Справа № 573/2163/16-к
Номер провадження 1-кп/573/7/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2017 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

судово-медичного експерта ОСОБА_7 ,

свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Білани Білопільського району Сумської області, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31 серпня 2015 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 296 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, судимість не знята і не погашена

- за ч. 2 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В :
12 вересня 2016 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_4 разом із ОСОБА_19 після спільного вживання спиртних напоїв перебували на вулиці Покровській (колишня Жовтнева) в с. Білани Білопільського району Сумської області і між ними виникла словесна сварка на побутовому грунті.

У ході сварки ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_19 , почав наносити останньому численні удари руками в область грудної клітки, живота, а також по голові, в результаті чого заподіяв ОСОБА_19 наступні тілесні ушкодження: прямий перелом Х ребра зліва зовні від лопаточної лінії. Крововиливи в м`які тканини грудної клітки. Садна та синці на грудній клітці. Розрив селезінки. Розрив брижейки тонкої кишки зліва. Розрив слизової оболонки передньої стінки шлунку з крововиливом під серозну оболонку. Крововиливи в брижейку тонкої кишки та великого сальника. Крововилив в м`які тканини живота. Синець в ділянці пупка. Садна крижової ділянки справа та по нижньому краю правої сідниці. Садна та синці голови та обличчя. Крововилив в м`які тканини голови зліва в ділянці соскоподібного відростка. Синці на плечах. Садно на правому передпліччі та на лівій кисті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_19 від отриманих тілесних ушкоджень помер в комунальному закладі Білопільської районної ради «Білопільська ЦРЛ».

Причиною смерті ОСОБА_19 є поєднана тупа травма грудної клітки та живота, яка супроводжувалася переломом Х ребра зліва, розривом селезінки, розривом брижейки тонкої кишки зліва, розривом слизової оболонки передньої стінки шлунку з крововиливом під серозну оболонку, крововиливами в брижейку тонкої кишки та великого сальника та ускладнилася гострим малокрів`ям органів.

Пошкодження у вигляді травми живота мають ознаки тяжких та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_19 .

Пошкодження у вигляді травми грудної клітки мають ознаки середньої тяжкості та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Пошкодження у вигляді синців та саден, крововиливів в м`які тканини мають ознаки легких та не знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого.

Всього потерпілому ОСОБА_19 було нанесено не менше 6 ударів в ділянку голови та обличчя, не менше 8 ударів в ділянку грудної клітки, близько 5 ударів в ділянку живота більше зліва, не менше 3 ударів в ділянку попереку.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав частково, зазначив, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_19 наніс, перевищивши межі необхідної оборони, оскільки захищався від потерпілого.

Суду ОСОБА_4 пояснив, що 12 вересня 2016 року після 10 години, проходячи повз домоволодіння ОСОБА_16 , вирішив зайти до нього. Зайшов у двір і побачив, що ОСОБА_16 з іншими чоловіками, серед яких був і ОСОБА_19 , пили горілку. ОСОБА_4 приєднався до компанії і теж став вживати спиртне, до цього він вже був випивши. Сварок в цей час між ним та ОСОБА_19 не було, стосунки з ним були нормальні. Через деякий час він спільно із ОСОБА_19 пішли від ОСОБА_16 . Але по дорозі посварились. ОСОБА_4 спитав у нього, чи не крав той його велосипеда, на що ОСОБА_19 обурився і сказав: «Чому ти думаєш на мене?». Тоді ще й нецензурно вилаявся на адресу ОСОБА_4 . У відповідь він штовхнув ОСОБА_19 руками у груди і той впав на землю. ОСОБА_19 став підніматися з каменем у руці і замахнувся ним на ОСОБА_4 , намагаючись вдарити в обличчя. Він відхилився і удар прийшовся в праве плече. Тоді став бити ОСОБА_19 руками по голові, рукам, тулубу. Потім припинив побиття. ОСОБА_19 піднявся, вони разом з ним покурили та розійшлись по домівках. Ще до бійки ОСОБА_19 скаржився йому на болі у спині, також казав, що впав з горища на спину. ОСОБА_4 зазначив, що змушений був захищатись від ОСОБА_19 . Якщо б він не ухилився, то потерпілий попав би йому каменем у скроню.

Хоча обвинувачений ОСОБА_4 і не визнав свою винуватість в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_19 , що потягли його смерть, але вона підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , судово-медичного експерта ОСОБА_7 , які суду пояснили наступне.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду зазначив, що мешкає в м. Харків. В селі Білани проживали його старенька матір та брат ОСОБА_20 . 12 вересня 2016 року увечері йому зателефонувала сусідка ОСОБА_21 і сказала, що сильно побили його брата. Він їй сказав, щоб викликала швидку допомогу. Швидку допомогу викликали і вона забрала брата до лікарні в м. Білопілля. ОСОБА_6 вночі на поїзді виїхав з м. Харків. Близько 7 години 13 вересня 2016 року йому зателефонувала ОСОБА_22 і сказала, що помер ОСОБА_20 . Приїхавши в село Білани, займався організацією похорон брата. Із розмов дізнався, що брата побив ОСОБА_4 .

Брат за складом характеру був спокійним та врівноваженим. Дійсно, він зловживав спиртним, але ніколи ні з ким не сварився, бійок ніколи не провокував. Крім того, він був набагато старшим від ОСОБА_4 і слабшим за станом здоров`я. Тому ніякої загрози для нього не представляв. Показання обвинуваченого про те, що він захищався від брата, не відповідають дійсності. Таким чином він намагається уникнути відповідальності за смерть брата. З боку ОСОБА_4 допомоги у похованні надано не було, але цивільний позов на даний час він заявляти не бажає.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що мешкає і працює в м. Суми. ОСОБА_4 є її рідним братом і мешкає він спільно із матір`ю в с. Білани. Оскільки мати перенесла інсульт, то вона часто приїздить в село допомогати брату та матері.

12 вересня 2016 року близько 10 години ОСОБА_8 після нічної зміни приїхала в село. Брата вдома не було, мати сказала, що мабуть десь випиває. Після обіду ОСОБА_23 прийшов додому п`яний і ліг спати. Близько 2 години ночі 13 вересня 2016 року приїхали працівники поліції і забрали ОСОБА_24 із собою. В цей же день вранці ОСОБА_23 зателефонував і сказав, що ОСОБА_19 у лікарні, його треба відвідати. Вона зібралася і поїхала в м. Білопілля. Прийшла в лікарню, а там їй сказали, що потерпілий помер. Про обставини побиття потерпілого їй нічого не відомо. У брата з ним були нормальні стосунки. Ніяких тілесних ушкоджень у брата в той день не бачила. За статурою ОСОБА_19 був худенький, мав хворобливий вигляд.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 12 вересня 2016 року близько 19.15-19.30 години до нього додому прийшов ОСОБА_4 і віддав борг пачку сигарет. Був він випивши. ОСОБА_9 запропонував йому випити. До них приєднався і сусід ОСОБА_10 . Втрьох вони випили 0,5 л горілки, трохи посиділи, поспілкувались і розійшлись по домівках. ОСОБА_4 ні на що не скаржився, ні про що не розповідав, тілесних ушкоджень на ньому не було. ОСОБА_19 в цей день не бачив. Наступного дня дізнався про конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_19 і про смерть останнього.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що з 08 вересня 2016 року перебував у ОСОБА_16 до вечора 12 вересня 2016 року, тобто практично жив у нього. Весь цей час постійно вживав спиртне, тобто був у запої. Його друг ОСОБА_19 теж разом з ними 3 дні пиячив у ОСОБА_16 . В ніч з 11 на 12 вересня 2016 року ОСОБА_19 після вживання спиртного залишився ночувати у ОСОБА_16 . На стан свого здоров`я він не скаржився, не казав, що у нього щось болить. 12 вересня 2016 року зранку ОСОБА_10 прокинувся, випив стакан горілки і знову заснув. ОСОБА_19 бачив лише зранку, коли прокинувся, більше того дня його не бачив. ОСОБА_4 в цей день не бачив, можливо він теж вдень був у ОСОБА_16 , але ОСОБА_10 цього не пам`ятає. Приблизно о 20 годині 12 вересня 2016 року він повертався від ОСОБА_16 до себе додому. Біля домоволодіння ОСОБА_9 побачив останнього та ОСОБА_4 , з ними ще випив горілки та пішов додому. Ніяких розмов про конфлікт між ОСОБА_19 та ОСОБА_4 не було. Останній тільки сказав, що ліктем задів ОСОБА_19 . Про його смерть дізнався наступного дня, тобто 13 вересня 2016 року.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 12 вересня 2016 року в після обідню пору їхав зі ставку разом із ОСОБА_14 по вулиці Покровській в с. Білани Білопільського району. ОСОБА_4 та ОСОБА_19 побачив, коли вони сиділи на лавочці біля двору ОСОБА_25 . Обидва були у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_19 був побитий, на обличчі у нього він побачив гематоми. Крові не було, бо його вмили до того часу, як він його побачив. Чи була на одязі кров у ОСОБА_19 , свідок не звернув увагу. ОСОБА_13 запитав у нього: «Що трапилося?» Той сказав, що вони із ОСОБА_4 побились. ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_19 покурили. А тоді він та ОСОБА_14 поїхали додому, а ОСОБА_4 та ОСОБА_19 залишилися сидіти на лавочці. Наступного дня, 13 вересня 2016 року, від дільничного ОСОБА_18 дізнався про смерть ОСОБА_19 . За свого життя останній ніколи ні з ким не конфліктував.