Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/383/2017
У Х В А Л А

01.02.2017р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В :

Слідчим відділом прокуратури Миколаївської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000506.

У вказаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 10.01.2017р. прокурором Миколаївської області винесено повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ст. 27 ч.5, 368 ч.3, 190 ч.1 КК України. Відповідно до вказаного повідомлення ОСОБА_6 підозрюється в тому, що вона в квітні 2012р. отримала від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в якості неправомірної винагороди 500 доларів США та 4000грн., частину з яких в сумі 200 доларів США залишила собі, а решту суми передала судді Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_9 за прийняття позитивного рішення у цивільній справі 2-/1416/1449/2012 за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_8

17.01.2017 р. слідчий СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків у вигляді два рази на тиждень з`являтися до слідчого, не відлучатися з м. Миколаєва, утриматися від спілкування з Усенками та ОСОБА_9 , вказавши про наявність ризиків переховування від слідства та незаконного впливу на свідків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала.

ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні проти обрання запобіжного заходу заперечували, пославшись на наступне:

- 19.04.2012р. заступником генерального прокурора України щодо ОСОБА_9 було порушено кримінальну справу № 49-3474. Під час досудового розслідування постановою слідчого 21.04.2012 р. щодо ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області 06.05.2014р. кримінальну справу повернуто Генеральному прокурору для проведення додаткового розслідування. Після повернення з додаткового розслідування кримінальна справа була зареєстрована як кримінальне провадження № 0000506. Строки досудового розслідування у встановленому в законі порядку не продовжувалися, а за такого повідомлення про підозру було винесено за межами строків досудового розслідування, а за такого таке прийняте з порушенням процесу повідомлення про підозру є завідомо не обґрунтованим. До того ж вже мається запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, який у встановленому в законі порядку не скасований. ОСОБА_6 окремо наполягала на тому, що слідчий ОСОБА_5 під час допитів в якості свідка нагадував щодо наявності підписки про невиїзд, в зв`язку весь цей час вона була позбавлена можливості виїжджати на відпочинок в інші регіони та за кордон. Відсутні докази в обґрунтування тих ризиків, про які стверджує слідчий. З урахуванням майже п`ятирічного строку розслідування всі ризики про які вказує прокурор у судовому засіданні є надуманими.

Слідчий ОСОБА_5 пояснив що ОСОБА_6 він не забороняв виїзд та про наявність підписки про невиїзд не стверджував.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю за необхідне в задоволенні клопотання відмовити з наступних підстав.

ОСОБА_6 10.01.2017р. прокурором Миколаївської області повідомлено про підозру в скоєні злочину передбаченого ст. 27 ч.5, 368 ч.3, 190 ч.1 КК України. Вказане повідомлення про підозру винесено вповноваженою на це особою, підозра є обґрунтованою, підтверджується сукупністю доказів у вигляді: пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколу огляду грошових коштів, протоколу огляду місця події, протоколу обшуку службового кабінету ОСОБА_9 .

Щодо доводів сторони захисту про те що підозра є завідомо не обґрунтованою з процесуальних питань, то слід виходити з наступного.

В діючому кримінально-процесуальному законодавстві, в тому числі в Перехідних положеннях до КПК України, не міститься норм, що регламентують статус особи, після повернення щодо неї кримінальної справи на додаткове розслідування з подальшою реєстрацією справи в ЄРДР як кримінального провадження.

За такого слід виходити з загальних принципів, закладених в рішеннях ЄСПЛ, в ст. 7 КПК України та визначати правовий статус особи в залежності від того чи діють щодо неї певні процесуальні обмеження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається що 24.06.2014р. адвокат ОСОБА_4 звертався до слідчого у кримінальному провадженні з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та листом від 26.06.2014р. отримав відповідь про відмову в ознайомленні з матеріалами та відмову в попередженні про дату проведення слідчих дій, оскільки ОСОБА_6 не повідомлено про підозру, а за такого вона не є учасником процесу. Всі подальші дії слідчих прокуратури Миколаївської області щодо ОСОБА_6 також дають підстави стверджувати що щодо неї не було ніяких процесуальних обмежень.

Відповідно до ст. 283 ч.1 КПК України кожна особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. З огляду на вказану норму можна стверджувати про те що прокуратурою був порушений принцип "розумності строків" на прийняття процесуального рішення. Вказане має бути враховано при вирішенні питань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, однак це не є підставою стверджувати щодо неможливості подальшого притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки жодна норма КПК України не містить такої заборони.

Щодо доводів захисту про порушення строків досудового розслідування то слід виходити з наступного. В КПК України в редакції 1961р. наслідком порушення строків досудового розслідування було направлення справи на додаткове розслідування. Діючий КПК України такої норми не містить, а загальний аналіз свідчить про те що єдиними наслідками порушення строків досудового розслідування є скасування процесуальних обмежень щодо особи на стадії досудового розслідування та визнання отриманих доказів недопустимими при розгляді справи по суті.

Вбачається що після повернення справи на додаткове розслідування стороною обвинувачення отримувалися певні докази /зокрема висновок експертизи/, однак підозра є обґрунтованою навіть без вказаного доказу.

Щодо самих ризиків на які посилається слідчий та прокурор, то слід виходити з того що жодних доказів на підтвердження вказаних ризиків прокурором не надано, перебування ОСОБА_6 тривалий час на підписці про невиїзд, її явка в судові засідання та до слідчого, відсутність фактів впливу на свідків протягом майже 5 років свідчить про відсутність вказаних ризиків, що є підставою до відмови в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. 179, 193 КПК України

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити, зобов`язати на підставі ст. 194 ч.4 КПК України ОСОБА_6 з`являтися за кожною вимогою слідчого та суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1