Номер провадження: 11-кп/785/770/17
Номер справи місцевого суду: 523/502/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 31.03.2017 року, яким:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, без освіти, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 187 ч.2 КК України та призначено покарання в вигляді 9 років із конфіскацією майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди - 4640 (чотири тисячі шістсот сорок) грн. 86 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 70000 (сімдесят тисяч) грн..
ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_11 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

Близько 11 години 00 хвилин 17 жовтня 2016 року на перехресті вулиць Одарія та Щеголева в м. Одесі ОСОБА_8 , з корисливих мотивів та умислом на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном раніше незнайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи разом з іншою особою, матеріали стосовно якої 5 грудня 2016 року виділені в кримінальне провадження №0001187, з її оголошенням у розшук (далі інша особа), підійшли до потерпілого та нанесли йому, кожний окремо, по одному сильному удару в голову, від чого ОСОБА_9 втратив свідомість та впав.
Цими діями ОСОБА_8 та інша особа заподіяли ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, перелом кісток носа, пара орбітальної гематоми зліва, садна лівої надбрівної області, переломи коронок 1,2-го зубів зліва та справа на верхній щелепі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я строком понад 6, але не більше 21 дня.
Продовжуючи реалізовувати вищезазначені наміри ОСОБА_8 та інша особа повели під руки непритомного ОСОБА_9 до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де заволоділи належними останній особі мобільним телефоном марки «Samsung Duos», вартістю 4000 грн., золотим кільцем, вагою близько 3 гр., вартістю 3000 грн., золотим ланцюжком, вагою близько 20 гр., вартістю 20000 грн., золотим хрестиком, вагою близько 3 гр., вартістю 3000 грн., шкіряним гаманцем білого кольору, вартістю 300 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 1900 грн., 1 долар США та магазинні картки, а всього заволоділи майном на загальну суму 32300 грн., з яким зникли з місця вчиненого діяння.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати, справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду. Інформаційна довідка АРМ 102 не містить інформації, яка б мала доказову базу про вчинення даного правопорушення саме її підзахисним за даною кваліфік4аціює злочину. Суд не взяв до уваги позитивну характеристику ОСОБА_8 з місця проживання, наявність у нього місця роботи, міцьних соціальних зв`язків, власної родини, двох малолітніх дітей, раніше не судимий. Судо не було враховано зазначення роз`яснень та визначивши розмір моральної шкоди суд не в повній мірі виходив із засад розумності, виваженості і справедливості та не вказав в вироку чим підтверджується моральна шкода та з чого суд виходить встановлюючи саме цю суму відшкодування.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вирок суду скасувати, Вважає вирок незаконним та необґрунтованим. Суд не звернув увагу щодо показань свідків та потерпілого, а саме в їх розбіжності. Судом не дотримано вимоги ст. 370 КПК України.

Заслухавши прокурора, який просив апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення, потерпілого і його представника, які просили вирок суду залишити без задоволення, захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційних скарг та просили про їх задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненому не визнав та показав, що інша особа, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, з сумкою через плече, підійшла до випадково зустрінутого потерпілого, розпочала з ним конфлікт, під час якого нанесла тому удар рукою в голову, від якого останній впав та втратив свідомість. Стосовно власних дій ОСОБА_8 показав, що лише підійшов до лежачого на спині потерпілого, декілька разів смикнув рукою за одягнену на тому куртку, щоб привести його до тями, після чого разом з іншою особою допоміг потерпілому зійти з проїзної частини та дійти до під`їзду найближчого будинку. Як вбачається з показань обвинуваченого в наступний момент він відволікся на телефонний дзвінок своєї співмешканки, вийшов з під`їзду, а тому не був очевидцем того, що робила інша особа. Через хвилину ця особа його наздогнала та вони разом пішли вулицею, проте через 50 метрів їх зупинили співробітники поліції. ОСОБА_8 заперечив власне вчинення будь-якого насильства до потерпілого, узгодженість своїх дій з діями іншої особи, а також обізнаність про можливе заволодіння останньою особою майном потерпілого. Окрім того обвинувачений також показав, що напередодні цієї події він впав в люк та отримав численні незначні тілесні ушкодження, через що вимушений був носити на руці еластичний бинт.