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 12 вересня 2016 року разом із ОСОБА_13 їхали з рибалки. Біля двору ОСОБА_25 побачили ОСОБА_4 та ОСОБА_19 . Останній був побитий, на обличчі були синці, око було набите, на вусі побачив садно. На питання ОСОБА_13 про те, що трапилося, ОСОБА_19 відповів, що вони побилися із ОСОБА_4 . Більше він не конкретизував обставини бійки, а ОСОБА_14 й не допитувався. ОСОБА_4 та ОСОБА_19 були нетверезі. Всі разом вони біля двору ОСОБА_25 покурили і вони із ОСОБА_26 поїхали далі, а ОСОБА_4 та ОСОБА_19 залишились сидіти на лавочці. Останній допомоги не просив, рухався самостійно, спілкувався із ОСОБА_4 13 вересня 2016 року ОСОБА_14 дізнався про смерть ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 12 вересня 2016 року в після обідню пору був у себе у дворі по АДРЕСА_2 , хвіртка була зачинена, оскільки у них велика бійцівська собака, тому вони постійно тримають її закритою. Почув, що хтось постукав. Це було у проміжок часу між 14 та 16 год. Відчинив і побачив ОСОБА_27 , який попросив закурити. Вони із сином вийшли на вулицю, там вдвох покурили і син зайшов у двір, а ОСОБА_4 залишився сидіти на лавочці. Через деякий час ОСОБА_11 глянув у вікно на вулицю і побачив, що ОСОБА_4 лежав на лавочці та дрімав. Хвилин через 40 він встав і пішов кудись. Більше в цей день ОСОБА_4 не бачив. ОСОБА_19 цього дня не бачив взагалі. Про обставини загибелі потерпілого йому невідомо. 13 вересня 2016 року дізнався про його смерть і про те, що побив його ОСОБА_4 . Вже потім дізнався, що коли ОСОБА_4 зайшов до них, а потім спав на лавочці, це все було до конфлікту із ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що близько 15 години 12 вересня 2016 року проводжала на потяг родичів. Проходячи повз двір ОСОБА_16 , почула гомін чоловіків, серед яких впізнала голос свого чоловіка ОСОБА_17 . Заглянула у двір, там були ОСОБА_4 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , її співмешканець та інші. Вона ОСОБА_17 сказала, що зайде за ним, коли буде повертатись назад додому. У дворі, коли вона заглянула, все було спокійно, чоловіки розмовляли, шуткували між собою. Приблизно через 30 хвилин вона поверталася додому. Забрала чоловіка і пішли з ним додому. Коли йшли по вулиці, то навпроти двору ОСОБА_15 побачили, що на дорозі без свідомості лежить ОСОБА_19 весь у крові. ОСОБА_4 дещо пізніше помітила, він сидів на лавочці біля двору ОСОБА_15 . Вона зразу запитала ОСОБА_4 : «Що трапилося, чого ти його не підняв і не викликав швидку?» На що той їй відповів, що нічого не знає, він йшов по вулиці, а ОСОБА_19 вже лежав на землі. Як ОСОБА_19 , так і ОСОБА_4 були у стані алкогольного сп`яніння. Разом із чоловіком вони його підняли, він прийшов до свідомості, ОСОБА_15 винесла води, ОСОБА_12 вмила ОСОБА_19 , оскільки вся голова у нього була залита кров`ю, під очима були гематоми. Вони повели його до свого двору та посадили та на лавочку. ОСОБА_12 запитала ОСОБА_19 : «Викликати швидку, поліцію?» Він не захотів, щоб вона викликала швидку та поліцію. Свідок винесла ОСОБА_19 з дому поїсти. Оскільки після побаченого вона злякалась, тому і зателефонувала в поліцію з даного приводу. Хвилин через 15 після цих подій потерпілий кудись пішов. На ОСОБА_4 ніяких пошкоджень вона не бачила. У ОСОБА_19 вона запитала: «Це Женя Вас побив?» На що він їй відповів, що вони трохи побились з ним за якийсь велосипед. Співмешканець їй розповідав, що ОСОБА_4 разом із ОСОБА_19 пішли від ОСОБА_16 хвилин через 15-20 після того, як вона сказала йому йти додому. ОСОБА_19 за складом характеру був дуже спокійний, не конфліктний.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що 12 вересня 2016 року після 15 години вийшла у двір та займалась там своїми справами. Потім почула чийсь голос, далі була нерозбірлива мова. Вона подумала, що на вулиці одна або дві п`яні людини. Потім стало тихо. Після цього, хвилин через 1,5, хтось постукав у хвіртку. Вона вийшла, на лавочці сидів нетверезий ОСОБА_4 , а на дорозі, метрів за 1,5 від них, на землі лежав чоловік, який не ворушився, не балакав і якого вона не впізнала спочатку. ОСОБА_4 попросив ОСОБА_15 покликати її чоловіка, на що вона йому відповіла, що його немає вдома. Тоді ОСОБА_4 попросив винести сигарету. Вона пішла у двір. Коли повернулась, то біля лежачого чоловіка стояли ОСОБА_28 та її чоловік ОСОБА_29 , які стали його піднімати. Тоді вона впізнала у цьому чоловікові ОСОБА_19 . Він був брудний, у крові. ОСОБА_12 запитала у ОСОБА_4 , що трапилося. ОСОБА_15 запропонувала винести води, щоб вмити ОСОБА_19 . Після цього вона пішла у двір та винесла у банці води. У потерпілого на правій стороні обличчя побачила кров, голова була розсічена, під лопаткою бачила гематому, бо на ньому задерлась футболка. ОСОБА_12 вмила ОСОБА_19 і запитала його: «Хто Вас побив?» ОСОБА_4 теж таке саме запитав у ОСОБА_19 . Останній відповів, що впав. ОСОБА_12 знову запитала його про те, хто його побив. Він і другий раз відповів, що впав. Як ОСОБА_19 , так і ОСОБА_4 були обидва у нетверезому стані. Далі всі пішли від її двору, а вона зайшла до свого господарства. Вранці ІНФОРМАЦІЯ_2 дізналася, що ОСОБА_19 помер у лікарні.

