Справа № 525/499/16-к
Номер провадження 1-кп/525/2/2017
Вирок
Іменем України
13 лютого 2017 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Велика Багачка, кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня професійно-технічна, не одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину 2011 року народження, не працюючого, інвалід ІІІ групи загальне захворювання, не судимого,
по ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Донецьк, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта базова загальна середня, фактично одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, інвалідності немає, не судимого,
по ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -
встановив:
Епізод № 1.
В ніч з 04 листопада 2015 року на 05 листопада 2015 року, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та не встановлена досудовим розслідуванням особа, з метою викрадення чужого майна, за попередньою змовою, приїжджали на автомобілі марки "Renault Kengoo", державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_5 , до якого був приєднаний причеп, до складського приміщення, яке знаходиться на території колишньої ферми в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, де таємно, скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, зі складу, вхідні двері якого були відсутні, користуючись відрами та полімерними мішками, що привезли з собою, і в які насипали насіння соняшнику, викрали 1271,04 кілограмів насіння соняшника, вартістю 10208,99 гривень, що належало ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 10208,99 гривень.
Епізод № 2.
Повторно, в ніч з 06 листопада 2015 року на 07 листопада 2015 року, у період часу з 01 години ночі по 03 годину ночі, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з метою викрадення чужого майна, за попередньою змовою, прибули на автомобілі марки "Renault Kengoo", державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_5 , до складського приміщення, яке знаходиться на території колишньої ферми в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, де таємно, скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, зі складу, вхідні двері якого були відсутні, користуючись відрами та полімерними мішками, що привезли з собою, насипали в 31 полімерний мішок насіння соняшнику, загальною вагою 819,5 кілограмів, завантажили в автомобіль марки "Renault Kengoo" 12 мішків із соняшником, загальною вагою 321 кілограм, в цей час до автомобіля підійшов власник насіння ОСОБА_8 , який спостерігав за діями обвинувачених з моменту їх приїзду до складу, затримав обох обвинувачених та викликав до місця події працівників Великобагачанського відділення поліції, у такий спосіб припинивши умисні, протиправні дії обвинувачених щодо викрадення його майна.
Обвинувачені намагалися викрасти насіння соняшнику, яке належало потерпілому ОСОБА_8 , загальною вагою 819,5 кілограмів, на загальну суму 6582,22 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованих йому злочинів не визнав, просив його виправдати, в своїх показаннях вказав, що наприкінці осені 2015 року йому зателефонувала незнайома йому особа на ім`я ОСОБА_10 і повідомив, що він є знайомим ОСОБА_11 , яку обвинувачений знав, та попрохав його, щоб той своїм автомобілем перевіз його речі, але так як його власний автомобіль був несправним, то він відмовився, але особа, яка телефонувала просила допомогти, тоді він поїхав до свого приятеля ОСОБА_12 та домовився з ним, щоб той допоміг ОСОБА_10 з перевезенням речей, після чого вони всі разом поїхали у селище Велика Багачка Полтавської області, ОСОБА_10 пообіцяв заплатити обом за допомогу у перевезенні, по дорозі ОСОБА_10 розповів всі обставини, ОСОБА_10 сказав, що потрібно поїхати погрузити соняшник, який знаходиться у його дядька, по дорозі він телефонував до нібито дяді ОСОБА_13 та домовлявся за соняшник. Потім вони поїхали в село Великобагачанського району, заїхали за село де знаходився ангар, який був відкритий, дверей не було зовсім, на запитання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , чому все так пізно, ОСОБА_10 відповів, що в його дядька є якийсь товариш, який займається аграрними справами, та що увечері зручніше, так як не має пайовиків та метушні і можна взяти більше насіння, ОСОБА_10 показав, що потрібно робити, крім того у селищі Велика Багачка ОСОБА_10 взяв з собою на поміч свого сусіда, у складі вони набирали мішки соняшнику та возили до його жінки додому, у селище Велика Багачка. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 допомагав ОСОБА_10 на другий день винаймати інший вантажний автомобіль марки «Фіат», білого кольору, щоб відвезти насіння соняшника на олійницю, що знаходилася у селі Радченки Миргородського району Полтавської області, коли відвозили насіння на олійницю вони разом із ОСОБА_5 допомагали ОСОБА_10 розвантажувати насіння соняшнику, після чого той розрахувався з ними, але не повністю, так як пояснював, що потрібно розрахуватися зі своєю дружиною, пообіцяв, що якщо в нього буде ще якась можливість, він потім додасть грошей. Щодо другого епізоду, пояснив, що ОСОБА_10 знову зателефонував та попрохав знову з`їздити та набрати насіння, вони втрьох: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , поїхали в те саме місце та зайшли до складу, ОСОБА_10 сказав скільки мішків потрібно набрати, ОСОБА_12 тим часом чекав їх в автомобілі, після чого ОСОБА_10 сказав, що відлучиться до жінчиного кума, який проживає неподалік складу, що сходить туди і повернеться до них, коли той пішов, то він разом з ОСОБА_12 пішли в склад насипати мішки соняшник, на той час він був одягнений в курточку чорного кольору та кросівки оранжевого кольору, і почали грузити насіння, потім із-за кута появився прожектор та невідома особа запитала чи не допомогти їм і зробив постріл вгору, після чого він зрозумів, що щось не так, невідома особа запитувала, що вони роблять, на що вони відповідали, що набирають насіння, що вони від ОСОБА_10 , на що особа відповіла, що не знає ніякого ОСОБА_10 , та змусив їх стати до автомобіля і покласти руки на дах автомобіля, потім посвітивши в обличчя та вистреливши з рушниці вгору, змусив їх лягти на землю між складом та автомобілем і почав його бити ногою в область грудей, а коли він сказав, що інвалід, почав бити ОСОБА_12 , після чого зателефонував дільничному, який приїхав через деякий час, на питання дільничного вони відповіли, що приїхали з міста Миргорода, що приїхали від ОСОБА_10 допомагати йому набирати соняшник, отримавши таку відповідь, дільничний та особа, яка їх затримала почали сміятися та визвали оперативну групу, з якою вони поїхали до райвідділу. Обвинувачений після вільної розповіді, вказав, що відповідно до статті 63 Конституції України та його прав, відмовляється надавати подальші показання та відмовляється відповідати на запитання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину в скоєнні інкримінованих йому злочинів не визнав, просив його виправдати, в своїх показаннях вказав, що п`ятого чи шостого числа точно він не пам`ятає 2015 року до нього приїхав обвинувачений ОСОБА_4 з чоловіком на ім`я ОСОБА_10 та запропонували йому роботу по перевезенню паю із села, вони сказали, що зателефонують після дев`ятої вечора та приїдуть до нього, потім вони зателефонували та приїхали до нього на таксі і поїхали з ним на його власному автомобілі у селище Велика Багачка до дружини ОСОБА_10 , взяли мішки та свого сусіда ОСОБА_15 Ажажу поїхали у село Довгалівку Великобагачанського району, на склад, дорогу показував ОСОБА_10 , набирали соняшник, загрузили та поїхали до дружини ОСОБА_10 , вигрузили, ОСОБА_10 сказав, щоб вони ночували в його дружини, але він не погодився, так як дома дружина та діти, він вигрузився та поїхав у місто Миргород додому, зранку знову поїхали до ОСОБА_10 у селище Велика Багачка, загрузили соняшник та поїхали у село Радченки на олійницю, ОСОБА_10 сказав, що дома є ще насіння та прохав потім допомогти його погрузити, запитав чи не має знайомих з більшим автомобілем, після того він, так як знав людей, які займаються перевезеннями, зателефонував знайомому ОСОБА_16 , у якого був автомобіль Фіат Дукат, після чого у місті Миргороді вони зустріли ОСОБА_17 , пересіли в його автомобіль та поїхали до ОСОБА_10 додому, де загрузилися та поїхали в село Радченки, допомагав завантажувати насіння також сусід ОСОБА_10 ОСОБА_18 , на олійниці вони здали соняшник та отримали гроші, після чого поїхали додому у місто Миргород та розійшлися. Потім до нього зателефонував наступного дня ОСОБА_19 та сказав, що ОСОБА_10 ще раз прохав їх допомогти з перевезенням соняшника, на що той погодився та вони поїхали його автомобілем у селище Велика Багачка, забрали ОСОБА_10 та поїхали на той самий склад, не доїжджаючи до