Справа № 635/4680/16-к
Провадження № 1-кп/635/278/2017
У Х В А Л А
Іменем України
06 червня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
До Харківського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2016 року застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управлінні державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27), на строк 60 днів, тобто включно по 11 липня 2016 року. В подальшому відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обраний запобіжний захід було продовжено в порядку визначеному КПК України, а в останнє ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 квітня 2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№ 27) продовжено на 60 днів, тобто включно по 09 червня 2017 року. Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 09 червня 2017 року.
Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Вимогами ч.3 ст.331 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, незалежно від наявності клопотань.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , посилаючись на те, що на даний час не перестали існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою і просили суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вислухавши думку учасників судового провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі, тяжкість вчиненого злочину, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, а також враховуючи ту обставину, що на сьогоднішній день суду не надано доказів, які б свідчили про те, що ризики, передбачені п.п.1, 5 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати, разом з тим, розгляд судового провадження не завершений, кримінальне правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_4 обвинувачується вчинено під час іспитового строку, а тому суд вважає доцільним продовжити строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)», на строк шістдесят днів.
Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема, викладеної в рішенні від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, а також можливість незаконного впливу на свідка, який ще судом не допитаний та ухилення від явки до суду, а також вчинення підозрюваний іншого кримінального правопорушення.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Таким чином, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Більш того, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини, де зазначається, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, яка може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 199, 331 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» обвинуваченому ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України продовжити на шістдесят днів, тобто до 04 серпня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя - ОСОБА_1