За складом характеру ОСОБА_19 був тихий, спокійний, не скандальний, не конфліктний, пив запоями, але нікого не чіпав, не сварився. Завжди був чемним. ОСОБА_4 знає добре, оскільки навчала його у початкових класах в школі. У тверезому стані він був «золотою» людиною. Але у стані алкогольного сп`яніння був не контрольованим, його дуже важко було зупинити або вмовити. Коли він був п`яним, то всі намагалися його обійти.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що 12 вересня 2016 року в обідню пору зайшов до ОСОБА_16 . Там були сам господар, ОСОБА_19 , ОСОБА_10 . Вони випивали. Потім прийшов ОСОБА_4 і теж приєднався до компанії розпивати спиртне. Сварок ніяких не було, всі тихо та мирно розмовляли, шуткували. Першим від ОСОБА_16 пішов ОСОБА_19 , за ним пішов ОСОБА_4 . Через декілька хвилин за ОСОБА_17 заїхала його співмешканка ОСОБА_12 і вони разом з нею пішли додому. Йдучи по вулиці Покровській, побачили, що навпроти подвір`я ОСОБА_15 на дорозі без свідомості лежить ОСОБА_19 , а ОСОБА_4 сидить на лавочці. ОСОБА_12 стала запитувати у ОСОБА_4 про те, що трапилося і чому ОСОБА_19 лежить на землі. ОСОБА_4 відповів, що не знає, йшов по вулиці і побачив, що ОСОБА_19 лежить на землі. Вони з дружиною підняли його, вмили водою, яку винесла ОСОБА_15 . ОСОБА_19 був побитий і на запитання дружини про те, хто його побив, сказав, що впав. Також він відмовився від пропозиції його дружини про виклик поліції та швидкої допомоги.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що 12 вересня 2016 року приблизно в після обідню пору у нього вдома були ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 . Всі, окрім ОСОБА_17 , були п`яні. В тому числі і він, тому не дуже добре все пам`ятає, що було в той день та напередодні цього дня. Пам`ятає, що ОСОБА_19 спочатку був, потім кудись ходив, знову прийшов із пляшкою горілки. Потім ОСОБА_4 прийшов після ОСОБА_19 і приєднався до них. ОСОБА_19 був у нормальному стані, ніяких тілесних ушкоджень на ньому в той час, коли він у нього вдома був, він не бачив, ні на що той не скаржився. Далі він не пам`ятає, хто, коли і в якій черговості він нього уходили. Про конфлікт між ОСОБА_19 та ОСОБА_4 дізнався наступного дня, коли ОСОБА_19 вже помер у лікарні.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що працює дільничним інспектором Білопільського відділення поліції. Село Білани є його дільницею. 12 вересня 2016 року в після обідню пору йому зателефонував черговий і сказав, що є повідомлення від ОСОБА_12 про бійку в с. Білани. В цей час він перебував в іншому населеному пункті, тому до села Білани доїхав приблизно через 1-1,5 години після дзвінка чергового. Приїхав в с. Білани, поспілкувався із ОСОБА_12 , яка йому сказала, що ОСОБА_4 побив ОСОБА_19 . ОСОБА_18 став шукати ОСОБА_19 . Вдома його не було. Мати сказала, що він не ночував вдома 3 дні, а зараз може бути на горищі кухні або сараю. Дійсно, ОСОБА_19 він знайшов на горищі сараю. Той сам зліз звідти. Висота там була 1,5-2 метри. Обличчя у ОСОБА_19 було побите, під очима були синці, але він сам стояв, рухався. ОСОБА_18 запитав у нього про те, що його побив ОСОБА_4 . На що ОСОБА_19 відповів, що той його не бив, він сам впав. Також ОСОБА_18 у нього запитав, чи буде він писати заяву в поліцію про побиття і чи викликати йому швидку допомогу. ОСОБА_19 відмовився писати заяву і відмовився від швидкої. Після цього ОСОБА_18 поїхав в м. Білопілля. Але хвилин через 40 після того, як він поїхав із с. Білани, йому зателефонували і сказали, що ОСОБА_19 стало зле і його відвезли у лікарню. Наступного дня потерпілий помер. Що ОСОБА_19 , що ОСОБА_4 зловживали спиртними напоями. Якщо потерпілого ОСОБА_19 ОСОБА_18 може охарактеризувати як спокійного та врівноваженого чоловіка, то ОСОБА_4 не зовсім. Перебуваючи у нетверезому стані, він хуліганив, але ніхто з людей із села не хотіли писати заяви в поліцію. Неодноразово на ОСОБА_4 скаржилась його матір, просила зробити йому що-небудь, бо п`яним він влаштував вдома скандали, ганяв її. Він особисто неодноразово попереджав ОСОБА_4 змінити свої поведінку.