складу ОСОБА_10 попрохав зупинитися та сказав, щоб вони їхали, а він підійде пізніше, так як потрібно було зайти до сестри жінки, потім вони з ОСОБА_20 поїхали до складу та почали грузитися, де були затримані невідомою особою, як в подальшому стало відомо, власником насіння ОСОБА_8 , потерпілим по справі, той стріляв у повітря з рушниці та сказав, щоб лягли на землю, після чого почав бити його та ОСОБА_19 , вони пояснювали, що вони не крадуть, а знаходяться в складі за проханням ОСОБА_10 , але останній їм не повірив, та викликав працівників поліції, першим приїхав дільничний та з громадянином ОСОБА_21 відібрали технічний паспорт на автомобіль, потім приїхала група та відвезли їх до райвідділу. Руслана він після цього не бачив. Обвинувачений після вільної розповіді, вказав, що відповідно до статті 63 Конституції України та його прав, відмовляється надавати подальші показання та відмовляється відповідати на запитання.
Однак, не дивлячись на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України при зазначених вище обставинах доведена сукупністю доказів, досліджених і перевірених в судовому засіданні.
Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який суду пояснив, що проживає в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, в його користуванні знаходиться близько 20 гектарів землі, яку він самостійно обробляє і в 2015 році половина площі була засіяна соняшником, після чого він був зібраний та засипаний у складське приміщення, яке він орендує, що знаходиться на території колишньої ферми в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, на момент крадіжки в ангарі проводився ремонт і двері були зняті та знаходилися в середині ангару. 05 листопада, зранку він приїхав і виявив крадіжку соняшника з ангару, після чого проїхав по селу та почав запитувати жителів села та отримав інформацію, що світлий автомобіль мікроавтобус з причепом їздив по вулиці вночі. Охорону складу здійснював його працівник або він особисто, а в ніч з шостого на сьоме листопада він залишився у складі, близько другої години ночі приїхав автомобіль та зупинився біля складу, він знаходився у складському приміщенні та заховався і почув, що хтось йде до складу, двоє невідомих зайшли в приміщення, постояли та перемовившись кудись пішли, через декілька хвилин повернувшись з відром та мішками почали набирати соняшник. Так як він був сам, то взяв з собою рушницю, яка зареєстрована належним чином. Через деякий час один з них вийшов та завівши автомобіль в`їхав у ангар та почали грузити соняшник, дочекавшись, коли особи погрузили насіння, потерпілий вийшов та запитав, що вони там роблять, на що ті почали виражатися в його сторону нецензурними словами, після чого він став світити ліхтарем та говорити, що він власник даного соняшника, на що ті зовсім не реагували, а тому він застосував зброю та вистрелив у повітря та в сторону колес автомобіля, змусивши невідомих осіб вийти з автомобіля, і зателефонував дільничному та повідомив про вчинений злочин, після чого приїхав дільничний, а через деякий час оперативна група працівників поліції, затримані розказували, як вони декілька разів приїздили по соняшник та про всі обставини злочину, соняшник грузили у бокові двері автомобіля, зазначав, що після пострілу автомобіль зупинився, а потім він витяг водія та іншу особу з автомобіля та затримав їх. Соняшник був кагатований в ангарі, якби було надібрано навіть мішок, то це відразу видно. Подія відбулася в ніч з 6 на 7 листопада 2015 року, об`яв стосовно перевозок він не подавав, обвинувачені під час затримання розповідали, що їх привів на місце якийсь ОСОБА_10 , що познайомилися з ним у місті Миргороді, ОСОБА_10 сказав, що є соняшник і його потрібно перевезти, і, що вони зароблять грошей, дана особа заплатила їм кошти, де вона знаходиться їм не відомо, під час злочину їх було двоє. Затримав він невідомих йому осіб близько третьої години ночі, автомобіль був марки "Renault Kengoo", державний номерний знак, який містив цифри НОМЕР_2 , всередині автомобіля було приблизно п`ятнадцять мішків, маса соняшнику після зважування була близько чотириста кілограм, соняшник було передано йому на зберігання. Зазначав, що було взято насіння соняшнику близько двох тон, соняшник йому крім вилученого не повертався, грошей не відшкодовували. Переданий працівниками поліції йому на зберігання соняшник він продав.
Показаннями свідка ОСОБА_22 , який суду показав, що він працює на посаді старшого інспектора Великобагачанського ВП ГУ НП в Полтавській області та обслуговує територію Великобагачанської селищної ради, в яку входить село Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області. З громадянином Омельяненком вони спілкуються по роботі і йому відомо, що даний громадянин утримує вдома власне господарство та на території села Довгалівка побудував свій склад і там зберігає сільськогосподарську продукцію, яку сам вирощує. В листопаді місяці 2015 року приблизно сьомого числа близько третьої години ночі до нього зателефонував громадянин ОСОБА_8 і повідомив, що він виявив факт крадіжки та затримав двох невідомих осіб, які здійснили цю крадіжку та попрохав його допомоги, він одівся та поїхав до складу, який належить потерпілому, біля складу стояв автомобіль марки "Renault Kengoo", темного кольору, біля якого лежали дві невідомі особи, зазначив, що це були саме обвинувачені, які знаходяться в залі судового засідання та ОСОБА_8 , який стояв над ними та намагався їх утримати, щоб вони не втекли, в руках у нього була рушниця, на його запитання, що трапилося, потерпілий пояснив, що здійснював охорону ангару та ним було виявлено факт крадіжки, показав, що мішки були набрані з насінням соняшника та знаходилися у кузові автомобіля, у складі стояли ще мішки з набраним насінням, він повідомив незнайомців хто він такий, показав посвідчення, тому, що перебував у цивільному одязі, на його запитання обвинувачені повідомили, що набирали соняшник, також в ході бесіди стало відомо, що вони перед цим за день чи за два приїздили також в ангар та набирали соняшник, після чого він зателефонував до чергового Великобагачанського ВП ГУ НП та попрохав щоб приїхала оперативна група. Згодом приїхала слідчо-оперативна група.
Показаннями свідків обвинувачення ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які суду показали, що проживають в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, на початку листопада місяця 2015 року вони йшли біля складу ОСОБА_8 та бачили, що коло складу стояв автомобіль "Renault Kengoo", а всередині складу хтось ходив. Наступного ранку приїздив по селу ОСОБА_8 та розпитував по селу, що хто бачив, а коли вони йому розповіли про те, що бачили в ніч машину, то останній повідомив про крадіжку насіння соняшника, зазначали, що номеру автомобіля на бачили, так як було темно, бачили автомобіль на відстані десяти метрів з виключеним світлом фар, темного кольору. Вони бачили автомобіль близько другої години ночі.
Показаннями свідка обвинувачення ОСОБА_25 , який суду показав, що проживає у місті Миргород Полтавської області та знає обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначив, що одного разу точної дати і часу вказати на зміг, ОСОБА_5 зателефонував та попрохав перевезти якесь зерно, так як він займався перевезенням вантажів, він зустрівся з обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ще з двома хлопцями в місті Миргород по вулиці Багачанська, вони йому повідомили, що потрібно перевезти зерно з селища Велика Багачка Полтавської області в село Радченки Миргородського району, вони домовилися, всі сіли до нього в автомобіль та поїхали до селища Велика Багачка, перевезли зерно на олійницю, після чого поїхали у місто Миргород, де вони розрахувалися та сіли у свій автомобіль "Renault Kengoo", синього кольору, після чого він їх не бачив, послуг з навантаження розвантаження він не надавав, тільки перевозив, їздив один раз, розраховувався невідомий чоловік, якого в залі немає, перевіз близько 1,5 тони.
