ун. № 759/9563/17 пр. № 1-кп/759/613/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2017 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ;
при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Побережка Богуславського р-ну Київської обл., українець, гр-н України, середня освіта, працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий: - 14.08.2009 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання умовно-достроково; - 31.05.2012 року Лисянським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу; - 18.04.2013 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК на 5 років 9 місяців позбавлення волі, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 12.04.2016 року, звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці,
у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони провадження: прокурор ОСОБА_5 ,, обвинувачений ОСОБА_6 , захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , інші учасники потерпіла ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
01 травня 2017 року приблизно о 16 год 25 хв ОСОБА_6 , проходячи по пішохідній доріжці неподалік будинку № 12-Б по вул. Симиренка в м. Києві, побачив раніше незнайому гр-нку ОСОБА_10 , на шиї якої був одягнутий золотий ланцюжок з золотою іконкою «Божої матері» і яким, маючи судимості за крадіжку та грабіж, він вирішив відкрито заволодіти. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення, підійшов до ОСОБА_10 та рукою шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вартістю 6 221 грн, на якому знаходилась золота іконка «Божої матері» вартістю 2 074 грн, та після втік з місця вчинення злочину, тобто у такий спосіб відкрито заволодів майном потерпілої на загальну суму 8 295 грн. Через незначний час ОСОБА_6 був затриманий сторонніми громадянами, проте золотих прикрас потерпілої при ньому виявлено не було.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені вказаного злочину не визнав і показав, що протягом дня 01 травня 2016 року відпочивав сім`ями з ОСОБА_11 на озері на Південній Борщагівці біля церкви. Під час спільного відпочинку ГРИШИН, з яким він раніше спільно відбував кримінальне покарання в місцях позбавлення волі, неодноразово звертав його увагу на жінок, що проходили поруч і мали на своїй шиї золоті прикраси, акцентуючи при цьому увагу на те, скільки можна заробити, якщо заволодіти цими прикрасами. Він, обвинувачений, спочатку не звертав на це уваги, а потім надав згоду підстрахувати ГРИШИНА, якщо він вирішить когось пограбувати назвав це «вступив у змову». З часом вони разом на пропозицію ГРИШИНА пішли вдвох до магазину, на шляху до якого зустріли раніше невідому ОСОБА_12 .. Коли проходили поруч з нею, ГРИШИН сказав «зачекай» і несподівано для нього, ОСОБА_13 , шляхом ривка зірвав із шиї останньої золотий ланцюжок і почав тікати, потерпіла впала. Він розгубився і теж почав тікати. Невдовзі спочатку його, а потім і ГРИШИНА затримали підлітки та побили, потім прибула поліція. ГРИШИН просив його взяти злочинна себе. Під час затримання потерпіла заявила, що її пограбувала інша особа, а не він, ОСОБА_6 . У подальшому він та ГРИШИН були доставлені у відділок поліції, де було проведено його впізнання і потерпіла ОСОБА_14 вже вказала на нього. ГРИШИНА з невідомих причин відпустили. Він, ОСОБА_15 , відразу повідомив, що не причетний до пограбування потерпілої, яка вказала на нього, її коштовності при ньому виявлено не було. Він не може пояснити, чому потерпіла вказала на нього як на грабіжника і продовжила його оговорювати в суді, наполягав на тому, що до заволодіння коштовностями потерпілої причетний ГРИШИН, який його також оговорює, щоб уникнути відповідальності.

Крім того, надаючи відповіді на питання, обвинувачений ОСОБА_6 уточнив: - - на момент затримання він був одягнутий у чорну із шкірозамінника куртку, білу футболку, темні сині спортивні штани та чорні туфлі; - мав попередню змову на участь в грабежі разом з ГРИШИНИМ; - поскаржився на те, що під час свавільного затримання був побитий невідомими особами, а під час досудового розслідування його не допитували.

