АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/856/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: № 639/137/17
Категорія: питання, пов`язані з виконанням вироку
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 року, відповідно до якої засудженого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, засудженого вироком Люботинського міського суду Харківської області від 11 листопада 2011 року за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289, 70,71 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
звільнено умовно достроково від покарання, призначеного вироком Люботинського міського суду Харківської області від 11 листопада 2011 року на невідбуту частину 1 рік 6 місяців 1 день.

Приймаючи таке рішення, суд в ухвалі зазначив, що засуджений ОСОБА_8 на момент розгляду клопотання відбув понад 3/4 строку призначеного покарання, за час відбування покарання має сім заохочень, стягнення, що накладалися раніше, погашені у встановленому законом порядку, працевлаштований, приймає активну участь у роботі самодіяльних організацій.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить оскаржувану ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що за час перебування у місцях позбавлення волі ОСОБА_8 мав 5 стягнень, заохочувався 7 разів для стимулювання правослухняної поведінки, що свідчить про те, що останній став на шлях виправлення, але не виправився, був працевлаштований у колонії днювальним і лише в останні місяці, для справляння вигляду працівника різником металу, цивільний позов на суму 216570 грн. за вироком суду не відшкодував, а наявність констатованих судом позитивних змін у поведінці засудженого ОСОБА_8 не створюють у своїй сукупності виправлення у розумінні ст. 6 КВК України.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, якій підтримав апеляційну скаргу, засудженого, його захисника, які заперечували проти її задоволення, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, особової справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Положення ч. 2 ст. 81 КК України передбачають, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а відповідно до п. 3 ч. 3 цієї ж статті, таке звільнення можливе після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та обставин, встановлених судом першої інстанції, ОСОБА_8 засуджений вироком Люботинського міського суду Харківської області від 11 листопада 2011 року за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289, 70,71 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 лютого 2016 року ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 29 вересня 2007 року по 30 листопада 2011 року за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 11 листопада 2011 року зараховано у строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахується з 29 вересня 2007 року, кінець строку 28 липня 2018 року. На момент розгляду клопотання районним судом ОСОБА_8 відбув 13 років 5 місяців 29 днів, тобто понад 3/4 частини строку покарання. Невідбута частина складала 1 рік 6 місяців 1 день.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 29 вересня 2007 року. У Холодногірській виправній колонії (№18) останній відбуває покарання з 26 грудня 2011 року. За час попереднього ув`язнення та відбування покарання засуджений допускав порушення режиму тримання, за що має п`ять стягнень, які погашені у встановленому законом порядку. Має сім заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці.
Згідно характеристики на засудженого, останній за час відбування покарання характеризувався посередньо. Мав три стягнення, але під дією заходів виховного впливу змінив свою поведінку на кращу. Всі стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, одне з яких відмінено згідно вказівки Харківської місцевої прокуратури №2. Так, за сумлінну поведінку та ставлення до праці ОСОБА_8 сім разів заохочувався правами представників адміністрації установи. Працевлаштований на виробництві установи в цех №1 різником металу, до праці ставиться добре. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, під час проведення бесід профілактично-виховного характеру проявляє тактовність та щирість, виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Професія», «Духовне відродження», до реалізації яких ставиться добре. Підтримує родинні стосунки з рідними шляхом листування, телефонних розмов та побачень, отримує посилки і передачі. За вироком суду має цивільний позов на загальну суму 216570,00 грн., який ним не сплачений, оскільки, за повідомленням представників колонії, виконавчі листи до неї не надходили, має наміри в подальшому позов відшкодувати у повному обсязі.
У разі умовно-дострокового звільнення буде працевлаштований до ТОВ «Будівельна торгова група» на посаду будівельника.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_8 , будучи працевлаштованим різником металу, лише справляв вигляд працівника, матеріалами кримінального провадження та особової справи засудженого не підтверджуються.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засудженим ОСОБА_8 не відшкодовано суму за цивільним позовом та наявність у нього хоча й погашених стягнень, не свідчать про відсутність позитивних змін у свідомості засудженого, які б вказували на досягнення мети призначеного покарання виправлення і згідно вимог ст. 81 КК України не є перешкодами для застосування умовно-дострокового звільнення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 без змін.

Засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: