Справа № 712/2448/17
Провадження № 1-кс/712/1192/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про обрання міри запобіжного
м. Черкаси 27 лютого 2017 року
Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув винесене по кримінальному провадженню № 0000078 від 16 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України слідчим Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 і погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також вивчивши, надані слідчим матеріали кримінально провадження,
В С Т А Н О В И В:
27 лютого 2017 року слідчий Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000078 від 16.01.2017 року, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.В середині серпня 2016 року, близько 04 години, ОСОБА_5 за раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу пройшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав дві алюмінієві труби, довжиною 6 метрів та діаметром 100 мм кожна, вартість яких згідно висновку експерта № 4/177 від 02.02.2017 становить 973 гривні, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
16.01.2017 дане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР та присвоєно реєстраційний номер 0000078, з попередньою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 185 КК України.
15.02.2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, не працюючий, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, учасником бойових дій не являється, раніше судимий:
1). 09.01.1992 Черкаським РС Черкаської області за ст. 140 ч. 2, ст. 229-6 ч. 2 КК України до двох років позбавлення волі, звільнений 08.09.1993;
2). 13.04.1995 Черкаським РС Черкаської області за ст. 229-6 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12.07.1996;
3). 16.01.1998 Черкаським РС Черкаської області за ст. 140 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 08.10.1998 на підставі ЗУ «Про амністію»;
4). 24.02.200 Черкаським РС Черкаської області за ст. 140 ч. 3, ст. 229-6 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 08.08.2005;
5). 11.11.2005 Черкаським РС Черкаської області за ст. 309 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном строком на 3 роки;
6). 23.05.2007 Черкаським РС Черкаської області за ст. 395, ст. 309 ч. 2 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільнений 14.03.2011;
7). 21.11.2014 Черкаським РС Черкаської області за ст. 321 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, 03.01.2017 рішенням Черкаського РС Черкаської області звільнений в зв`язку із закінченням іспитового терміну, судимість не погашена.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 16.01.2017, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколом огляду предметів, висновком експерта № 4/177 від 02.02.2017.
В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років. Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.
Суд, вислухавши думку прокурора, слідчого, які підтримали клопотання, підозрюваного, який просив не застосовувати тримання під вартою, дослідивши матеріали справи та кримінального провадження, вважає наступне.
Слідчий в клопотанні посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) можливе переховування від органів досудового розслідування та/або суду; 2) можливий незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 3) можливе перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; 4) можливе вчинення іншого кримінального правопорушення.
Згідно з ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.
Згідно з ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно з п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув"язнення.
Крім того, згідно ст.5 Європейської конвенції з прав людини, яка у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи. Крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.
Так, у справі «Смирнов проти Росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, обвинувачена в скоєнні злочину, завжди повинна знаходитися на свободі, до закінчення розгляду справи, якщо Держава не зможе довести, що маються «умісні і достатні» причини взяти її під варту, і зокрема, коли є підстави вважати, що особа ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини у справі, або продовжить злочину діяльність.
В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу / досудового розслідування, судового розгляду/ навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
Підозрюваний ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, тобто вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості,
В своєму клопотанні слідчий та прокурор вказує, що до ОСОБА_5 необхідно обрати міру запобіжного заходу тримання під вартою, що дасть необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, слідчого судді, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.
В даному випадку слідчим з прокурором не доведено та не надано письмових доказів того, що в даному випадку виникли ризики передбачені вимоги ст.177 КПК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний має постійне місце проживання та з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено нових даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним ризикам будь-яким із передбачених ч.1 п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України, тому за таких суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_8 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час доби.
Керуючись ст. ст. 32, 110, 131-132, 176-178, 181,184, 193-196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту в період доби з 20.00 год. до 07.00 год., до 15 квітня 2017 року, включно.
Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 27 лютого 2017 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- заборонити в період доби з 20.00 год. до 07.00 год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон;
- докласти зусиль до офіційного працевлаштування.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_5 , слідчому, та прокурору для контролю за її виконанням.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1