Незважаючи на зазначене, вина обвинуваченого у вчиненому підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпілий ОСОБА_9 про обставини вчиненого на нього нападу показав, що в першій половині 17 жовтня 2016 року він, будучи інспектором ПАТ «Одесаобленерго», на перехресті вулиць Одарія та Щеголева очікував одного із абонентів. Повз нього проходили раніше незнайомі ОСОБА_8 та інша особа. ОСОБА_8 обурився тим, яким поглядом він подивився на них, та першим підійшов до потерпілого. Слідом за ОСОБА_8 до нього також підійшла й інша особа. Після запитання ОСОБА_8 (рос. мов.): «Ты упакованный?», потерпілий здогадався, що ці особи мають намір його пограбувати. В наступний момент інша особа нанесла йому в голову маховий удар рукою, а ОСОБА_8 сильний удар забинтованою рукою в ніс, від чого він втратив свідомість. Як вбачається з наступних показань потерпілого він прийшов до тями біля одного із будинків та з`ясував, що не бачить лівим пошкодженим оком, а також виявив відсутність раніше наявних при ньому золотих кільця, ланцюжка із хрестиком, одного із мобільних телефонів, портмоне з грошима в сумі 1900 грн., 1 долар США та дріб`язних купюр в гривні. В подальшому зазначені речі, за виключенням грошей, йому повернув слідчий, який пояснив, що їх було вилучено у затриманих нападників.
Свідок ОСОБА_12 в суді показав, що саме він в ранковий час 17 жовтня 2016 року, переміщуючись на власному автомобілі в районі вулиць Одарія, Отамана Головатого та Отамана Чепіги, очікував на зустріч з інспектором ОСОБА_9 . При цьому до нього двічі підходили раніше йому незнайомі обвинувачений та інша особа, ромської зовнішності, з вимогою надати їм послуги таксі та вели себе при цьому агресивно, на що свідок їм відмовив. Приблизно через 15 хвилин він побачив, як ці ж молодики повели під руки третього чоловіка з нахиленою головою до одного із під`їздів, на що свідку здалося, що остання особа перебувала у явно неадекватному стані. ОСОБА_12 розцінив цю ситуацію, як таку, що двоє товаришів нарешті відшукали третього й ведуть того у підворітню. Несподівано поруч зупинився легковий автомобіль марки «Daewoo», в кузові сірого кольору, з якого вискочив чоловік та побіг в напрямку місця перебування вищезазначених осіб. Одночасно свідок намагався зателефонувати ОСОБА_9 , щоб з`ясувати конкретне місце зустрічі, але той на дзвінки вже не відповідав. Через декілька хвилин свідок побачив, як обвинувачений та інша особа вибігли з підворітні та, гучно між собою розмовляючи, побігли в напрямку вул. Церковної. Чоловік з автомобіля «Daewoo» спочатку побіг за ними, потім до диспетчерів маршрутного таксі, а згодом повернувся до власного автомобіля та поїхав в напрямку збігу втікачів. Через 10-15 хвилин до місця події приїхала швидка медична допомога, а також повернувся той же автомобіль «Daewoo». Свідок звіддаля також побачив, як якогось чоловіка поклали на ноші. Оскільки ОСОБА_9 так і не відповів на його телефонні дзвінки, то ОСОБА_12 уїхав з місця події.
