій, останній відповів, що більше ударів потерпілій він не наносив. До протоколу долучена фото таблиця (т.1 а.с. 174-176).

Оцінюючи досліджені докази, суд приходить до висновку про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, до повноважень суду входить лише оцінка наданих доказів і не є функцією суду збирання доказів у справі.

ОСОБА_6 обвинувачується прокурором: у вчиненні умисних дій, що виразилися в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння ,що спричинило смерть потерпілого.

Дослідженими в ході судового розгляду даного кримінального провадження доказами, вина обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 судом не встановлена, а прокурором не доведена.

Так, допитані під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_10 пояснили суду, що безпосередніми свідками спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 вони не були. За даним фактом пояснити нічого не можуть.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що вранці 02.03.2016 року ОСОБА_6 пішов додому до потерпілої ОСОБА_8 .. Хвилин через 15 ОСОБА_6 повернувся та сказав, що знайшов її побитою. Вони разом пішли до ОСОБА_8 додому та викликали поліцію і «швидку».

Також свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що під час досудового слідства він під психологічним впливом співробітників карного розшуку Бабушкінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області оговорив ОСОБА_6 , давав слідчому покази про те, що ОСОБА_6 казав йому, що він вдарив ОСОБА_8 .. Проте ОСОБА_6 йому такого не казав.

Згідно показів підозрюваного ОСОБА_6 в момент коли він визнавав себе винним у вчиненні інкримінованого злочину, зафіксованих слідчим під час досудового слідства в протоколах допиту, протоколі слідчого експерименту, досліджених судом, ОСОБА_6 вказував на ту обставину, що він один раз вдарив ОСОБА_8 скляною банкою. Більше ударів він їй не наносив.

Даний факт відображено і в пред`явленому обвинуваченні, згідно якого ОСОБА_6 обвинувачується в спричиненні одного удару потерпілій ОСОБА_8 ..

Разом із тим, згідно висновку експерта №455/239-Е дод. від 24.04.2016 року, на підставі судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_8 , не виключено, що частина ушкоджень могла виникнути за обставин, на які вказує підозрюваний ОСОБА_6 , під час проведення слідчого експерименту. Виявлені ушкодження в області голови могли виникнути від 6 контактів травмуючим предметом (предметами) (т.1 а.с. 172-173);

Тобто, згідно висновків експерта, спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_8 в області голови, могли бути спричинені від не менше шести ударів травмуючим предметом.

Даний факт свідчить про ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 дійсно не знав, скільки всього було нанесено ударів потерпілій ОСОБА_8 та притримувався запропонованої йому версії.

Викладені обставини впевнюють суд в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 , дійсно не брав участі в нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 і не може пояснити їх кількість, що доводить правдивість його показів в суді, що він не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілій.

Більш того, поза увагою слідчого та прокурора залишилися інші тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої ОСОБА_8 в області ребер, які на кваліфікацію дій не впливають, проте свідчать про значну кількість нанесених потерпілій ударів.

Суд не приймає до уваги та не може покласти в обґрунтування обвинувачення ОСОБА_6 висновки експертизи №639 від 11.04.2016 року, згідно якої на речах ОСОБА_6 виявлені сліди крові, оскільки експерт не виключив можливість походження слідів крові на куртці, спортивних штанах і тапках ОСОБА_6 від самого ОСОБА_6 ..

Таким чином, будь-яких достатніх та обґрунтованих доказів, вказуючих на те, що саме ОСОБА_6 спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 суду не надано.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні трактуватися на користь обвинуваченого.

Виходячи з позиції ЄСПЛ, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину.
Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в яких він обвинувачується.
Відповідно до ч. 3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Відтак, ОСОБА_6 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст.373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , судом встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога перебував із діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Знятий з обліку в зв`язку із виїздом. У лікаря-психіатра під наглядом не перебуває, характеризується задовільно.

Таким чином обвинуваченого ОСОБА_6 , в зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого йому злочині, суд вважає за необхідне визнати невинуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та виправдати.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а саме в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть ОСОБА_8 та виправдати ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.
Обрану відносно ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Речові докази:

штани спортивні чорного кольору, куртка чорного кольору, светр чорного кольору, які належать ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 ;

інші речові докази зберігати при матеріалах справи.

Протоколи допитів свідків, та інші документи про зафіксовані процесуальні дії зберігати в кримінальній справі.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1