Справа № 363/4914/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/350/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 29.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
« 29 » березня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 8 лютого 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Вишгородського районного суду від 8.02.2017р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001308щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд вказав на невідповідність обвинувального акту вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення та при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення не зазначено у чому саме полягають обставини вчинення злочину за кваліфікуючою ознакою повторності, як обов`язкової ознаки ч. 2 ст. 190 КК України, що складає об`єктивну сторону такого злочину, а міститься лише посилання, що злочин вчинено повторно.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу, як незаконну та необґрунтовану, у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України та призначити новий розгляд провадження у суді І інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор послався на те, що обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_7 належним чином сформульоване обвинувачення з посиланням на положення закону та частини статті закону України про кримінальну відповідальність, а твердження суду І інстанції про неконкретність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, у зв`язку з незазначенням у чому полягають обставини вчинення злочину за кваліфікуючою ознакою повторності, на думку апелянта є безпідставними, оскільки наявність чи відсутність повторності можливо встановити лише при дослідженні матеріалів провадження під час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

На думку колегії суддів, суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 прокурору з підстав, наведених в ухвалі суду.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Твердження суду про неможливість призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із вказаними недоліками обвинувального акту викладеними в ухвалі, є обґрунтованими.

Згідно п.13 ч.1 ст. 13 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та яким завершується досудове розслідування відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , свідчить про те, що при його складанні прокурором в повній мірі не було дотримано вимог ст. 291 КПК України.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, а пред`явлене обвинувачення є неконкретним.
Так, згідно обвинувального акту органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України за кваліфікуючою ознакою повторність, при цьому у сформульованому обвинуваченні та викладенні фактичних обставин вчинення інкримінованого злочину, не зазначено у чому саме полягають обставини вчинення злочину за кваліфікуючою ознакою повторності.
За таких обставин, враховуючи те, що неконкретність висунутого обвинувачення тягне за собою порушення права обвинуваченого на захист, суд І інстанції дійшов вірного висновку про неможливість призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом та про повернення його прокурору, для усунення зазначених недоліків, а тому ухвала суду І інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 8 лютого 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору - залишити без зміни.

Судді