Справа № 136/854/17
УХВАЛА
26 червня 2017 року м. Липовець
Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець клопотання, за матеріалами кримінального провадження №0000109 від 28.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної судової комплексної психолого - психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, жителя АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, яке було погоджене начальником Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про направлення до медичного закладу для проведення стаціонарної

судової комплексної психолого - психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що 27 квітня 2017 року близько 19:30 години, ОСОБА_4 , перебуваючи на полі, яке розташоване за с. Вахнівка Липовецького району, Вінницької області, у ході словесної суперечки, яка раптово виникла на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин із своїм сусідом по земельній ділянці ОСОБА_8 , наніс останньому один удар кулаком руки в обличчя.

Згідно висновку експерта №500 від 28.04.2017 року у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у слідчого виникли сумніви щодо наявності певних психічних вад у ОСОБА_4 , при цьому з`ясовано, що останній, згідно довідки виданої Липовецькою ЦРЛ перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка деменція внаслідок епілепсії з сутінковими розладами свідомості.

11 травня 2017 року було призначено амбулаторну судову комплексну психолого - психіатричну експертизу, до проведення якої залучено експертів дев`ятого відділення Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. Ющенка О.І. Однак, в ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні стаціонарної судової комплексної психолого - психіатричної експертизи, оскільки згідно висновку судово- психіатричного експерта № 178 від 18.05.2017 року Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І.Ющенка - ОСОБА_4 , 18.05.2017 року був оглянутий амбулаторно судово психолого - психіатричною експертною комісією, яка прийшла до висновку, що в зв`язку даними анамнезу про страждання експертного на епілепсію з розгорнутими судомними нападами, сутінковими станами, неодноразовими його госпіталізаціями в психіатричну лікарню та встановлення йому діагнозів: психічні розлади, обумовлені епілепсією у вигляді помірних характерологічних змін, рідких великих судомних нападів, сутінкових станів свідомості; легка деменція внаслідок епілепсії з сутінковими розладами свідомості, розгорнутими судомними нападами та психотичними розладами, для об`єктивного визначення його психічного стану, притаманних індивідуально-психологічних особливостей, ОСОБА_4 потребує тривалого (до 30 діб) обстеження в умовах психіатричного стаціонару з подальшим проведенням стаціонарної судово психолого - психіатричної експертизи.

З огляду на викладене суб`єкт звернення просить суд направити підозрюваного ОСОБА_4 до медичного закладу для проведення стаціонарної

судової комплексної психолого - психіатричної експертизи.

За відсутності клопотань учасників кримінального провадження фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Прокурора в судовому засіданні, зіславшись на обставини викладені у клопотанні просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що він являється інвалідом ІІ групи психічного захворювання, а тому з 17 років постійно проходить лікування в лікарні ім.. Ющенка, де має своїх психіатрів, в яких лікується, отож в медичних документах достатньо є відомостей про його стан здоров`я та перебіг хвороби, а тому підстав для направлення його до медичного закладу для проведення стаціонарної експертизи не вбачає.

Захисник в судовому засіданні вказав, що підстави для направлення його підзахисного до медичного закладу для проведення стаціонарної експертизи відсутні і вказане питання вже вирішувалось судом.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов висновку про таке.

Підстави та порядок направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи регулюються ст. 509 КПК.

Слідчим суддею встановлено, що підставою для звернення слідчого із даним клопотанням послугував лист висновок судово- психіатричного експерта № 178 від 18.05.2017 року Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І.Ющенка, відповідно до якого за наслідками проведеного амбулаторного судового психіатричного огляду рекомендовано було проведення обстеження ОСОБА_4 в умовах психіатричного стаціонару протягом тривалого спостереження в умовах стаціонару з подальшим проведенням стаціонарної судово психологічної експертизи.

У ч. 2 ст. 509 КПК закріплено, що стаціонарна психіатрична експертиза може бути проведена в разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи.

Психіатрична експертиза може проводитись як в амбулаторному, так і в стаціонарному порядку.

Згідно з п. 23 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 жовтня 2001 року N 397, експерти, які проводять амбулаторну експертизу, у разі неможливості відповісти на всі поставлені перед ними запитання обґрунтовують висновок про необхідність проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Із викладеного вбачається, що амбулаторна психіатрична експертиза є первинною стосовно стаціонарної психіатричної експертизи.

