Справа № 308/5387/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 22.05.2017 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, маючого професійно-технічну освіту, військовослужбовця строкової військової служби військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді моториста лісозаготівельного відділення взводу інженерних конструкцій інжирної роти військової частини пп НОМЕР_1 , солдат, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби військової частини пп НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 12, 16, 49, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 08.06.2016 самовільно залишив місце несення служби Ужгородський полігон ( АДРЕСА_3 ), та без поважних причин був відсутній на військовій службі по 06.06.2017, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини, проводячи час на власний розсуд, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби військовослужбовцем строкової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості укладеною 06 червня 2017 року між ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону капітаном юстиції ОСОБА_6 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч.5 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 була висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України. Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При цьому ОСОБА_4 погоджуються на призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом за ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України у вигляді арешту на строк на три місяці, із відбуванням на гауптвахті.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_4 згодний. Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, згідно ст.ст. 473, 394, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 06.06.2017 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану - вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 06.06.2017 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, вказують на кваліфікацію діянь за ч. 4 ст. 407 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України- угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про примирення від 06.06.2017 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України має право затвердити угоду.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України, із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, ніж передбачено законом - у вигляді арешту на строк три місяці, із відбуванням на гауптвахті.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 06 червня 2017 року між ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону капітаном юстиції ОСОБА_6 , про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Судові витрати, речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Угоду про визнання винуватості від 06 червня 2017 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону капітаном юстиції ОСОБА_6 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України, у вигляді арешту строком на три місяці з відбуванням на гауптвахті.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України_ в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1