УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання про зняття судимості засудженого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
27 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва із заявою, в якій він просить зняти з нього судимість за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2010 року за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст.263 КК України.
В судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 підтримав доводи свого клопотання та прохав його задовольнити, пояснивши, що хоч Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» №1698-VІІ було внесено зміни до ст.91 КК України щодо заборони зняття судимостей до закінчення визначених ст.89 КК України строків у випадках засудження за умисні тяжкі, особливо тяжкі та корупційні злочини, проте вважав, що він має право на дострокове зняття судимості, оскільки положення ч.2 ст.91 КК України, які погіршують його становище, на нього не розповсюджуються, оскільки не мають зворотної дії в часі.
Згідно ст. 538 КПК України після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.
Відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2010 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який відноситься до особливо тяжких, та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відноситься до тяжкого злочину, відповідно до вимог ст. 12 КК України.
Пунктом 9 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визначаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
На підставі постанови Менського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2011 р. ОСОБА_3 умовно-достроково звільнено від покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києві від 01 березня 2010 року на 3 місяці 11 днів 26 березня 2011 року.
Строк зняття судимості з ОСОБА_3 по вказаному вище вироку 26 березня 2019 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КК України зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.
Частина 3 ст. 91 КК України регламентує, що зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон України «Про Національне антикорупційне бюро України» № 1698-VІІ, яким було внесено зміни до ст.91 КК України щодо заборони зняття судимостей до закінчення визначених ст.89 КК України строків у випадках засудження за умисні тяжкі, особливо тяжкі та корупційні злочини, набрав чинності 25 січня 2015 року, тоді, як право на дострокове зняття судимості у ОСОБА_3 виникло лише 26 березня 2015 року, тобто після вступу цього закону в силу, а тому положення ч.3 ст.91 КК України, які поліпшують становище особи, на ОСОБА_3 не розповсюджуються, оскільки мають зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
На підставі викладеного вище, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 засудженого за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, про дострокове зняття судимості.
Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. ст. 404, 405, 538, 539 КПК України, ст.ст. 89, 91 КК України

УХВАЛИВ:
Клопотання про зняття судимості ОСОБА_3 , визнаного винуватим та засудженого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2010 року за ч. 4 ст.187, ч. 1 ст. 263 КК України до 8 (восьми) років 6 місяців позбавлення волі - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м.Києва.
Повний текст ухвали буде проголошений 11 квітня 2017 року о 15 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1