н/п 1-кп/490/730/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2016 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , призваного для проходження військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить службу на посаді старшого механіка відділення технічного обслуговування взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
16 березня 2016 року громадянин ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 31.05.2016 № 104 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого механіка відділення технічного обслуговування взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини.
12 серпня 2016 року о 08 год. 30 хв. солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.
02 грудня 2016 року солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу, вчиненому в умовах особливого періоду, за вище викладених обставин, і дав показання про те, що у зазначений в обвинуваченні період він дійсно був відсутній у військовій частині та перебував за місцем свого проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , за сімейними обставинами. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, він добровільно прибув до військової частини. У вчиненому щиро кається.
Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних прчин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України (в редакції закону від 12.02.2015 року).
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби негативно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує з`явлення із зізнанням, щире каяття обвинуваченого, наявність на утриманні неповнолітніх дітей.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Обираючи покарання ОСОБА_3 суд враховує відсутність обтяжуючих покарання обставин. За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд в порядку ст. 69 КК України, вважає можливим призначити ОСОБА_3 більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді арешту, передбаченого ст. 60 КК України, яке військовослужбовці відбувають на гауптвахті.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не обиралися.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання, застосувавши ст. 69, ст. 60 КК України, у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці, з відбуванням покарання на гауптвахті.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1