Судово-медичний експерт ОСОБА_7 суду пояснив, що проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_19 . При дослідженні встановлено, що виявлені тяжкі тілесні ушкодження не характерні для отримання їх при падінні. Удари потерпілому наносилися із різних боків. Всі тілесні ушкодження, які були виявлені при дослідженні трупу ОСОБА_19 , спричинені в один проміжок часу, характерні для нанесення спереду. Пошкодження у виді розриву селезінки при падінні могло утворитися лише у тому разі, якщо потерпілій впав на виступаючий предмет. Але у випадку із ОСОБА_19 воно характерно для нанесення удару ззаду зліва. Розрив брижейки характерний для нанесення ударів спереду. Операція потерпілому була проведена своєчасно, тобто зразу після доставки у лікарню, але спасти його не вдалося. Після отримання тілесних ушкоджень не значний час (близько 1 години) потерпілий міг сам пересуватися. У потерпілого була виявлена сильна ступінь алкогольного сп`яніння, в даному випадку алкоголь сприяв як анестезуюча дія, тому потерпілий менше відчував біль і міг самостійно рухатись. У потерпілого була внутрішня кровотеча з моменту отримання тілесних ушкоджень і до проведення операції. Кровотеча була викликана як пошкодженням селезінки, так і пошкодженням брижейки. У потерпілого також був виражений алкогольний цироз печінки, який теж сприяв кровотечі, але не був причиною цієї кровотечі. Можливо потерпілого і можна було б врятувати, але якщо б негайно доставили у лікарню і зразу прооперували. Також експерт був присутній і під час проведення слідчого експерименту із участю ОСОБА_4 , під час якого останній про камінь в руках у потерпілого нічого не говорив.

Незважаючи на показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який заперечував свою причетність до умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_19 , від яких той помер, за вказаних в обвинувальному акті обставин і наполягав, що перевищив межі необхідної оборони, оскільки був змушений захищатись від ОСОБА_19 , його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, як вже зазначалось вище, підтверджується також наступними письмовими доказами, а саме:

-висновком судово-медичної експертизи №102 від 13 жовтня 2016 року, з якого вбачається, що причиною смерті ОСОБА_19 є поєднана тупа травма грудної клітки та живота, яка супроводжувалася переломом Х ребра зліва, розривом селезінки, розривом брижейки тонкої кишки зліва, розривом слизової оболонки передньої стінки шлунку з крововиливом під серозну оболонку, крововиливами в брижейку тонкої кишки та великого сальника та ускладнилася гострим малокрів`ям органів. Всього потерпілому було нанесено не менше 6 ударів в ділянку голови та обличчя, не менше 8 ударів в ділянку грудної клітки, близько 5 ударів в ділянку живота більше зліва, не менше 3 ударів в ділянку попереку. 10 пошкоджень в ділянці верхніх кінцівок. Пошкодження у вигляді травми живота мають ознаки тяжких та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого. Усі пошкодження є прижиттєвими та могли утворитись за декілька годин до настання його смерті приблизно в один і той же час. Тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_19 , не характерні для утворення їх при падінні з вертикального положення тіла на площину (том 1 а. п. 82-85);

-висновком додаткової судово-медичної експертизи №183 від 27 жовтня 2016 року, з якого вбачається, що механізм ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_19 , який був встановлений під час судово-медичного дослідження останнього, може відповідати тому механізму, який був продемонстрований підозрюваним ОСОБА_4 під час слідчого експерименту (том 1 а. п. 86);

-висновком судово-медичної експертизи №163 від 13 жовтня 2016 року, з якого вбачається, що при огляді судмедекспертом 14 вересня 2016 року у ОСОБА_4 виявлено пошкодження: синець на передній поверхні правого плеча, яке відноситься до категорії легких. Описане пошкодження утворилося від дії тупого предмету, удар міг бути нанесений кулаком, як вказує ОСОБА_4 (том 1 а. п. 87);

-витягом із кримінального провадження №0000567, із якого вбачається, що 13 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесена інформація про те, що 12 вересня 2016 року до КЗ БРР «Білопільська ЦРЛ» за допомогою звернувся ОСОБА_19 з тілесними ушкодженнями, від яких він помер (том 1 а. п. 117);

-висновком судово-психіатричної експертизи №412 від 24 жовтня 2016 року, з якого вбачається, що в момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (том 1 а. п. 127-129).