Свідок ОСОБА_13 в суді показав, що після 10 години ранку 17 жовтня 2016 року він виїжджав на власному автомобілі із двору будинку АДРЕСА_3 та став випадковим очевидцем того, як раніше незнайомі обвинувачений разом з іншою особою стояли поруч із лежачим на спині потерпілим, на обличчі якого було видно кров, а запалі очі свідчили про непритомність. При цьому ОСОБА_8 смикав потерпілого руками за плечі та щось тому казав, але останній на це нічого не відповідав. Інша ж особа ромської зовнішності, перебуваючи поруч, стала імітувати здійснення телефонної розмови з абонентом, як зрозумів свідок, намагаючись відволікти його увагу від стану потерпілого, та повторювала свідку: «Братан, иди домой». На зауваження свідка ОСОБА_13 ОСОБА_8 підійшов до нього та словами заборонив втручатися в цю подію, пояснюючи, що в них конфлікт із їхнім знайомим. В подальшому обвинувачений разом з іншою особою узяли в пахви непритомного потерпілого та потягли того до під`їзду одного із будинків, звідки через незначний проміжок часу пролунав істеричний жіночий крик. ОСОБА_13 відразу ж зателефонував до поліції та побіг кликати про допомогу до одного із перехожих, проте той відмовився втручатися. Ще через 2-3 хвилини свідок побачив, як ОСОБА_8 та інша особа разом вибігли із під`їзду, на ходу поправляючи верхній одяг, щось стали розпихувати по власних кишенях та побігли в напрямку вул. Церковної, на що свідок вирішив їх переслідувати на власному автомобілі. Одночасно він корегував місцезнаходження втікачів, з`єднавшись телефоном з нарядом поліції. ОСОБА_13 також показав, що, перебуваючи в салоні автомобіля на певній відстані, особисто розгледів, як перед затриманням циган тримав в руці гаманець білого кольору, передавав його вміст ОСОБА_8 , а останній, з`ясовуючи корисність переданих речей, щось з них викидав на землю.
Згідно інформаційної довідки АРМ 102 до оператора органу поліції ОСОБА_14 о 10 годині 44 хвилини 17 жовтня 2016 року надійшло телефонне повідомлення, що за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги,2, невідомі побили чоловіка, забрали речі та рухаються в напрямку вул. Щеголева. На місце події спрямовано екіпаж «Благо 409» у складі співробітників поліції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які о 10 годині 54 хвилини прибули та затримали ОСОБА_8 та іншу особу.
Як вбачається з рапорту ОСОБА_16 заявник вказав на двох молодиків, причетних до пограбування ОСОБА_9 . Цих осіб було затримано із застосуванням спецзасобів, при цьому ОСОБА_8 пояснив, що в кишені його штанів знаходяться золотий ланцюг та мобільний телефон потерпілого. Рапорт містить запис про те, що інша особа перед затриманням викинула гаманець, який тримала в кишені одягу. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу, карету швидкої допомоги, затриманих доставлено до приміщення Хаджибеївського ВП.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення о 12 годині 00 хвилин 17 жовтня 2016 року ОСОБА_9 повідомив органу поліції про те, що близько 11 години 00 хвилин цієї ж доби дві невстановлені особи на розі вулиць Щеголева та Одарія застосували до нього удари руками та ногами в голову і тулуб, після чого відкрито заволоділи належними йому золотим ланцюжком, золотим хрестиком, гаманцем, мобільним телефоном, обручкою та грошима в сумі 1900 грн.
Відповідно до протоколу, проведеного до внесення відомостей про дану подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі Реєстру), огляду місця події в період з 14 години 30 хвилин до 16 години 00 хвилин 17 жовтня 2016 року: на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено гаманець білого кольору, в якому знаходилися магазинні картки, в тому числі торгівельної мережі «МЕТРО», виданої на ім`я ОСОБА_9 , а також грошова купюра номіналом 1 долар США; на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_5 було виявлено та вилучено фіскальні чеки та квитанції; в парадній будинку АДРЕСА_2 було виявлено плями бурого кольору.
Як вбачається із витягу з Реєстру відомості про вищезазначену подію внесено о 18 годині 27 хвилин 17 жовтня 2016 року заступником начальника СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_17 . Повноважними слідчими є ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
Згідно висновку судово - медичної експертизи №3446 від 22 грудня 2016 року, проведеної на підставі постанови останнього із зазначених слідчих, у ОСОБА_21 малися наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, перелом кісток носа, пара орбітальна гематома зліва, садно лівої надбрівної області, переломи коронок 1,2-го зубів зліва та справа на верхній щелепі, що утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях пошкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки, ноги. Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 17 жовтня 2016 року. Закрита черепно-мозкова травма, в єдиний комплекс якої входять всі вище перелічені ушкодження, спричинила короткочасний розлад здоров`я строком понад 6, але не більше 21 дня і за цим критерієм відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Постановою слідчого ОСОБА_20 від 4 грудня 2016 року належні потерпілому ОСОБА_9 , виготовлені з металу жовтого кольору чотири частини ланцюжка, з пошкодженими на кінцях ланками, православний хрестик та обручка визнані в якості речових доказів та долучені до провадження.