Показаннями свідка обвинувачення ОСОБА_26 , який суду показав, що проживає у селі Радченки Миргородського району Полтавської області, працює на олійниці, восени 2015 року, зранку, до нього зателефонував хазяїн олійниці та сказав, що привезуть соняшник, щоб він вийшов на роботу та прийняв насіння, він вийшов на олійницю та прийняв соняшник у невідомих осіб, які повідомили, що після обіду ще привезуть, після чого він розплатився та останні поїхали в невідомому напрямку, потім ще раз приїздили на білому автомобілі, так само в них прийняв насіння та розрахувався, через кілька днів на олійницю приїздив слідчий з Великої Багачки, вилучив блокнот, в якому було записано час, вага, ціна та номери автомобілів, які приїзджали здавати насіння соняшнику, вказав, що обидва обвинувачених приїздили двічі в один день здавати насіння соняшника, зранку приїздили на автомобілі троє, близько обіду на білому автомобілі приїздило четверо осіб.
Заявою потерпілого ОСОБА_8 до Начальника Великобагачанського РВ поліції про вчинення крадіжки від 07 листопада 2015 року (том 1 а.п. 159).
Посвідченням водія на ім`я ОСОБА_5 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки "Renault Kengoo", державний номерний знак НОМЕР_1 , колір синій, який належить обвинуваченому ОСОБА_5 (том 1 а.п. 165).
Протоколом огляду від 07 листопада 2015 року складського приміщення в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області та транспортного засобу, який знаходився поруч зі складським приміщенням, марки "Renault Kengoo", державний номерний знак НОМЕР_1 , колір синій, з фототаблицями до нього, за участю понятих. Зважено полімерні мішки, в яких знаходилося насіння соняшника: 12 мішків, що знаходилися в автомобілі марки "Renault Kengoo", державний номерний знак НОМЕР_1 , загальна маса 321 кілограм, та мішки, які стояли у складському приміщенні 19 мішків, загальна вага насіння соняшника 498,5 кілограмів. Загальна кількість полімерних мішків, в які насипано насіння соняшника 31, загальна вага насіння соняшника 819,5 кілограмів. Автомобіль знаходиться напроти воріт у складське приміщення, ворота відсутні, всередині знаходиться насіння соняшника насипом, територія складського приміщення не огороджена, після огляду вилучено транспортний засіб марки "Renault Kengoo", державний номерний знак НОМЕР_1 , 12 мішків насіння соняшнику загальною вагою 321 кілограм (том 1 а.п. 166-172).
Протоколом огляду від 12 листопада 2015 року олійниці в селі Радченки Миргородського району Полтавської області, в присутності власника, за участю понятих, з фототаблицями до нього, оглянуто записи відео реєстраторів на об`єкті та блокнот, у який заносяться відомості про приймання насіння, зроблено фотокопії аркушів блокноту за датою 05.11.2015 року, 12.11.2015 року. На аркуші блокноту 10-11 з датою 05.11.2015 року, внесено два записи про прийняття насіння соняшнику, транспортний засіб, державний номерний знак якого містить наступні символи « НОМЕР_3 », прийнято насіння соняшнику 1152 кілограма, транспортний засіб, державний номерний знак якого містить наступні символи « НОМЕР_4 », прийнято насіння соняшнику 1753 кілограма. Всього прийнято 05 листопада 2015 року насіння соняшника 2905 кілограм (том 1 а.п. 177-186).
Договором оренди нежитлового приміщення від 01 січня 2014 року, що підтверджує те, що потерпілий дійсно має право користування складським приміщенням в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області (том 1 а.п. 188-192).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.04.2016 року, за участю понятих з фототаблицями до нього, на якому потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу, яка здійснювала крадіжку належного йому насіння соняшника в ніч з 06 на 07 листопада 2015 року, а саме обвинуваченого ОСОБА_4 (том 1 а.п. 219-222).