Сторона захисту наполягала на тому, що органами досудового розслідування не здобуто і не надано суду під час судового розгляду допустимих доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні поставленого йому у провину діяння. Сторона захисту вважає пред`явлене обвинувачення безпідставним і таким, що ґрунтується виключно на припущеннях. Достовірність показань потерпілої та свідка ОСОБА_16 сумнівна, оскільки перша плуталася у своїх показах, а другий є зацікавленою особою. Враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а надані суду докази обвинувачення збиралися з порушенням вимог процесуального закону, сторона захисту просила ухвалити виправдувальний вирок.

Не зважаючи на захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_13 , його вина у вказаному злочині в повному обсязі підтверджується, крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, зокрема факт свого затримання поруч з місцем вчинення злочину у присутності потерпілої, яка його впізнала, також й іншими дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що 01 травня приблизно о 16 год 25 хв вона йшла з аптеки «Благодія» по пішохідній доріжці неподалік будинку № 12-Б по вул. Симиренка в м. Києві з двома сумками. Їй на зустріч йшли два чоловіка, серед яких був низький та повний ОСОБА_6 , а іншим виявився високий та худий свідок ОСОБА_17 , яких раніше вона не знала. Інших осіб поруч не було. Через пару секунд, коли ОСОБА_15 зайшов за її спину, вона відчула несподіваний удар лівою рукою в груди і впала, ОСОБА_15 із її шиї ривком рукою зірвав золотий ланцюжок, на якому знаходилась золота іконка «Божої матері», і побіг від неї навколо будинку АДРЕСА_3 . Вона почала кричати, її почули діти, які грали поруч і побігли з обох сторін будинку в напрямку церкви. Коли вона зайшла за церкву, то побачила, що діти затримали ГРИШИНА та ОСОБА_15 НКА біля будинку № 5-б по Кільцевій дорозі (ЖЕК). ОСОБА_15 був побитий (обличчя в крові), прикрас при них виявлено не було. ГРИШИН просив їх відпустити, обіцяючи відшкодувати шкоду шляхом зняття коштів з карточки, проте вона дочекалася поліцейських, яким повідомила, що до її пограбування причетний ОСОБА_15 . ГРИШИНА поліцейські відпустили, оскільки до нього вона не мала жодних претензій, в неї відсутні будь-які дані, які б вказували на можливу причетність ГРИШИНА до її пограбування. Сплутати вказаних осіб між собою вона не могла.
Також потерпіла уточнила, що бачила одяг та статуру ОСОБА_15 , як він побіг від неї. КОСТЕНКО мав вуса, одягнутий у чорну шкіряну курточку, білу футболку, сині спортивні штани та чорні туфлі, які їй в такому поєднані особливо запам`яталися, був нижче і повніше, аніж його ГРИШИН, затримали їх через декілька хвилин, сумнівів в ідентифікації ОСОБА_15 та ГРИШИНА в неї не було жодних, під час досудового розслідування вона за вказаними даними впізнала грабіжника ОСОБА_15 під № 3 та під час слідчого експерименту повідомила всі обставини грабежу; вона лише може припускати, що між ОСОБА_15 та ГРИШИНИМ могла бути якась змова, проте поведінка ГРИШИНА в момент пограбування на це не вказувала.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 прямо вказала на обвинуваченого ОСОБА_13 як особу, яка відкрито заволоділа її золотими прикрасами, при цьому це зробила і у присутності свідка ОСОБА_16 , чим були усунуті всі можливі сумніви в категоричності тверджень потерпілої.

Суд приймає до уваги, що вказані показання потерпілої також знайшли своє повне підтвердження під час дослідження судом протоколу слідчого експерименту від 03 червня 2017 року, який було проведено за її участю у присутності понятих, під час якого потерпіла з усією повнотою продемонструвала місце та спосіб, у якій ОСОБА_15 відкрито шляхом ривка з її шиї заволодів належними їй золотими прикрасами, а також місце, де останнього було затримано підлітками.

Згідно з протоколом пред`явлення для впізнання від 02 травня 2017 року, потерпіла ОСОБА_10 за сукупністю ознак обличчя, тілобудови та зовнішніх прикмет впізнала ОСОБА_13 , розміщеного серед статистів під № 3, який той обрав вільно.