Разом з тим у ч. 1 ст. 509 КПК сформульовано загальні обставини, за наявності яких слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта для проведення психіатричної експертизи. Тобто у ч. 1 ст. 509 КПК вид цієї психіатричної експертизи не зазначається.

Водночас виокремлення у ч. 2 ст. 509 КПК додаткової підстави для призначення стаціонарної експертизи - необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи - дозволяє зробити висновок про те, що у ч. 1 ст. 509 КПК йдеться саме про амбулаторну психіатричну експертизу. Тому, вирішуючи питання про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи, слідчий суддя має керуватись висновком амбулаторної експертизи про необхідність здійснення тривалого спостереження та дослідження особи.

Крім цього, вирішуючи питання про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи, необхідно брати до уваги правові позиції ЄСПЛ, відповідно до яких тримання особи у психіатричному закладі без достатніх на те підстав є позбавленням свободи у значенні підпункту "е" пункту 1 статті 5 Конвенції (п. 67 рішення від 05 червня 2014 року у справі "Акопян проти України", п. 105 рішення від 17 квітня 2014 року по справі "Руденко проти України".

Поняття позбавлення свободи поєднує у собі як об`єктивний елемент, а саме тримання особи в обмеженому просторі протягом значного періоду часу, так і суб`єктивний елемент, тобто відсутність достовірної згоди особи на таке тримання (пп. 71 і 74 рішення від 16 червня 2005 року у справі "Шторк проти Німеччини").

Наведені висновки відповідають і практиці ЄСПЛ. Так, у пунктах 96, 97 рішення ЄСПЛ від 26 лютого 2015 року у справі "Заїченко проти України N 2" констатовано, що тримання під вартою особи, яка вважається психічно хворою, має відповідати цілям п. 1 ст. 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавленню осіб свободи у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного в підпункті "е".

При цьому, жодне позбавлення свободи особи, яка вважається психічнохворою, не може розглядатися як таке, що відповідає підпункту "е" п. 1 ст. 5 Конвенції, якщо воно було призначене без висновку медичного експерта. Це правило застосовується навіть якщо метою тримання заявника є отримання медичного висновку (пункти 47, 48 рішення від 05 жовтня 2000 року у справі "Вербанов проти Болгарії").

Ураховуючи викладене підставою для проведення стаціонарної експертизи є висновок амбулаторної експертизи про необхідність здійснення тривалого спостереження та дослідження підозрюваного ОСОБА_4 .

При цьому даний висновок амбулаторної експертизи має бути належним чином обгрунтований. Аналізуючи долучену до клопотання слідчого копію висновку експерта суд зауважує, що в проведенні амбулаторної експертизи приймали участь особи не наділені статусом судового експерта, зокрема лікар-психолог ОСОБА_9 . Це є неприпустимим, оскільки належними є висновки атестованих судових експертів, а не будь-яких інших фахівців у галузі медицини.

Крім того висновок експертної комісії про те, що для об`єктивного визначення психічного стану ОСОБА_4 та притаманних йому індивідуально психологічних особливостей він потребує тривалого обстеження та спостереження в умовах психіатричного стаціонару з подальшим проведенням стаціонарної судової психолого психіатричної експертизи не містить належного обгрунтівання. Наявне обгрунтування- це перерахування перенесених ОСОБА_4 хвороб і станів, які були встановлені лікарями раніше і при проведенному огляді під час абулаторної експертизи. При цьому жодних нових станів, які б не діагностувались у ОСОБА_4 раніше в обгрунтуванні не зазначено. Як вбачається з описової частини висновку ОСОБА_4 до проведення амбулаторної експертизи неодноразово лікувався і обстежувався і на дослідженні у екпертів перебувавла медична документація з цього приводу, експертною комісією визначено анамнез хвороби, психічний, неврологічний соматичний стани обстежуваного. При цьому про будь- які труднощі з цього приводу експертна комісія не зазначає, а обгрунтовуючи необхідність тривалого обстеження обмежується лише перерахуванням встановленого, що виходить за межі розумного.

За таких слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, оскільки висновок амбулаторної експертизи не містить належного обгрунтування неможливості надання висновку за результатами проведеної амбулаторної експертизи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 242, 372, 376, 509 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання, за матеріалами кримінального провадження №0000109 від 28.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної судової комплексної психолого - психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя ОСОБА_1