Протоколом огляду зошита /блокноту/ від 04 травня 2016 року в селі Радченки Миргородського району Полтавської області, на території олійниці, яким оглянуто та вилучено блокнот, який містить відомості про приймання насіння соняшника у обвинувачених саме 05 листопада 2015 року, а саме вагу, ознаки транспортних засобів, які привозили насіння соняшнику, кошти, які було сплачено після прийняття насіння (том 1 а.п. 230-233). На фотокопії №4 додатку до протоколу (том 1 а.п. 132) внесено два записи про прийняття соняшнику за датою 05.11.2015 року: транспортний засіб, державний номерний знак якого містить наступні символи « НОМЕР_3 », прийнято насіння соняшнику 1152 кілограма, транспортний засіб, державний номерний знак якого містить наступні символи « НОМЕР_4 », прийнято насіння соняшнику 1753 кілограма. Всього прийнято 05 листопада 2015 року насіння соняшника 2905 кілограм.
Протоколами пред`явлення особи для впізнання від 12.05.2016 року, 17.05.2016 року, 17.05.2016 року по фотознімкам, за якими обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , свідок ОСОБА_27 , не змогли впізнати особу на ім`я ОСОБА_10 (том 1 а.п. 236-239, 241-242).
Протоколом слідчого експерименту від 12.05.2016 року, за участю понятих, з фото таблицями до нього, на якому зафіксовано, куди відвозили насіння соняшника обвинувачені разом із невстановленою досудовим слідством особою, в селищі Велика Багачка Полтавської області, в ніч з 4 на 5 листопада 2015 року, обвинувачений ОСОБА_5 вказав на домогосподарство по АДРЕСА_3 (том 1 а.п. 243-246).
Довідкою №В-3187 від 28.11.2016 року Полтавської торгово-промислової палати України про те, що мінімальна закупівельна ціна насіння соняшника по Україні станом на листопад 2015 року могла складати 8032 гривні за 1 тонну (а.с. 173).
Суд зазначає, що протокол слідчого експерименту від 19.04.2016 року за участю свідка ОСОБА_27 (том 1 а.п. 205-2014), суд не розглядає як доказ, що підтверджує фактичну вагу викраденого насіння соняшника зі складського приміщення, яке знаходиться на території колишньої ферми в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області та належне потерпілому ОСОБА_8 , крадіжка якого здійснена обвинуваченими з невстановленою слідством особою в ніч з 04 на 05 листопада 2015 року, зважаючи, що показання даного свідка, які покладені в основу експерименту щодо фактичної ваги викраденого є його припущенням і не можуть використовуватися при обрахунку фактичної ваги викраденого насіння. Щодо встановленого способу проникнення осіб, які здійснили крадіжку до приміщення, та способу наповнення, пакування та перенесення полімерних мішків з соняшником до транспортного засобу, то зазначене свідком не суперечить, а ні показам обвинувачених, а ні показам потерпілого.
Суд критично відноситься до показань свідка обвинувачення ОСОБА_27 з огляду на те, що відомості отримані судом під час судового слухання свідчать про наявний конфлікт інтересів даної особи з інтересами обвинувачених осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та приймає показання свідка обвинувачення тільки в тій частині, в якій вони не суперечать показам обвинувачених, а саме, що в ніч з 04 листопада 2015 року на 05 листопада 2015 року, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та не встановлена досудових розслідуванням особа, приїжджали на автомобілі марки "Renault Kengoo", до якого був приєднаний причеп, до складського приміщення, яке знаходиться на території колишньої ферми в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, де шляхом вільного доступу, зі складу, вхідні двері якого були відсутні, користуючись відрами та полімерними мішками, що привезли з собою, набрали насіння соняшнику та відвезли до селища Велика Багачка Полтавської області.
Показання свідка захисту ОСОБА_28 , яка суду показала, що проживає у місті Миргороді Полтавської області, обвинувачений ОСОБА_4 являється її сусідом, і що вона осінню 2015 року познайомилася з особою на ім`я ОСОБА_10 , який у розмові з нею запитав, чи не має у неї якихось знайомих на автомобілі для того, щоб перевезти речі від дружини, після чого остання запитала у ОСОБА_29 , так як в нього був автомобіль, та дала ОСОБА_10 номер його телефону, більше вона ОСОБА_10 не бачила, з ним познайомилася під час відпочинку в кафе, у місті Миргород, ОСОБА_10 повідомляв її, що сам родом з міста Кременчук, а зараз мешкає у жінки у сел. Велика Багачка, ці події відбувалися в жовтні місяці 2015 року та по даному факту їй більше нічого не відомо. Наведені свідком факти, суд не розцінює, як підтвердження того, що у обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не було прямого умислу на викрадення чужого майна.