-протоколом слідчого експерименту від 14 вересня 2016 року та оптичним лазерним диском до нього, який був переглянутий в судовому засіданні, під час якого ОСОБА_4 розповів та показав, як і при яких обставинах 12 вересня 2016 року спричинив ОСОБА_19 тілесні ушкодження, від яких останній помер (том 1 а. п. 130-132);

-картками прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 12 та 13 вересня 2016 року, відповідно до яких від ОСОБА_12 , медсестри Білопільської ЦРЛ та судово-медичного експерта ОСОБА_7 до Білопільського відділення поліції надходили повідомлення відповідно про конфлікт між жителями села Білани, про доставку до Білопільської ЦРЛ ОСОБА_19 з закритою черепно-мозковою травмою та іншими тілесними ушкодженнями та про смерть ОСОБА_19 в хірургічному відділенні Білопільської ЦРЛ ( том 1 а. п. 205-207;

-висновком КЗ БРР «Білопільська ЦРЛ» №77 від 13 вересня 2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння (том 1 а. п. 208);

-протоколом огляду місця події і фототаблицею до нього від 13 вересня 2016 року, де під час огляду домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому мешкає обвинувачений ОСОБА_4 , виявлені та вилучені шорти останнього, на яких маються плями бурого кольору (том 1 а. п. 210-212);

-протоколом огляду місця події і фототаблицею до нього від 13 вересня 2016 року, де під час огляду домоволодіння АДРЕСА_3 , в якому мешкав потерпілий ОСОБА_19 , виявлені та вилучені труси, футболка, штани синтетичні На трусах та штанах маються плями бурого кольору (том 1 а. п. 219-225);

-протоколом огляду місця події і фототаблицею до нього від 13 вересня 2016 року, де на асфальтній дорозі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 виявлені плями бурого кольору, схожі на кров ( том 1 а. п. 226-231);

-протоколом огляду трупа ОСОБА_19 від 13 вересня 2016 року та фототаблицею до нього, згідно яких огляд трупа проводився у приміщенні моргу Білопільської ЦРЛ слідчим за участю понятих та судово-медичного експерта ОСОБА_7 , де на трупі ОСОБА_19 виявлені тілесні ушкодження, які описані у висновку судово-медичної експертизи №102 від 13 жовтня 2016 року (том 1 а. п. 234-244);

-висновком судово-імунологічної експертизи №1084 від 28 жовтня 2016 року, згідно якого на шортах, що належать обвинуваченому ОСОБА_4 , знайдена кров людини, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_19 і неможливе від обвинуваченого ОСОБА_4 (том 1 а. п. 247-249);

-висновком судово-імунологічної експертизи №1082 від 27 жовтня 2016 року, згідно якого на марлевому тампоні зі змивом, вилученим при проведенні огляду місця події асфальтної дороги між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 , знайдена кров людини, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_19 і неможливе від обвинуваченого ОСОБА_4 (том 1 а. п. 252-255);

-висновком судово-імунологічної експертизи №1083 від 28 жовтня 2016 року, згідно якого на футболці, що належала потерпілому ОСОБА_19 , знайдена кров людини, походження якої можливе від потерпілого та неможливе від обвинуваченого ОСОБА_4 (том 2 а. п. 3-6);

-висновком судово-імунологічної експертизи №1085 від 28 жовтня 2016 року, згідно якого на брюках, що належали потерпілому ОСОБА_19 , знайдена кров людини, походження якої можливе від потерпілого та неможливе від обвинуваченого ОСОБА_4 (том 2 а. п. 9-12);

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , судово-медичного експерта ОСОБА_7 , всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Обвинувачений ОСОБА_4 наполягав на тому, що він захищався від протиправних дій ОСОБА_19 і завдав йому тяжких тілесних ушкоджень, перевищивши межі необхідної оборони.

Але версія ОСОБА_4 не знайшла свого об`єктивного підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною

цінністю.

Згідно із ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризуються суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» відповідальність за ст. 118 або ст. 124 КК за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.
Відповідно до вимог п. п. 1, 2, 4, 5 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» при розгляді справ даної категорії судам необхідно беззастережно додержувати вимог ч. 3 ст. 27 Конституції України і ст. 36 КК, враховуючи те, що відповідно до закону кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й уразі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

При розгляді справ даної категорії суди необхідно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Злочин, передбачений статтею 124 КК України, з об`єктивної сторони характеризується: 1) діями посяганням на життя іншої особи; 2) наслідками у вигляді настання тяжких тілесних ушкоджень; 3) причинним зв`язком між зазначеними діями і наслідками; 4) обстановкою вчинення злочину (перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони чи в умовах необхідності затримання злочинця).

Право особи на необхідну оборону може створюватися протизаконним насильством за своїм характером.

Відповідальність за ст. 121 КК України настає також у разі, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було заподіяно тяжке тілесне ушкодження.

Аналізуючи обставини вчинення злочину ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку про те, що він не зазнав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_19 , яке створювало б реальну загрозу заподіянню шкоди його здоров`ю чи життю.

