АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/841/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 640/756/16-к
Категорія: ч.3 ст.289 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0004948 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, учня 2 курсу Харківського професійного ліцею машинобудування, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі 2 років іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені до ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноваженй орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнуто з законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 : 231670, 40 грн. - на відшкодування матеріальної шкоди, 7000 грн. - на відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 1537 грн.
Згідно вироку, 28.09.2015 р., приблизно о 03.00 годині, неповнолітній ОСОБА_7 , знаходячись в гостях у свого знайомого ОСОБА_12 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою на ньому покататися, взяв ключі від автомобіля «Форд Фьюжен» н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , не маючи посвідчення водія та певних навичок керування транспортним засобом, сів в нього та поїхав. При цьому ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Форд Фьюжен» н.з. НОМЕР_1 , перевищуючі швидкість, не впорався з керуванням та зіткнувся з перешкодою, чим завдав потерпілій великої матеріальної шкоди, у вигляді ринкової вартості автомобіля, згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 9939 від 16.11.2015 р., на загальну суму 232870,40 грн.
В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 просить вирок змінити, постановити нову ухвалу, якою стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 40000 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат витрат на правову допомогу. Як зазначає представник потерпілої у своїх апеляційних доводах, висновки суду, які зазначені в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, про відмову в задоволенні цивільних вимог потерпілої ОСОБА_11 щодо відшкодування витрат на правову допомогу в 40000 грн., у зв`язку з відсутністю належних доказів, що підтверджують факт сплати грошових коштів, - є необґрунтованими та невмотивованими. Обґрунтовуючи свою вимогу апелянт вказує на те, що суду надані усі документально підтвердженні документи, які долучені до матеріалів кримінального провадження, щодо факту сплати потерпілою послуг на правову допомогу її представника адвоката ОСОБА_10 . При цьому представник потерпілої пов`язує свої вимоги саме з матеріальною шкодою, що заподіяна потерпілій злочином, а витрати на правову допомогу є наслідком його вчинення.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи представника потерпілої ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора, обвинуваченого, його законного представника та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку районного суду, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника потерпілої підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З урахуванням апеляційних доводів представника потерпілої, колегія суддів бере до уваги, що вимоги стосовно стягнення процесуальних витрат потерпіла та її представник ототожнюють з матеріальними збитками, які потерпіла вимушено сплачувала внаслідок вчиненого злочину, що фактично є складовою матеріальної шкоди завданої від злочину. За таких обставин, відмову у задоволенні цивільного позову в частині стягнення сум на відшкодування витрат на правову допомогу належить вважати необґрунтованою. Мотивувальна частина оскаржуваного вироку не містить будь-яких висновків суду щодо оцінки доказів, наданих цивільним позивачем та її представником.

Зазначене свідчить про невідповідність вироку вимогам ст. 370 КПК України в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування витрат, які потерпіла вимушено зазнала для відновлення своїх процесуальних прав. Тобто вирок в цій частині не є обґрунтованим та вмотивованим, а вказівка суду про відсутність належних доказів без їх фактичної оцінки є формальною та процесуально не припустимою, виходячи з вимог ст.370 КПК України, які є обов`язковими для судового рішення ухваленого за наслідками судового розгляду.

Згідно вимог статті 91 КПК України, підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Процесуальні витрат складаються, в тому числі, із витрат на правову допомогу, що чітко передбачено.1 ч.1 ст.118 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно ст.2 КПК України завданнями саме кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
При цьому, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, змагальності сторін (ст.7 КПК України).
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При оголошенні вироку по справі необхідним є ухвалення його згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, об`єктивне з`ясування всіх обставин, які підтверджені доказами, та в ньому повинні бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З огляду на викладене, та змісту висновків, що зазначені у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, суд неповно дослідив та необгрунтував належним чином свою незгоду з доказами щодо розміру процесуальних витрат, а саме витрат на правову допомогу, які мають істотне значення для висновків суду, оскільки в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Вказане процесуальне порушення є істотним і передбачено п.2 ч.1 ст. 409 і п.3 ч.1 ст. 411 КПК України в якості підстави для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Відсутність у вироку обґрунтованих висновків суду стосовно оцінки всієї сукупності доказів наданих позивачем відносно процесуальних витрат, які потерпіла вимушено сплачувала внаслідок вчиненого злочину, проведено всупереч положенням ч.1 ст.124, ч 1 ст. 126 КПК України, та ст. ст.22 та 1166 ЦК України щодо обов`язковості відшкодування винною особою шкоди в повному обсязі.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження (арк.29,30,31,32,33,122), потерпілою та її представником надані дані щодо витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, але всі ці доводи судом не були взяті до уваги та належним чином проаналізовані при ухваленні вироку, що свідчить про необґрунтованість та невмотивованість вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді в частині вирішення цивільного позову, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; ст. 411 ч.1 п.3; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п. 2 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374 та ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,15 ч.1 ст.7 КПК України - законність, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованість і вмотивованість судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову представника потерпілого належить скасувати і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,2,3; 410 п. 2; ст. 411 ч.1 п. 3, ст. 412 ч. 1; ст. 418, ст. 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 задоволити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4