Клопотання захисника ОСОБА_6 щодо визнання показання свідка ОСОБА_27 недопустимим доказом, суд вважає таким, що задоволенню не підлягає, показання отримані відповідно до вимог процесуального кодексу, а тому відсутні підстави для визнання його паказань недопустимим доказом по справі.
Клопотання захисника ОСОБА_6 щодо визнання відеозапису, що міститься на накопичувачі чорного кольору з написом ВЕ0910NVGB, який було переглянуто судом, недопустимим доказом, суд вважає таким, що підлягає до задоволення, з огляду на те, що даний доказ не був відкритий стороні захисту стороною обвинувачення, письмове підтвердження даного факту, як того вимагає ч. 9 ст. 290 КПК України, суду першої інстанції, включно до виходу суду в нарадчу кімнату, не надано.
Клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом по справі протоколу огляду від 07 листопада 2015 року (том 1 а.п. 166-172), з огляду на те, що при зважуванні полімерних мішків, в яких знаходилося насіння соняшнику використовувалися ваги, про які не має відомостей про те, що дані електронні ваги є сертифікованими, суд не вважає таким, що підлягає до задоволення, з огляду на те, що відповідно вимог статті 237 КПК України, слідчий при огляді має право здійснювати вимірювання, які мають значення для кримінального провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому КПК України. Норми КПК не встановлюють імперативної норми, яка зобов`язує суд визнавати проведену слідчу дію незаконною у разі відсутності інформації про сертифікацію відповідного приладу. Огляд проведено відповідно до вимог ст. 237 КПК України, в присутності понятих, протокол не містить будь-яких зауважень чи доповнень. Щодо заперечень сторони захисту щодо не врахування слідчим при огляді ваги полімерних мішків, то суд зазначає, що вважає здійснені вимірювання такими, що поза розумними сумнівами вказують та визначають загальну масу викраденого насіння соняшника, по другому епізоду, що відповідає 819,5 кілограм.
Показання обвинувачених щодо того, що вони не мали наміру здійснювати крадіжку чужого майна, а лише допомагали іншій особі здійснити перевезення належного їй майна, суд розцінює критично, як лінію захисту, що дозволить уникнути покарання за скоєне, звертаючи увагу на активність дій обвинувачених, здійснення вказаних в обвинувальному акті дій в нічний час, за відсутності інших осіб на місці скоєння злочину, а також віддаленість місця вчинення злочину від місця проживання обвинувачених та обставин затримання їх потерпілим при яких обвинувачені намагалися втекти з місця злочину, що вказує на прямий умисел на здійснення крадіжки, наявність плану та домовленості щодо здійснення крадіжки між її учасниками.
Відносно заяви сторони захисту, що обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід виправдати за пред`явленим обвинуваченням, з огляду на те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, з урахуванням того, що п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, визначення розміру матеріальних збитків визначається тільки на підставі експертизи, то суд не погоджується з такими доводами сторони захисту та зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що викрадене насіння не збереглося, а тому призначення відповідної експертизи є неможливим. Щодо визначення розміру матеріальних збитків, то з огляду на відсутність можливості провести відповідне експертне дослідження, у зв`язку з відсутністю об`єкта дослідження, суд вважає належним доказом по справі довідку В-3187 від 28.11.2016 року Полтавської торгово-промислової палати України про те, що мінімальна закупівельна ціна насіння соняшника по Україні станом на листопад 2015 року могла складати 8032 гривні за 1 тонну (а.с. 173), яка була відкрита сторонам кримінального провадження та оглянута судом в судовому засіданні, і яка в розумінні ч. 1 ст. 84 КПК України є джерелом доказів, та містить фактичні дані щодо даного кримінального провадження. Щодо зауваження сторони захисту про те, що в залежності від сорту, вологості та інше, насіння соняшнику має різну вартість, то суд зазначає, що довідка надає відомості щодо найменшої закупівельної ціни соняшнику по Україні на листопад 2015 року, яка становить 8032 гривні за 1 тонну.
Між тим, з огляду на вище зазначене, суд вважає не доведеним стороною обвинувачення, розміру матеріальних збитків, в сумах, визначених в обвинувальному акті, зважаючи на те, що стороною обвинувачення необґрунтовано взято за основу середню ціну насіння соняшника, зазначену в довідці В-3187 від 28.11.2016 року Полтавської торгово-промислової палати України, що становить 9920 гривень за тону, а тому суд вважає, що розмір шкоди завданої потерпілому, який поза розумних сумнівів доведено стороною обвинувачення в судовому засіданні, складає по епізоду №1 10208,99 гривень, по епізоду №2 6582,22 гривень, з розрахунку, при якому ціна викраденого соняшника складає 8032 гривні за 1 тонну.
Суд зазначає, що при розрахунку розміру матеріальних збитків, суд керувався вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, що зобов`язує суд проводити судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а тому суд вважає доведеним вагу викраденого насіння соняшника у розмірах зазначених в обвинувальному акті, а саме: по епізоду №1 1271,04 кілограм, по епізоду №2 - 819,5 кілограм.
Інші досліджені та долучені до матеріалів кримінального провадження докази, як сторони обвинувачення так і сторони захисту, не спростовують висновків суду.
Таким чином, протиправні дії ОСОБА_4 по першому епізоду, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.
Протиправні дії ОСОБА_5 по першому епізоду, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.
Протиправні дії ОСОБА_4 по другому епізоду, що виразилися, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Протиправні дії ОСОБА_5 по другому епізоду, що виразилися, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, відсутні.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, відсутні.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходив із загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, даних, що характеризують його особу, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, зокрема наявність ІІІ групи інвалідності, наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини 2011 року народження, та матері, якій встановлено ІІ групу інвалідності, позитивної характеристики з місця проживання та громадської організації, членом якої перебуває, невідшкодування потерпілому завданих збитків, наполяганні потерпілого на реальному відбутті покарання обвинуваченим, а тому суд вважає за можливе призначити покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, не вбачаючи підстав для звільнення від покарання та застосування покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходив із загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, даних, що характеризують його особу, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, зокрема позитивної характеристики з місця проживання, наявність на утриманні обвинуваченого трьох неповнолітніх дітей, невідшкодування потерпілому завданих збитків, наполягання потерпілого на реальному відбутті покарання обвинуваченим, а тому суд вважає за можливе призначити покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, не вбачаючи підстав для звільнення від покарання та застосування покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Речові докази по даному кримінальному провадженню: 1) флеш-накопичувач з відеозаписами, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження (том 1 к.п.), слід залишити в матеріалах кримінального провадження; 2) зошит (блокнот) на 95 аркушах, переданий на зберігання до камери речових доказів Великобагачанського ВП ГУ НП у Полтавській області, повернути власнику; 3) автомобіль марки "Renault Kengoo", державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_5 , слід повернути власнику.
Запобіжний захід до обвинувачених застосовувався у виді особистого зобов`язання, строк застосування з 24 березня 2016 року по 24 травня 2016 року (том 2 а.п. 39-42, 59-62). В подальшому до обвинувачених запобіжний захід не застосовувався.
Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 місяці арешту; за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту.
На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 4 місяців арешту.
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 місяці арешту; за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 місяці арешту.
На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 4 місяців арешту.
До набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження до засуджених не застосовувати.
Речові докази по справі: 1) флеш-накопичувач з відеозаписами, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження (запечатано до конверту та долучено до тому 1 к.п.), після набрання вироком законної сили, слід залишити в матеріалах кримінального провадження; 2) зошит (блокнот) на 95 аркушах, який передано на зберігання до камери речових доказів Великобагачанського ВП ГУ НП у Полтавській області, після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_30 ; 3) автомобіль марки "Renault Kengoo", державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Великобагачанський районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1