Судом встановлено, що за віком (потерпілий був старшим за обвинуваченого на 27 років), станом свого здоров`я (оскільки потерпілий ОСОБА_4 був набагато сильнішім від потерпілого, про що він сам зазначив суду), ОСОБА_19 реальної загрози для ОСОБА_4 не представляв.

Крім того, якщо навіть і допустити, що ОСОБА_19 хотів вдарити ОСОБА_4 каменем по голові, то ОСОБА_4 достатньо було вибити цей камінь, що він і зробив з його слів. Але після цього не тільки протиправних, але жодних дій з боку ОСОБА_19 по відношенню до ОСОБА_4 не було, а останній наніс йому велику кількість ударів.

Про камінь ні під час слідчого експерименту, ні під час проведення судово-медичної експертизи, ні під час судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 не вказував, що захищався від ОСОБА_19 , який намагався каменем вдарити його по голові. Судово-медичному експерту він вказував, що ОСОБА_19 вдарив його кулаком, у лікаря-психіатра 2-3 рази по голові. Під час слідчого експерименту він вказував, що ОСОБА_19 наніс йому 3 удари руками: перший удар - в ліву скроневу частину голови, другий удар - у праву скроневу частину голови, третій удар в праву частину грудної клітки.

Але тілесних ушкоджень на голові та обличчі у ОСОБА_4 під час огляду експертом виявлено не було.

Відповідно до висновку експертизи №163 від 13 жовтня 2016 року в обвинуваченого при огляді судмедекспертом 14 вересня 2016 року був виявлений лише синець на передній поверхні правого плеча (том 1 а. п. 87).

Крім того, ОСОБА_4 , неодноразово змінюючи свою позицію з приводу кількості та черговості нанесення йому тілесних ушкоджень потерпілим, викликає сумніви в її правдивості, оскільки будь-яким іншим доказом вона не підтверджується. Сама наявність синця у ОСОБА_4 не є беззаперечливим доказом того, що цей синець ОСОБА_4 був заподіяний саме ОСОБА_19 і саме при тих обставинах, які зазначив ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в ОСОБА_4 не було законних та обгрунтованих підстав для нанесення ударів ОСОБА_19 , так як при цьому він ні себе, ні будь-кого іншого не захищав, а лише вчиняв злочини з прямим умислом.

ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні наполягали на тому, що ОСОБА_19 12 вересня 2016 року розповідав ОСОБА_4 , що напередодні цього дня впав із драбини вдома і вдарився спиною, тому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого, не всі були заподіяні ОСОБА_4 .

Але це спростовується показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду зазначив, що ОСОБА_19 за 3 три дні до дня своєї смерті разом з ним перебував у ОСОБА_16 , там разом вживали спиртне, там же і спали. ОСОБА_19 на стан здоров`я не скаржився і про падіння з драбини нічого не казав. Також даний факт спростовується висновком судово-медичної експертизи №102 від 13 жовтня 2016 року та показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_7 в судовому засіданні, який зазначив, що виявлені тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_19 не характерні для отримання їх при падінні. Удари потерпілому наносилися із різних боків. Всі тілесні ушкодження, які були виявлені при дослідженні трупу ОСОБА_19 , спричинені в один проміжок часу, характерні для нанесення спереду. Пошкодження у виді розриву селезінки при падінні могло утворитися лише у тому разі, якщо потерпілій впав на виступаючий предмет. Але у випадку із ОСОБА_19 воно характерно для нанесення удару ззаду зліва.

Свідок ОСОБА_17 суду зазначив, що ОСОБА_19 говорив про те, що впав. Але при цьому свідок зазначив на питання суду, що потерпілий скаржився на хребет і держався за праву частину боку.

Але показання свідка ОСОБА_17 суд не приймає до уваги, оскільки, крім нього, жоден із свідків даний факт не підтвердив, вони суперечать матеріалам справи, тому що при проведенні судово-медичної експертизи ніяких тілесних ушкоджень на хребті та з правого боку в потерпілого не виявлено. І, як вже зазначалось вище, тілесні ушкодження потерпілого не характерні для отримання їх при падінні.

Крім того, як зазначив судово-медичний експерт, всі тілесні ушкодження у потерпілого отримані в один проміжок часу. З такими тілесними ушкодженнями він міг лише на протязі незначного часу (близько 1 години) виконувати самостійні, цілеспрямовані дії. А зі слів ОСОБА_4 ОСОБА_19 з тяжкими тілесними ушкодженням ходив близько доби.

Також ОСОБА_4 суду зазначив, що ОСОБА_19 від його ударів не падав, він лише присів і не втрачав свідомості, потім сам піднявся.

Але даний факт спростовується показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , які суду зазначили, що ОСОБА_19 вони побачили лежачим на землі без свідомості, ОСОБА_12 та ОСОБА_17 його підняли і ОСОБА_12 вмивала його водою.

Також захисник суду зазначив, що причиною смерті ОСОБА_19 є несвоєчасне надання йому медичної допомоги.

