Справа № 487/6690/16-к
Провадження № 1-кп/487/156/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2017 р. Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0004663 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Новоматвіївське Новоодеського району Миколаївської області, українець, громадянин України, із базовою загальною середньою освітою, не одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.ст.89,108 КК України не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в:

03.10.2016р. у період часу з 02.00год. до 02.45год. (більш точного часу слідством не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку №18 по вул.Бузника в м.Миколаєві, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до припаркованого за вказаною адресою автомобіля марки «ЗАЗ 110307-40» синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 проник через незачинені передні водійські двері до салону вказаного автомобіля, де знайшов ключі від замку запалення, завів двигун автомобіля та, привівши його в рух, від`їхав від будинку АДРЕСА_3 .

Заволодівши даним автомобілем, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 47029,59грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав факт заволодіння транспортним засобом та пояснив, що 03.10.2016р. близько 02.00год. проходив дворами житлових будинків по вул.Бузника в м.Миколаєві та в одному з них побачив автомобіль з відчиненими водійськими дверима, із ключем у замку запалення; він раптово вирішив заволодіти автомобілем, сів за кермо, завів двигун та поїхав, на шляху до нього в автомобіль підсів друг, через деякий час він побачив автомобіль патрульної поліції, перелякався, кинув викрадений автомобіль та втік додому, де потім був затриманий; у вчиненому розкаюється.

Покази підсудного, обставини обвинувачення щодо дій останнього узгоджуються із дослідженими письмовими доказами: заявами і розпискою потерпілої ОСОБА_6 про викрадення в неї автомобілю, наступне його отримання, також про отримання грошового відшкодування за скоєний злочин обвинуваченим; висновком експерта №1109 від 22.12.2016р. про ринкову вартість викраденого автомобіля ЗАЗ-110307 г.н. НОМЕР_1 у розмірі 47029,59грн.

Відповідно до ч.3ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані у кримінальному провадженні докази, через те, що за згодою учасників процесу їх дослідження визнано недоцільним, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасники не оспорюють, і у суду відсутні сумніви щодо добровільності такої позиції та зрозумілості роз`яснення, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, виходячи із дослідженого, суд вважає доведеною винуватість підсудного у незаконному заволодінні транспортним засобом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з врахуванням того, що ОСОБА_5 раніше вчинив злочин, передбачений ст.185 КК України.

Проте, така кваліфікація є помилковою та порушує наступні норми кримінального права.

Відповідно до положень ч.4ст.32 КК України, повторність злочину відсутня, якщо судимість за раніше вчинений злочин було погашено або знято.

Згідно даним про минулі судимості, ОСОБА_5 за ч.3ст.185 КК України (тяжкий злочин) був двічі засуджений у неповнолітньому віці, в останнє 07.10.2010р. до 3 років 6 місяців позбавлення волі, від відбування яких 15.09.2012р. був звільнений умовно-достроково на 8 місяців 29 днів.

Відповідно до положень ст.108 КК України, погашення та зняття судимості щодо осіб, які вчинили злочин до досягнення ними вісімнадцятирічного віку, здійснюється відповідно до статей 88-91 КК України з урахуванням положень, передбачених ст.108 КК України. Зокрема, за п.3ч.2ст.108 КК України такими, що не мають судимості, визнаються неповнолітні, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Виходячи з того, що за ч.3ст.90 КК України при достроковому звільненні від відбування покарання строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення особи, то судимість обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3ст.185 КК України (тяжкий злочин) після 15.09.2015р. є погашеною.

Отже, за наведених підстав скоєні обвинуваченим дії слід кваліфікувати як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд згідно з вимогами ст.ст.50,65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.1ст.289 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який в силу ст.ст.89,108 КК України не має судимості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття підсудного, добровільне відшкодування завданого збитку.

З врахуванням викладеного, є підстави для призначення покарання із застосуванням положень ст.75,76 КК України, і саме таке покарання буде для обвинуваченого необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.289ч.1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_5 звільнити на два роки випробування, протягом якого зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти останній про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили скасувати, звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

На підставі ст.72 КК України зарахувати у відбуття покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 03.10.2016р. по 27.01.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі, які зберігаються потерпілою, залишити в її розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженому у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1