Безпосереднім оглядом даних речових доказів в судовому засіданні 17 березня 2017 року встановлено, що: кільце, діаметром 20 мм, шириною 6 мм, виготовлене з металу жовтого кольору, має в серединній частині зовнішньої сторони видавлену смугу; три плетених фрагменти ланцюжка, довжиною 45 мм, 185 мм та 400 мм, на останньому з яких перебуває хрестик, довжиною найбільшого ребра 14 мм, виготовленні з металу жовтого кольору, кінцівки фрагментів розірвані. На одній із частин замку ланцюжка міститься нечитабельне таврування.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 2 грудня 2016 року потерпілий ОСОБА_9 , в присутності понятих, серед чотирьох представлених йому фотокарток чоловіків впізнав ОСОБА_8 в особі нападника за сукупністю ознак форм обличчя, носа, скули, зачіски та загальним зовнішнім виглядом.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 2 грудня 2016 року свідок ОСОБА_12 , в присутності понятих, серед чотирьох представлених йому фотокарток чоловіків впізнав ОСОБА_8 в особі нападника на потерпілого за загальним зовнішнім виглядом, формою носу, підборіддя та обличчя.
Аналізуючи сукупність вищезазначених доказів слід визнати наступне.
В судовому засіданні обвинувачений, потерпілий ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 узгоджено показують на присутність ОСОБА_8 та іншої особи в місці і часі спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
При цьому потерпілий прямо вказує на ОСОБА_8 , як на особу, що першою підійшла до нього, безпричинно розпочала з ним словесний конфлікт, а потім, після завдання удару від іншої особи, також нанесла йому сильний удар рукою в область носа, що спричинило заподіяння йому тілесних ушкоджень, супроводжуваних втратою свідомості, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи.
Окрім того, узгоджувальні показання свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в частині сумісного перебування обвинуваченого та іншої особи поруч з потерпілим, фактичного переміщення ними останньої особи у непритомному стані до під`їзду одного із будинків, а також окремо показання свідка ОСОБА_13 в частині сумісного перешкоджання свідку з боку ОСОБА_8 та іншої особи втрутитися в конфлікт з метою його негайного припинення, спільного їх збігу з місця події, з одночасним розподілом між собою окремого майна, дозволяє суду спростувати доводи обвинуваченого про нібито не обізнаність з діями іншої особи та непричетність до розбійного нападу на потерпілого, вчиненого з нею за попередньою змовою групою осіб.
Оскільки сумісні дії ОСОБА_8 та іншої особи з метою заволодіння майном потерпілого були для останнього раптовими, несподіваними, короткочасними, агресивними та насильницькими, а застосоване до ОСОБА_9 фізичне насильство призвело до втрати ним свідомості, то слід визнати, що таке насильство було небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка фактично зазнала нападу.
До невизнавальних показань обвинуваченого, а також його тверджень про непричетність до розбійного нападу з іншою особою на ОСОБА_9 , суд першої інстанції віднісся критично, оскільки ці показання є голослівними та прямо спростовуються сукупністю вищевикладених доказів. На думку суду, дійсною метою надання ОСОБА_8 таких показань, є бажання уникнути відповідальності за вчинене.
Всупереч доводів сторони захисту розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням такого насильства, незалежно від того, чи заволоділа фактично особа майном потерпілого чи ні (абзац 6 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності»), а відтак, на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_8 діяння не впливає факт не вилучення безпосередньо у цієї особи будь-якої речі, що була предметом злочину.
На думку суду зміст показань потерпілого (про перелік виявленого ним відсутнім після нападу майна) та очевидця ОСОБА_13 (про розподіл окремого майна між обвинуваченим та іншою особою після нападу), а також зміст протоколу огляду місця події (про виявлення окремих речей, належних потерпілому) є достатнім для висновку, що ОСОБА_8 та інша особа спільними діями неправомірно вилучили майно потерпілого.
Також, безумовному доведенню в суді підлягає лише вартість таємно викраденого майна - для розмежування злочину, передбаченого ст. 185 КК України, від складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП, а тому можливі сумніви у визначенні загальної вартості предметів злочинного посягання при вчиненні розбійного нападу, в противагу від крадіжки, не спричинюють наслідку у виді відсутності складу злочину в діях особи, яка фактично вчинила розбійний напад.
Суд не вбачає потреби обґрунтовувати дане судове рішення в якості обвинувального доказу протоколом огляду речових доказів від 4 грудня 2016 року, оскільки в силу положень ст. 357 КПК України речові докази оглядаються судом, що і було дотримано в судовому засіданні 17 березня 2017 року.
При цьому суд погоджується з окремими доводами сторони захисту про неможливість витлумачення на доведення вини обвинуваченого: протоколу затримання ОСОБА_8 , оскільки зазначений в ньому фактичний час затримання о 12 годині 00 хвилин 17 жовтня 2016 року більш ніж на годину пізніший від дійсного, що підтверджено змістом інформаційної довідки АРМ 102 та показаннями свідка ОСОБА_13 ; а також протоколу пред`явлення останній особі для впізнання в період з 20 години 00 хвилин до 20 години 30 хвилин 17 жовтня 2016 року, оскільки ОСОБА_8 при проведенні даної слідчої дії через фактичне затримання вже мав статус підозрюваного, а відтак, впізнання було проведено без участі його захисника.
Дані виводи суду першої інстанції викладені обставини не спричинює виправдання обвинуваченого чи перекваліфікацію вчинених ним діянь за статтями кримінального закону, що передбачають притягнення до менш тяжкої відповідальності.
Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані судом за ст. ст. 187 ч.2 КК України.

При призначенні покарання винуватому районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене ОСОБА_8 покарання, показання обвинуваченого про його відсутність офіційного працевлаштування, наявність власної сім`ї з обов`язком утримання двох малолітніх дітей, відсутність у обвинуваченого будь-якого каяття і відсутність бажання відшкодувати спричинені збитки, його посередні характеристики за місцем проживання, притягнення в даний час до кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчинені іншого злочинного діяння та позицію потерпілого, який не вибачив ОСОБА_8 га наполягав на його суворому покаранню за вчинене.
Зазначені обставини унеможливлюють застосування до ОСОБА_8 за вчинення розглядуваного в даному судовому засіданні злочину положень ст.ст. 69,75,76 КК України, та обумовлюють призначення йому реального покарання у вигляді позбавлення волі, з конфіскацією належного йому майна.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

Дослідивши доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 які наполягають на тому, що ОСОБА_8 не скоював даний злочин, а пояснення потерпілого про те, що саме від удару ОСОБА_8 він втратив свідомість намагаються ігнорувати посилаючись на те, що подій ніхто не бачив, і що всі докази по справі є недопустимими колегія суддів не може прийняти, з урахуванням того, що вони є голослівними і ґрунтуються на запереченнях всіх об`єктивних даних.

В апеляційній інстанції захисник і обвинувачений розвили ще одну версію про порушення права на захист, посилаючись на те, що обвинувачений є людиною без освіти, не володіє державною мовою і що йому органи досудового слідства і суд не забезпечили перекладача.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що на досудовому і судовому слідстві клопотання зі сторони захисту і обвинуваченого про залучення перекладача ніколи не ставилось. Також питання про те, що він не розуміє державну мову також не піднімалось. При роз`ясненні прав і обов`язків обвинувачений повністю ознайомився з своїми правами і особисто поставив свій підпис що права йому зрозумілі і клопотань він не має. Від свого імені в письмовому виді подав апеляцію з ОСІ 21 м. Одеси.

З урахуванням такої зухвалої позиції і матеріалів справи які були дослідженні в повному обсязі, судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченому правильно призначена міра покарання у вигляді позбавлення волі, так як він скоїв тяжкий злочин. Сумніватись в об`єктивності встановлених доказів, пояснень потерпілого і свідків в колегії суддів не вбачається.

Цивільний позив розглянутий в повному обсязі і докази і мотивування його розміру переконливі і знайшли своє підтвердження. Потерпілий до наступного часу продовжує лікування від отриманих пошкоджень, що не дає підстав для зменшення розміру моральної шкоди.

При таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку і приходить до думки в необґрунтованості апеляцій захисника та обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 31.03.2017 року відносно ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2