Суд звертає увагу на те, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_19 , від яких він помер, заподіяв ОСОБА_4 , але він ні карету швидкої допомоги потерпілому не викликав, ні вчинив будь-яких дій для надання допомоги потерпілому та навіть не поцікавився, як той себе почуває.

Таким чином, ОСОБА_4 звинувачує незрозуміло кого у несвоєчасному наданні потерпілому медичної допомоги, в той же час сам він не вчинив ніяких дій для цього.

Жоден із наданих суду стороною обвинувачення доказів, сторона захисту не просила визнати неналежним чи недопустимим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_30 в умисному заподіянні ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли його смерть, доведена повністю і зазначеними діями він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності із ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суду надано 3 характеристики на обвинуваченого ОСОБА_4 від 13 та 14 вересня 2016 року Вирівського сільського голови та депутата Вирівської сільської ради ОСОБА_31 . У характеристиці від 13 вересня 2016 року лише зазначено про склад сім`ї обвинуваченого та про відсутність проти нього компрометуючих обставин. У характеристиці від 14 вересня 2016 року сільський голова зазначив, що ОСОБА_4 характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, у стані алкогольноого сп`яніння не контролює себе, поводиться агресивно, в тверезому виді поводиться нормально. У характеристиці депутата зазначено, що ОСОБА_4 у тверезому вигляді характеризується позитивно, в основному не зловживає спиртним, але бувають періоди, що він зловживає спиртними напоями і тоді не контролю свої вчинки. Свідки ОСОБА_15 , яка була першою вчителькою ОСОБА_4 , та дільничний інспектор ОСОБА_32 також суду зазначили, що ОСОБА_4 часто вживає спиртне, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно, не контролює свої вчинки.

Зазначене вище дають підстави суду вважати, що ОСОБА_4 характеризується опосередковано, доволі часто вживає спиртні напої і в стані алкогольного сп`яніння поводить себе не належним чином.

На обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра ОСОБА_4 не перебуває.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, суд визнає те, що він вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.

Захисник обвинуваченого просив як пом`якшуючі обставини, визнати перебування на утриманні у обвинуваченого хворої матері та добровільне відшкодування збитків потерпілому.

Але суд не може врахувати зазначені вище обставини як такі, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , оскільки суду не надано доказів, що він дійсно утримує та доглядає свою хвору матір. Поведінка обвинуваченого свідчить про протилежне, як суду зазначив свідок ОСОБА_18 , мати ОСОБА_4 неодноразово йому скаржилася на поведінку сина. Крім того, догляд за матір`ю ОСОБА_4 здійснюють його старші брат та сестра.

Стосовно відшкодування потерпілому збитків, то суд зазначає наступне, що ОСОБА_4 утримується під вартою і 06 грудня 2016 року не міг потерпілому перерахувати кошти. Крім того, перерахування коштів родичами обвинуваченого потерпілому вже безпосередньо під час судового розгляду, суд не може прийняти як добровільне відшкодування збитків з боку обвинуваченого.

Також при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 має непогашену судимість за умисний злочин середньої тяжкості, даний злочин вчинив у період іспитового строку за попереднім вироком.

Враховуючи обставини скоєння злочину, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого ним, відсутність з його боку каяття, враховуючи вказану вище обтяжуючу покарання обставину, а також суспільну небезпечність вчиненого ним злочину та тяжкість суспільно небезпечних наслідків, що настали у вигляді смерті ОСОБА_19 , які обумовлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в разі застосування відносно нього покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Майнова та моральна шкода потерпілому ОСОБА_6 не відшкодована, але цивільний позов ним не заявлявся.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази шорти темно-синього кольору з плямами бурого кольору, що належать ОСОБА_4 ; марлеві тампони з речовиною бурого кольору, вилучені під час огляду місця події 13.09.2016; одяг з трупа ОСОБА_19 - футболку, штани, труси, теніску, волосся з голови, кінці нігтьових пластин з правої та лівої рук; марлеві тампони із зразками крові та слини ОСОБА_4 , відбір кінців нігтьових пластин Шевченка з правої та лівої рук, які зберігаються в камері схову речових доказів Білопільського відділення поліції, необхідно знищити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 31 серпня 2015 року і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 14 вересня 2016 року.

Строк попереднього ув`язнення з 14 вересня 2016 року до дати набрання вироком законної сили зарахувати у строк відбуття покарання із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Речові докази - шорти темно-синього кольору з плямами бурого кольору, що належать ОСОБА_4 ; марлеві тампони з речовиною бурого кольору, вилучені під час огляду місця події 13.09.2016; одяг з трупа ОСОБА_19 - футболку, штани, труси, теніску, волосся з голови, кінці нігтьових пластин з правої та лівої рук; марлеві тампони із зразками крові та слини ОСОБА_4 , відбір кінців нігтьових пластин ОСОБА_4 з правої та лівої рук, які зберігаються в камері схову речових доказів Білопільського відділення поліції, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя