Справа №490/5561/17 03.07.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 липня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2017 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Полярне Шмідтівського району Магаданської області, РФ, мешкає в АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0002785.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
підозрюваний ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено.
Відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту із зобов`язанням прибувати за всіма викликами слідчого, прокурора та суду та покладенням обов`язку не залишати місце мешкання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці.
Узагальнені доводи апелянта.
Прокурор зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Висновки суду про відсутність вагомих доказів на підтвердження підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України є помилковими, а показання свідків такими, що підтверджують умисел останнього на спричинення смерті потерпілому та не доведення його до кінця з причин, що не залежали від волі підозрюваного. Так, з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 та протоколу пред`явлення останньому для впізнання ОСОБА_7 вбачається, що перший удар бокалом з-під пива ОСОБА_7 наніс в область голови потерпілого, далі наніс удар бокалом в область голови ОСОБА_10 . ОСОБА_9 вступився за ОСОБА_10 та почав відштовхувати ОСОБА_7 від останньої. У цей час ОСОБА_7 почав наносити йому удари руками по тулубу. Далі він побачив в руках нападника ніж та відчув неприємне відчуття в грудній клітині.
З протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 , з врахуванням даних протоколу пред`явлення останній для впізнання ОСОБА_7 , вбачається, що удари першим почав наносити ОСОБА_7 , вдаривши пивним бокалом ОСОБА_9 , а після її, від чого у неї відбулось запаморочення.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , з врахуванням даних протоколу пред`явлення останньому для впізнання ОСОБА_7 , вбачається, що він знаходився в барі та почув з вулиці звук біля бару розбитого скла та жіночий крик. Коли вибіг на вулицю, то побачив, що ОСОБА_10 лежить на клумбі біля бару, голова в неї була в крові. У цей час ОСОБА_7 нападав з ножем на ОСОБА_9 у якого вже був закривавлений одяг. Він відштовхнув ОСОБА_7 , вибивши з його рук ніж.
Зазначає, що суд, визнавши підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України необґрунтованою, лише перелічив прізвища, указаних свідків та потерпілих, не мотивувавши чому, на думку суду, вони, із врахуванням локалізації тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , не підтверджують дану підозру.
Вказує на те, що суд, посилаючись на наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не зазначає, у чому саме вони полягають. Водночас ОСОБА_7 офіційно не працює, має дружину та дитину, але вони проживають на тимчасово непідконтрольній території АР Крим, зареєстрований у м. Сіферополь та м. Києві.
Вважає, що висновок суду про малоймовірність переховування ОСОБА_7 на тимчасово окупованих територіях, оскільки він є учасником бойових дій в АТО та ненадання доказів щодо майнових можливостей до тривалого переховування, є необґрунтованими, оскільки вказане не може свідчити про відсутність у ОСОБА_7 намірів та фізичної можливості переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи суть підозри та розмір покарання, а тому вказаний ризик має місце.
Думка суду про відсутність доказів на підтвердження можливого впливу ОСОБА_7 на свідків, прокурор вважає спростовується тим, що ОСОБА_7 відомі анкетні дані та адреси проживання потерпілих та свідків, а з одним із свідків у нього дружні відносини, а тому з урахуванням позиції останнього щодо пред`явленої підозри та усвідомлення можливої міри покарання, є вагомі підстави вважати про можливий вплив на потерпілих та свідків з метою зміни останніми показань.
На думку апелянта, оскільки злочин був вчинений у стані алкогольного сп`яніння, наявний ризик вчинення ОСОБА_7 під час перебування на запобіжному заході не пов`язаного із триманням під вартою аналогічного насильницького злочину.
Сімейний стан та стан здоров`я не перешкоджає триманню ОСОБА_7 під вартою в умовах слідчого ізолятору.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він, 24.06.2017 р. близько 01.20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на сходинковому майданчику в барі «Перехрестя» за адресою м. Миколаїв, вул. Московська, 42, під час раптово виниклої сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, спочатку наніс ОСОБА_10 та ОСОБА_9 по одному удару пивним бокалом в область голови, а потім, з метою вбивства, наніс ОСОБА_9 один удар ножем в область грудної клітини, завдавши тяжкі тілесні ушкодження.
24.06.2017 р. відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0002785 за попередньою правовою кваліфікацією злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
24.06.2017 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєні злочинів, передбачених . 1 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Слідчий Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області звернувся до Центрального районного суду м Миколаєва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи яке вказав, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватись від слідства та впливати в незаконний спосіб на свідків та потерпілих.
Слідчий суддя, зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Підозру на даній стадії можливо визнати обґрунтованою, оскільки вимоги доведення обґрунтованості підозри є значно нижчими від вимоги доведення обвинувачення. Разом з тим вказав, що вагомих доказів на підтвердження підозри сам за цією кваліфікацією не має, єдиним доказом є медичні документи щодо нанесення поранення в життєво важливий орган. Щодо самої події у вигляді спричинення тілесного ушкодження (без врахування правильності кваліфікації або за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а також ч. 1 ст. 121 КК України), доказами на підтвердження обґрунтованості підозри є: протокол огляду місця події, пояснення потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Слідчий суддя зазначив, що з урахуванням покарання, що загрожує підозрюваному дійсно є ризик переховування від досудового слідства, однак з урахуванням відсутності вагомих доказів на підтвердження кваліфікації за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, того факту що підозрюваний є учасником бойових дій в зоні АТО і його переховування на тимчасово окупованих територіях є малоймовірним, не надання доказів його матеріальних можливостей до тривалого переховування, а тому дійшов висновку що ймовірність такого переховування є вкрай не значною.
Також вказав, що доказів на підтвердження впливу на свідків та потерпілих саме в незаконний спосіб прокурором не надано, а щодо можливості вчинення аналогічного насильницького злочину в стані алкогольного сп`яніння завадить йому обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, з урахуванням проживання останнього з батьками, які працюють, має бути цілодобовий.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу тримання під вартою, суд також враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року, у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (ст.29, 62 Конституції України).
Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею були дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених . 1 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, 24.06.2017 р. відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0002785 за попередньою правовою кваліфікацією злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України і 24.06.2017 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених злочинів.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані: протоколу прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 24.06.2017 р. відповідно якого йому нанесли ножове поранення; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 , за змістом якого описуються обставини бійки, що відбулась в барі «Перехрестя» та нанесення йому спочатку удару по голові скляним бокалом пива, а потім нанесення удару ножем; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2017 р., за яким ОСОБА_9 впізнав особу, яка нанесла йому удар ножем в область грудної клітини; виписки з медичної карти № 5277/816 від 24.06.2017 р. на ім`я ОСОБА_9 про отримання останнім тілесного ушкодження у виді проникаючого ножового поранення; виписки з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_7 , за змістом якої він перебував в стані алкогольного сп`яніння; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2017 р., за яким свідок ОСОБА_11 впізнав особу, яка з ножем в руках намагалась вдарити ОСОБА_9 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 24.06.2017 р., в якому описуються обставини бійки, що сталася між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , за яким останній бачив як ОСОБА_9 відбивався від іншої особи, яка намагалась нанести ОСОБА_9 удар ножем та свідок вибив із рук цієї особи ніж, при цьому у ОСОБА_9 одяг вже був у крові та інші долучені матеріали, свідчать про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру.
Як встановлено апеляційним судом, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. При цьому, слідчий суддя суду першої інстанції в повній мірі перевірив надані слідчим дані.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний пояснив, що наміру покидати місце мешкання, уклоняться від процесуальних дій не має.
У сукупності із вищезазначеними обставинами слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання під вартою підозрюваного, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_14 та інші обставини, які вказані у ст. 178 КПК України.
Підстави і мотиви прийнятого слідчим суддею рішення щодо клопотання слідчого наведені в ухвалі суду, з якими апеляційний суд погоджується.
З урахуванням характеру і обставин вчинення злочину, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в періоди з 13.08.2014 р. по 06.10.2014 р., з 13.03.2015 р. по 18.05.2015 р., з 27.11.2015 р. по 26.01.2016 р., апеляційний суд погоджується з тим, що вказаний вид запобіжного заходу із покладеними на підозрюваного процесуальними обов`язками, відображеними в ухвалі слідчого судді, у повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_14 під час досудового розслідування кримінального провадження та запобіжить ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2017 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ __________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3