Ухвала іменем україни 13 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2016 року про повернення засудженому

ОСОБА_7 його апеляційної скарги на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2016 року.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня

2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
На зазначений вирок засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30 травня

2016 року було залишено без руху, а ухвалою цього ж суду від 24 червня 2016 року повернуто особі, яка її подала.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу про повернення апеляційної скарги засудженого, стверджуючи, що останній в установлений законом строк подав до суду апеляційну скаргу з усунутими недоліками, однак вона помилково була направлена до суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, виходячи з категорії ухвали апеляційного суду, про скасування якої порушує питання захисник, підставою для її скасування фактично може бути лише істотне порушення судом кримінального процесуального закону.

Як видно з касаційної скарги, захисник у ній наполягає на тому, що судом апеляційної інстанції було порушено право засудженого на захист та на оскарження судових рішень, оскільки фактично засуджений в установлені апеляційним судом строки подав доповнення до первинної апеляційної скарги, що судом при постановленні оскаржуваної ухвали враховано не було.

При цьому, на підтвердження своєї позиції захисник до своєї скарги надає відповідні документи.

Так, як убачається з листа Одеської установи виконання покарань, надісланого на запит захисника ОСОБА_6 та копії витягів з відповідних журналів цієї установи засуджений ОСОБА_7 17 червня 2016 року подав доповнення до апеляційної скарги до спецчастини зазначеної установи, які були відправлені до районного суду, у той час як були адресовані до Апеляційного суду Одеської області.

Тобто, з огляду на те, що копію ухвали від 30 травня 2016 року про залишення апеляційної скарги без руху засуджений отримав, відповідно до наявної у матеріалах провадження розписки 03 червня 2016 року,

ОСОБА_7 подав доповнення до апеляційної скарги в установлений законом строк.

Таке доповнення спецчастиною Одеської установи виконання покарань було скеровано до Малиновського районного суду

м. Одеси, у той час як кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 знаходилося в апеляційному суді, до інстанційної підсудності якого належало питання про наявність чи відсутність підстав та можливостей для відкриття апеляційного провадження на вирок районного суду за скаргою засудженого.

Тобто висновок апеляційного суду про те, що засуджений

ОСОБА_8 фактично не усунув недоліків своєї апеляційної скарги в установлений строк, у зв`язку з тим, що від останнього не надходило до суду жодних відповідних документів, фактично є помилковим.

Однак, наведені обставини не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки апеляційний суд, на час прийняття відповідного рішення не володів жодною інформацією про виконання засудженим ухвали від 30 травня 2016 року та усунення ним відповідних недоліків, тобто суд не допустив істотного порушення кримінального процесуального закону, що могло б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

До того ж, на даний час матеріали провадження не містять жодних документів, на які посилається сторона захисту, що свідчили б про усунення засудженим недоліків його касаційної скарги. Тобто, навіть у разі скасування оскаржуваної ухвали та направлення провадження до апеляційного суду, останній буде позбавлений можливості вирішити питання про наявність підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого (з виправленими недоліками), через відсутність цього документу у матеріалах провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому зазначеним Кодексом, а наведені в касаційній скарзі захисника обставини фактично є підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, який унаслідок помилкового скерування доповнень до апеляційної скарги від 17 червня 2016 року до іншого суду, був пропущений.

Керуючись статтями 404, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2016 року про повернення засудженому ОСОБА_7 його апеляційної скарги на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня

2016 року щодо нього ж залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 _________________ ОСОБА_2 ______________ ОСОБА_3