АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008207, за обвинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Конотоп, Сумської області, який до утримання у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України, та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, який до утримання у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № №0008207 по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України, повернуто прокурору.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_10 у виді домашнього арешту та покладені на нього обов`язки залишено без змін та продовжено до 21 травня 2017 року.

Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін та продовжено до 19 травня 2017 року включно.

Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін та продовжено до 19 травня 2017 року включно.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що в обвинувальному акті, як у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, так і в формулюванні обвинувачення, при зазначенні події злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, часу, місця, способу їх вчинення, наявні суперечності та неконкретність пред`явленого обвинувачення. Обвинувальнийакт не містить конкретного обвинувачення ОСОБА_6 з чітким формулюванням обставин, які б відповідали зазначеній правовій кваліфікації закону України про кримінальну відповідальність, а також суперечності в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 .
Зокрема, обвинувальний акт не містить виклад обставин в частині дати та часу виникнення у ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_11 , коли саме та яким чином останні опинились у воді річки Дніпро, в тому числі відсутній час настання смерті останнього та відсутні відомості про те, коли дії ОСОБА_6 стали носити закінчений характер.
Крім того, наявні невідповідності у частині дати вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 стосовно ОСОБА_12 , оскільки у обвинувальному акті вказано про вчинення злочинних дій 12 червня 2016 року, разом з тим зазначено, що потерпіла ОСОБА_12 після вчинення ОСОБА_7 злочинних дій щодо неї була доставлена до лікарні 12 травня 2016 року.
На вказану ухвалу прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначав, що обвинувальний акт містить в собі виклад в належній формі фактичних обставин кримінальних правопорушень, у тому числі і тих обставин, які вказують на наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України.
Вказівка у обвинувальному акті дати доставлення потерпілої ОСОБА_12 до лікарні 12 травня 2016 року є опискою, та на думку апелянта, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
У судове засідання обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_13 не з`явилися, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, участь яких згідно з вимогами КПК України не є обов`язковою, а тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності зазначених осіб.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 та скасувати ухвалу суду першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому обвинувачення, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Приймаючи у підготовчому судовому засіданні у порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції правильно виходив з того, що всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 , що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань останньому, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що спричинили тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 146 КК України, та в умисному протиправному заподіянні смерті викраденій людині, з правовою кваліфікацією таких дій за п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України.
Згідно викладеного у обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_6 за п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України, 11 червня 2016 року, близько о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Києві, на березі річки Дніпро, неподалік дачного кооперативу «Осокорки», під час спільного розпиття спиртних напоїв із ОСОБА_11 , якого незаконно позбавлено волі та всупереч його волі доставлено до вищевказаного місця, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вступив з ОСОБА_11 у словесний конфлікт на ґрунті того, що останнього звинувачено у протиправних діях відносно його співмешканки ОСОБА_12 .

Продовжуючи свої дії, спрямовані на примушення ОСОБА_11 до визнання факту протиправних дій відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_6 почав здійснювати на ОСОБА_11 моральний та фізичний тиск.
Після того, як ОСОБА_11 черговий раз відмовився визнати факт протиправних дій відносно ОСОБА_12 , в якому його звинувачував ОСОБА_6 , у останнього раптово виник умисел на вчинення вбивства потерпілого.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи що його дії носять суспільно - небезпечний для життя ОСОБА_11 характер, передбачаючи наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, використовуючи свою фізичну перевагу, перебуваючи у воді річки Дніпро, шляхом тримання ОСОБА_11 за плечі, застосовуючи насильство, з метою подолання можливого опору потерпілого, тримав голову ОСОБА_11 під водою, в результаті чого останній, перебуваючи в безпорадному стані та не маючи змоги врятувати своє життя, потонув.
Згідно даних висновку судово-медичної експертизи №171 від 14 червня 2016 року, можна вважати, що смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії в результаті втоплення у воді.
Разом з тим, наведене формулювання обвинувачення не містить всіх складових об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України, зокрема в ньому не конкретизовано даних щодо дати та часу виникнення у ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_11 , коли саме та яким чином останні опинились у воді річки Дніпро, а також відсутній час настання смерті ОСОБА_11 та відсутні відомості про те, коли дії ОСОБА_14 стали носити закінчений характер, враховуючи, що труп ОСОБА_11 було виявлено в акваторії річки Дніпро 13 червня 2016 року.
З урахуванням того, що формулювання обвинувачення не містить викладу всіх елементів складу кримінального правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_6 , а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, висновок суду першої інстанції про наявність обставини, що перешкоджають подальшому судовому розгляду, є правильним, а тому доводи прокурора в цій частині є безпідставними.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо суперечностей у частині зазначення обставин вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України стосовно потерпілої ОСОБА_12 .
Зокрема, як убачається із викладених у обвинувальному акті обставин вказаного кримінального правопорушення, потерпілу ОСОБА_12 доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 12 травня 2016 року, де було констатовано біологічну смерть останньої, в той час як описане в обвинувальному акті умисне вбивство потерпілої обвинуваченим ОСОБА_7 мало місце 12 червня 2016 року, що свідчить про суперечності при викладі фактичних обставин обвинувачення та формулюванні обвинувачення.
Таким чином, приймаючи у підготовчому судовому засіданні у порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції правильно виходив з того, що всупереч вимогам ст. 291 КПК України, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення містять суперечності та протиріччя.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційну скаргу прокурора колегія суддів визнає необґрунтованою.

Таким чином, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прокурору законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачає.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, 21 травня 2017 року спливає строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , та 19 травня 2017 року спливає строк

тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а тому колегія суддів, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, вважає за необхідне вирішити питання доцільності продовження обраних обвинуваченим запобіжних заходів.
Враховуючи підстави застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України, та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінивши в сукупності тяжкість покарання за кримінальні правопорушення, що інкримінуються обвинуваченим, їх вік, стан здоров`я, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також приймаючи до уваги обставини, які були підставою для обрання їм запобіжних заходів у виді домашнього арешту, взяття під варту та продовження дії таких запобіжних заходів, які на даний час не змінилися, колегія суддів дійшла до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , та тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будуть недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

За таких обставин, враховуючи, що продовжений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закінчується 19 травня 2017 р., та строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 у виді домашнього арешту закінчується 21 травня 2017 року, термін дії обраного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів, тобто з 20 травня 2017 року до 18 липня 2017 року включно, а термін дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 у виді домашнього арешту підлягає продовженню на 60 днів, тобто з 22 травня 2017 року до 20 липня 2017 року року включно.

Підстав для зміни обраних обвинуваченим запобіжних заходів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 331, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без змін.

Продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладені на нього обов`язки на 60 днів, тобто з 22 травня 2017 року по 20 липня 2017 року включно.
Продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 20 травня 2017 року по 18 липня 2017 року включно.
Продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 20 травня 2017 року по 18 липня 2017 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :
_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3