Достовірність зафіксованих у цьому протоколі результатів слідчої дії потерпіла в суді підтвердила, послідовно наполягаючи на тому, що саме ОСОБА_6 її пограбував.

Дійсно, і з цього приводу важко не погодитися із захистом, сам по собі вказаний протокол пред`явлення для впізнання від 02 травня 2017 року не є інформативним настільки, щоб можна було його оцінювати як самодостатні доказ обвинувачення у протоколі не вказано як кого саме потерпіла впізнала ОСОБА_13 . Разом з тим, суд оцінює зафіксовані у протоколі вказаної слідчої дії результати виключно у сукупності з іншими дослідженим судом доказами, в тому числі і з показаннями потерпілої в суді, а тому ці докази визнає належними і допустимими, оскільки зміст проведеного впізнання учасник цієї слідчої дії розкрив суду безпосередньо.

Доводи захисту про сумнівність даних, які містить вказаний протокол пред`явлення для впізнання через фактичне впізнання обвинуваченого, яке потерпіла провела перед цією слідчою дією на місці затримання ОСОБА_13 , суд оцінює критично, оскільки категорична достовірність такого впізнання як результату цієї слідчої дії підтверджена як безпосередніми показаннями потерпілої під час судового засідання, так і показаннями самого обвинуваченого, який послідовно визнавав, що потерпіла наполегливо як у присутності поліцейських, які проводили затримання, так і під час слідчої дії впізнання вказувала на нього як учасника грабежу.

Факт належності потерпілій ОСОБА_10 золотих прикрас у виді ланцюжка з іконкою «Божої матері», а також їх вартість на загальну суму 8 295 грн знайшли своє підтвердження під час дослідження судом висновку спеціаліста від 12 червня 2017 року та фотографії потерпілої з вказаними прикрасами.
Як видно з протоколу огляду місця події від 01 травня 2017 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_10 , та додатків до нього у вигляді фото таблиць та схеми, під час якого зафіксована місцевість в м. Києві по вул. Симиренко, а саме пішохідна доріжка, яка йде між будинком № 12б та спортивним майданчиком середньої загальноосвітньої шкоди № 235, саме де за словами потерпілої її пограбували, будь-які предмети не вилучалися.

Дані, які містять вказані протокол огляду місця події та додатки до нього з усією очевидністю усувають сумніви у тому, що потерпіла ОСОБА_10 перебувала 01 травня 2017 року під час пограбування у згаданому неї місці.

Суд визнає загальновідомими фактами, які не потребуються доведення в суді, а саме наявність за будинком АДРЕСА_4 , перед яким йде пішохідна доріжка, храму - церкви казанської богоматері (буд. АДРЕСА_4 ), за ним будівлі ЖЕКу (буд. №5б по Великій кільцевій), а також на початку доріжці, по якій рухалася потерпіла аптеки «Благодія» (буд. АДРЕСА_5 ). Ці обставини також узгоджуються з показаннями потерпілої, як власне і не заперечувалися сторонами провадження.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 очевидець подій показав, що протягом дня 01 травня 2017 року він та ОСОБА_15 , з яким раніше відбував строк покарання, відпочивав сім`ями на озері на Південній Борщагівці біля церкви. Приблизно о 16 год він разом з ОСОБА_15 відправився до магазину за продуктами, коли вони йшли по пішохідній доріжці неподалік будинку № 12-Б по вул. Симиренка в м. Києві, їм на зустріч йшла потерпіла ОСОБА_12 . Раптово ОСОБА_15 сказав йому «зачекай», після цього, ні чого не пояснюючи, наблизився до потерпілої, зайшов за її спину, і шляхом ривка рукою із її шиї зірвав золотий ланцюжок. Потерпіла впала, ОСОБА_15 побіг в сторону. Він, свідок, розгубився і не хотів собі проблем із-за дій ОСОБА_15 , а тому, коли остання стала кликати на допомогу, теж побіг з цього місця, однак його та ОСОБА_15 за церквою біля ЖЕКу затримали підлітки, які грали у футбол на площадці. Він дійсно пропонував потерпілій вирішити проблему, оскільки для нього було очевидно, що ОСОБА_15 вчинив грабіж, а він був поруч, має судимості, а тому претензії можуть бути висунуті і в його бік. Натомість, потерпіла відразу сказала, спочатку підліткам, а потім і поліції, що він, свідок, не причетний до її пограбування, яке вчинив ОСОБА_15 самостійно, а тому його згодом відпустили. Також свідок уточнив, що в момент грабежу поруч з ними інших осіб не було.
Вказані показання свідка знайшли своє повне підтвердження під час дослідження судом протоколу слідчого експерименту від 03 червня 2017 року, який було проведено за його участю у присутності понятих, під час якого свідок продемонстрував на місці спосіб, у якій обвинувачений ОСОБА_15 відкрито шляхом ривка з шиї потерпілої заволодів належними їй золотими прикрасами, а також місце, де їх було затримано підлітками.

Вказані докази, крім показань обвинуваченого, повністю узгоджуються між собою.

Наведені вище показання потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_13 в частині, що не суперечить останнім, знайшли своє підтвердження під час дослідження протоколу огляду відео фіксації затримання ОСОБА_13 працівниками поліції, які прибули на місце злочину за викликом потерпілої і мали при собі нагрудні відео реєстратори (файл «») та додатку до нього у виді фото таблиці.

Як вбачається з дослідженого судом протоколу прийняття заяви про злочин від 01 травня 2017 року, потерпіла ОСОБА_10 01 травня 2017 року о 16 год. 50 хв. повідомила про вчинений щодо неї злочин, вказавши, що невідома особа в цей день близько 16 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, вул. Симиренко, буд. 12б зірвала з її шиї золотий ланцюжок.

Відсутність згадки в цій заяві потерпілої про зниклий золотий кулон суд оцінює критично, враховуючи стан особи, яка лише за декілька хвилин до цього стала жертвою грабежу, а також приймаючи до уваги об`єктивні дані з портретного фото потерпілої, які досліджувалися раніше, та показання обвинуваченого ОСОБА_13 , який під час судового розгляду визнав, що потерпіла відразу казала, що в неї пропали як золотий ланцюжок так і освячений золотий кулон.

Разом з тим, допитана за клопотанням захисту свідок ОСОБА_18 дружина обвинуваченого, будучи обізнана із своїм правом відмовитися свідчити у даній справі проти свого чоловіка, добровільно показала, що 01 травня 2017 року вона разом з чоловіком відпочивала на озері із сім`єю ОСОБА_19 . Під час спільного відпочинку ОСОБА_19 неадекватно звертав увагу на перехожих, оцінюючи наявні на них прикраси. А коли ОСОБА_19 разом з її чоловіком приблизно біля 16 год у двох вирушили в магазин за спиртними напоями, які закінчилися, то зникли на тривалий час. У вечорі їм повідомили, що їх чоловіки затримані поліцією. Коли у той же вечір ГРИШИНА відпустили, він зізнався їй, свідку, що це він заволодів ланцюжком потерпілої, який скинув біля будинків, які оббігав, просив його не видавати, обіцяв дати показання в суді, які реабілітують її чоловіка, а з потерпілою - домовитися. У подальшому на місцевості ГРИШИН вказав на місце, де скинув ланцюжок, який вони шукали разом. Вважає, що свідок ОСОБА_19 оговорює її чоловіка з метою уникнути відповідальності за скоєне. Крім того, свідок уточнила, що того дня 01 травня 2017 року ОСОБА_15 був одягнутий у чорну шкіряну курточку, білу футболку, сині спортивні штани та туфлі, за статурою він дійсно нижче і повніше, аніж ГРИШИН, який високий і худий, на ногах у ГРИШИНА в той день були кросівки.

Оцінюючи за таких обставин показання всіх вказаних допитаних осіб на предмет довіри до них суд приймає до уваги те, що: а) потерпіла та обвинувачений є зовсім раніше незнайомими особами, а свідок ОСОБА_18 навпаки зацікавленою особою, натомість перша відразу заявила про злочин і вказала на обвинуваченого задовго до можливості бачити його у присутності слідчого, а остання цього не зробила, про обставини, які виправдовують чоловіка, ні кому не повідомила, посилаючись на те, що її про це ніхто не питав, хоча мала для цього не тільки очевидну мотивацію захистити чоловіка, а й об`єктивну можливість, надаючи вільні показання слідчому, проте надала вперше такі показання лише в суді, тобто після відкриття всіх матеріалів провадження та дослідження всіх доказів; б) показання потерпілої узгоджуються в деталях з іншими документальними доказами, а показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_6 мають суперечливий характер, напр., щодо стану, в якому перебував обвинувачений останній категорично заперечував факт вживання спиртних напоїв під час відпочинку із другом на природі в першотравневий день на озері із шашликами, а свідок обмовилися про те, що всі запаси таких були ними вжиті, а тому виникла необхідність їх додаткового придбання, а також щодо позиції потерпілої у зв`язку із вчиненим щодо неї злочином обвинувачений вказав, що потерпіла принципово відмовилася від пропозиції ГРИШИНА віддати їй відразу гроші в сумі 8 000 9 000 грн. і тим самим відшкодувати шкоду, а свідок навпаки, акцентувала увагу суду на тому, що потерпіла нібито висувала вимогу передати їй грошові кошти, після чого обіцяла змінити показання і повідомити суду, що ОСОБА_6 не причетний до її пограбування.

Про нещирість показань свідка ОСОБА_20 окремо вказує і той факт, що вона намір надати ці свої показання відкрито поставила в залежність від показань свідка ГРИШИНА, які він надав під час даного судового розгляду.

Показання свідка ОСОБА_18 , яка не була очевидцем злочину, щодо факту зізнання ГРИШИНА у вчиненому злочині та розкриття останнім деталей його вчинення, про які свідок ОСОБА_18 повідомила з чужих слів, суд оцінює за правилами ст. 97 КПК України у взаємозв`язку з іншими дослідженими судом доказами, зміст яких наведено вище. Оскільки ці показання свідка з чужих слів свого прямого підтвердження іншими допустимими доказами не знайшли, більш того були перевірені шляхом безпосереднього допиту особи, на яку свідок посилалася, і були спростовані, суд згідно з правилами ст. ст. 89 та 97 КПК України визнає їх очевидно недопустимими, у зв`язку з чим припиняє дослідження.

Суд в контексті довіри бере до уваги і дані про судимість ОСОБА_13 .

Той факт, що потерпіла в момент нападу не бачила обличчя нападника, не ставить під сумнів її послідовні та категоричні показання про ідентифікацію останнього за іншими ознаками, на які вона прямо вказала і наявність яких знайшла своє підтвердження не тільки під час допиту свідка ГРИШИНА, а й обвинуваченого та свідка ОСОБА_18 .

Сторона захисту ставила під сумнів щирість показань потерпілої, посилаючись при цьому на показання свідка ОСОБА_18 з чужих слів, які суд визнав недопустимими, а відтак доводи сторони захисту суд відхиляє як надумані та безпідставні.

З урахуванням викладеного, суд визнає щирими, а тому і кладе в основу свого рішення показання потерпілої та свідка ОСОБА_16 , натомість відхиляє як недостовірні показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_18 в частині, яка суперечить показанням перших, при цьому показання свідка ОСОБА_18 , в тому числі, які суд визнав недопустимими, яка у своїх твердженнях в межах даного кримінального провадження щодо тяжкого злочину продемонструвала наполегливість та цілковиту усвідомленість з їх значенням, суд для вирішення питання про відповідальність свідка вважає їх такими, що мають ознаки завідомо неправдивих.

Згідно з протоколом затримання від 01 травня 2017 року ОСОБА_6 був затриманий того ж дня о 17 год 30 хв як особа, яку застали під час вчинення злочину.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, рівність перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає за результатами даного судового розгляду доведеним те, що ОСОБА_6 01 травня 2017 року приблизно о 16 год 15 хв умисно повторно відкрито викрав чуже майно, а саме золоті прикраси (ланцюжок та кулон) на загальну суму 8 295 грн, які належать потерпілій ОСОБА_10 , а тому ці дії обвинуваченого ОСОБА_13 кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Той факт, що при затриманому ОСОБА_21 не знайшли предмету злочину, не впливає на вказані висновки суду, оскільки останній з урахуванням отриманих даних про місцевість навколо місця злочину, час який пройшов з моменту вчинення злочину та затримання обвинуваченого, який активно переміщався місцевістю, міг безперешкодно і відкрито скинути ці коштовності для подальшого їх вилучення та розпорядження ними на власний розсуд.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про неповноту досудового розслідування, оскільки всі значимі для даного кримінального провадження фактичні обставини були з усією повнотою встановлені шляхом безпосереднього отримання доказів від очевидців події, підозрюваного було затримано у присутності та за первинними поясненнями потерпілої, які у подальшому набули належного процесуального оформлення. Питання черговості проведення окремих слідчих (розшукових) дій, а саме допиту підозрюваного, на що звертав увагу захист як на прояв порушення права обвинуваченого на захист, перебуває у межах компетенції слідчого і вирішується ним особисто з урахуванням тактичного замислу та норм закону про недопустимість доказів, наприклад допиту свідка, якого у подальшому визнано підозрюваним тощо, а тому у даному випадку в такому контексті не може бути предметом судового контролю.

Суд також визнає безпідставними скарги обвинуваченого про те, що до нього було застосовано фізичне насильство працівниками поліції, оскільки достеменно встановленого, що такого останній зазнав під час його затримання підлітками, які діяли з огляду на відсутність істотних наслідків для здоров`я затриманого, в межах правил, визначених ч. 1 ст. 38 КК України.

Не знаходить суд підстав для реагування і на скарги обвинуваченого про нібито порушення його процесуальних прав під час затримання, а саме про нібито не роз`яснення йому прав та обов`язків. Ці заяви обвинуваченого спростовуються наявними у справі і проаналізованими вище матеріалами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_21 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винного, який вчинив злочин, будучи судимим за вчинення багатьох злочинів та протягом тривалого часу, в тому числі насильницького та корисливого спрямування, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів (наявні інші кримінальні провадження), натомість, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, що усуває сумніви про його осудність, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, по роботі характеризується позитивно. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, не встановлено.

Беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину та перелічені дані про його особу, суд вважає за неможливе його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак, знаходить підстави для призначення йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також достатнім і в даному конкретному випадку необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.

Остаточне покарання ОСОБА_21 має бути призначенов порядку ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки він вчинив новий злочин після постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року, від відбування покарання призначеного за яким був звільнений умовно-достроково - невідбута частина становить один рік та два місяці.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид остаточного покарання, суд, вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили із визначенням, керуючись ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України та враховуючи виключні обставини цієї справи, розміру застави, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177179, 182, 183, 194, 366, 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підстави ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком ОСОБА_21 покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року та остаточно призначити ОСОБА_22 покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_13 - ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили. Утримувати ОСОБА_4 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_23 покладених на нього обов`язків триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі 480 000 грн., після внесення якої ОСОБА_6 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України. У разі внесення застави, покласти строком на два місця з дня звільнення з-під варти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, - не виконання яких тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У строк відбування покарання ОСОБА_21 зарахувати період з 01 травня 2017 року з урахуванням строку його затримання та перебування під вартою в межах даного провадження.
Строк попереднього ув`язнення у період з 01 травня 2017 року по 20 (включно) червня 2017 року зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_21 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_21 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Речові докази - особисті речі потерпілої - використовувати за належністю,інші зберігати при матеріалах справи.

копію даного вирок напрвити прокурору Київської місцевої прокуратури № 8 для вирішення питання про притягнення свідка ОСОБА_18 до кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивих показань.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з дня отримання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_24