Справа № 741/142/16 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/972/2016
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000518 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 13 липня 2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лип`янка, Карлівського району, Полтавської області, українця, громадянина України, без освіти, не працюючого, не одруженого, на утриманні має доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 11 вересня 2003 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 153 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Носівка, Чернігівської області, українка, громадянка України, з базовою загальною середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшли апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 13 липня 2016 року, в яких обвинувачений ОСОБА_6 просить розглянути його апеляційну скаргу у його присутності, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з відсутністю доказів його вини.

Обвинувачена ОСОБА_7 просить змінити вирок щодо неї та звільнити її від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з 9 грудня 2015 року.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2215 грн. 92 коп.

ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрано у вигляді тримання під вартою, взято під варту в залі суду та вирішено утримувати в Чернігівському СІЗО.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 13 липня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 4985 грн. 82 коп.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 вказує на відсутність доказів його вини у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема на відсутність відбитків пальців, фрагментів взуття, а також просить врахувати наявність тяжкої хвороби у його дитини.

Обвинувачена ОСОБА_7 просить суд врахувати ту обставину, що вона вагітна, про що надала суду довідку, вину визнала повністю, розкаялася у вчиненому та сприяла у розкритті злочину, раніше не судима, а тому просить звільнити її від покарання на підставі ст. 75 КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Суд першої інстанції встановив, що 23 листопада 2015 року близько 16год. 30хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, з метою вчинення крадіжки прибули до господарства ОСОБА_11 , розташованого в АДРЕСА_4 , зірвали навісні замки вхідних дверей, проникли у будинок, звідки таємно викрали майна на загальну суму 7770 грн 65 коп.

28 листопада 2015 року близько 16 год. 30 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення крадіжки прибула до господарства ОСОБА_12 , розташованого у АДРЕСА_3 , розбила шибку у вікні будинку, проникла всередину, звідки таємно викрала майна на загальну суму 2102 грн. 92 коп.

Заслухавши суддю доповідача; обвинувачених, які підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, просили їх задовольнити з викладених підстав; обвинувачений ОСОБА_6 уточнив, що просить вирок суду скасувати за закрити кримінальне провадження щодо нього за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки він лише допомагав переносити викрадене майно, а безпосередньо сам крадіжку не скоював; обвинувачена ОСОБА_7 просила задовольнити її апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених з причин їх безпідставності та необґрунтованості, вирок суду просив залишити без змін, оскільки вважає його обґрунтованим та законним; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах обвинувачених, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає задволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні майна ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, а також у таємному викраденні майна ОСОБА_12 , поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, кваліфікованому за ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених в судовому засіданні доказах, яким дана належна оцінка з наведенням відповідних висновків у вироку. Дані обставини обвинуваченою ОСОБА_7 не оскаржуються, тому колегією суддів не перевіряються.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні майна ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, кваліфікованому за ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, зазначених у вироку також ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених судом першої інстанції доказах, яким дана вірна оцінка з наведенням відповідних висновків у вироку суду.

Зокрема, цей висновок підтверджується покладеними в його основу показаннями обвинуваченої ОСОБА_7 , яка в повному обсязі визнала вину, послідовно показала як вчинила крадіжку майна з домоволодіння ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_6 , який ломом зірвав замки з дверей будинку потерпілої, куди вони проникли, там ОСОБА_6 складав речі у мішки, а вона переносила їх до паркану, в подальшому вони перенесли речі до будинку її батька, потім частину речей вилучили працівники поліції, а частину ОСОБА_13 забрав із собою до м. Харкова, їй, шляхом погроз, забороняв свідчити, що крадіжку вчинили вони вдвох. Іншу крадіжку з будинку ОСОБА_12 вчинила сама, шляхом проникнення до будинку через розбиту шибку вікна.

Такі її показання знаходять своє підтвердження і в протоколі проведення слідчого експерименту (том 2 а.п. 47-53), під час якого ОСОБА_7 детально показала про вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_6 .

Отже, аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для прийняття правильного рішення стосовно винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , висновки суду ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично віднісся до показань обвинуваченого ОСОБА_6 щодо непричетності до вчинення крадіжки і вірно розцінив його позицію щодо невизнання вини як захисну версію задля уникнення справедливого покарання. До даних висновків колегія суддів приходить, аналізуючи показання обвинуваченої ОСОБА_7 , які є незмінними та послідовними зі слідчого експерименту, та з показань даних нею у суді першої та апеляційної інстанцій. Суду не надано доказів того, що у останньої були підстави обмовляти ОСОБА_6 , оскільки серед двох вчинених крадіжок, вона указує про одну спільну крадіжку з ОСОБА_13 . На вірогідність її показань вказують і різні способи проникнення до житла потерпілих (в першому випадку з використанням ОСОБА_13 лому для зламу замка, а в другому розбиттям нею шибки вікна) і різниця у кількості викраденого майна (оскільки в першому випадку майна викрадено значно більше).

Виходячи із викладеного, оцінюючи в сукупності викладені докази, доводи обвинуваченого ОСОБА_13 про недоведеність його вини через відсутність відбитків його рук або взуття на місці злочину, а також його позиція про допомогу ОСОБА_14 перенести знайдені речі від паркану, є неспроможною спростувати показання обвинуваченої ОСОБА_14 .

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, зокрема вік, стан здоров`я, наявність захворювання, сімейне положення, наявність на утриманні малолітньої дитини, його соціальні зв`язки, відсутність постійного місця проживання, відношення до суспільно-корисної праці, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання та прийшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, її особу, зокрема вік, стан здоров`я, наявність захворювання (астми), сімейне положення, врахована і та обставина, що вона зверталася до лікаря гінеколога з приводу вагітності, її соціальні зв`язки, відсутність постійного місця проживання, відношення до суспільно-корисної праці, попри наявність робітничої професії відсутність бажання працювати, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

На підставі наявності вищезазначених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, з урахуванням особи обвинуваченої, у вироку суду належним чином мотивовано застосування ст. 69 КК України щодо призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, та достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, встановлені у вироку суду обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, на підставі яких була застосована ст. 69 КК України, в апеляційному порядку не оскаржувалися.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, зроблений без врахування зазначених обставин, що пом`якшують покарання, а також інших обставин, зокрема перебування її у стані вагітності.

Таким чином, з урахуванням тяжкості злочинів, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, встановлених у вироку суду, а також встановлених апеляційним судом, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, її відношення до вчиненого, так як остання не тільки критично оцінила свою злочинну поведінку, а несе кримінальну відповідальність, не оспорюючи кваліфікацію дій та призначене покарання, своїми активними діями, зізнавальними показаннями, які були визнані достовірними судом, сприяла розкриттю злочину, а також з урахуванням того факту, що обвинувачена перебуває у стані вагітності, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, у зв`язку з чим вважає необхідним застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком та із застосуванням ст. 76 КК України.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає задоволенню, вирок суду щодо неї має бути змінений в частині призначеного покарання, врешті судове рішення має бути залишено без змін, так як відповідає вимогам кримінальної і кримінального процесуального закону, порушень прав обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на захист, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду колегією також не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 13 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 3 ст. 185 із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного їй покарання з випробуванням та встановити їй іспитовий строк 3 (три) роки, поклавши на неї обов`язки, передбачені п. п. 2- 4 ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 скасувати, звільнити її з-під варти в залі суду.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням відбування покарання, з 09 грудня 2015 року по 05 грудня 2106 року включно.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою у той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4