Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0006084, внесеного до ЄРДР 30.09.2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , уродженця с. Новопетрівка, Софіївського р-ну, Дніпропетровської обл., українця, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого двірником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 29.12.2016 року притягнутий Подільским УП ГУНП в м. Києві до кримінальної відповідальності за ч 3 ст 153 КК України та на підставі ухвали від 30.12.2016 року до нього застосовано запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку з подальшим утриманням в Київській міській психоневрологічній лікарні № 3 ТМО «Психіатрія» за адресою Київська область смт Глеваха, вул. Павлова, 7

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
05 грудня 2017 року до Подільського районного суду міста Києва від прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_7 надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0006084, внесеного до ЄРДР 30.09.2016 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно клопотання, 30.09.16 близько о 08 год. 30 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в Київському храмі міжнародного товариства свідомості «Крішне», яке розташовано за адресою: м. Київ, провул. Зоряний, 16. В цей час помітив, що в даній будівлі розташована кімната під номером №4, що є кімнатою проживання жінок, вхід до якої заборонений для сторонніх осіб.

Розуміючи, що в даній кімнаті знаходяться чуже майно, а саме речі, що становлять матеріальну цінність, у ОСОБА_6 , виник злочинний намір, спрямований на збагачення злочинним шляхом, а саме таємне викрадення чужого майна, із проникнення в приміщення кімнати №4, вхід до якого заборонений для сторонніх осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 30.09.16, близько о 08 год. 30 хв. ОСОБА_6 , проникнувши до кімнати №4 та впевнившись, що за його злочинними діями ніхто сторонній не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 таємно викрав два мобільних телефони, а саме: мобільний телефон марки «Nokia C5» імеі: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мобільний телефон марки «IPhone 4S» імеі: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,чим спричинили матеріальну шкоду потерпілим.

Заволодівши майном потерпілих, ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину з метою ухилення від подальшого викриття у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та з метою розпорядитися викраденим майном.

Згідно висновку експерта № 582тв від 25.10.2016 року за результатами судової товарознавчої експертизи, проведеної в даному кримінальному провадженні ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia C5» імеі: НОМЕР_2 могла становити 390,00 грн. (триста дев`яносто грн. 00 коп.); ринкова вартість мобільного телефону марки «IPhone 4S» імеі: НОМЕР_3 могла становити 800,00 грн. (вісімсот грн.. 00 коп.).

Дії ОСОБА_6 виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, а саме вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за обставин викладених у ньому, захисник заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, законний представник не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 803 від 22.11.2016 р. ОСОБА_6 на період часу, до якого відноситься правопорушення, у відношенні якого він підозрюється, страждав стійким хронічним психічним розладом у вигляді легкої розумової відсталості з вираженим емоційно-вольовими та поведінковими порушеннями (F70.1 згідно МКХ-10) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У даний час ОСОБА_6 також страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді легкої розумової відсталості з вираженим емоційно-вольовими та поведінковими порушеннями (F70.1 згідно МКХ-10) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_6 за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

З урахуванням положень статей 3, 25 Закону № 1489-ІІІ, а також п. 5 принципу 18 додатка до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 р. № 46/119 "Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", якими передбачено, що пацієнт і його представник мають право бути присутніми на будь-якому слуханні, брати в ньому участь та бути вислуханими.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 р. суди повинні забезпечувати участь у судовому засіданні захисника та особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру (за винятком випадків, коли цьому перешкоджає характер її захворювання), або ж отримувати письмову відмову в разі її небажання бути присутньою. У разі участі особи в судовому засіданні при розгляді справи суду належить опитувати її про обставини вчинення суспільно небезпечного діяння та давати відповідну оцінку цим показанням з урахуванням інших зібраних у справі доказів.

За змістом положень КК України, законів від 22 лютого 2000 р. № 1489-ІІІ "Про психіатричну допомогу" та від 19 листопада 1992 р. № 2801-ХІІ "Основи законодавства України про охорону здоров`я" метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є:

1) вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК;

2) запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України.

Виходячи з принципу презумпції невинуватості у вчиненні злочину, закріпленого у ст. 62 Конституції, ст. 2 КК, ч. 2 ст. 15 КПК, а також із сформульованого у ст. 3 Закону № 1489-ІІІ принципу презумпції психічного здоров`я людини (згідно з яким кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених зазначеним та іншими законами) судам слід мати на увазі, що до набрання законної сили судовим рішенням про неосудність особи і застосування до неї примусових заходів медичного характеру вона не обмежується в правах, якими наділена згідно з Конституцією і законами України.

З огляду на вимоги статей 19, 94 КК, ст. 19 Закону № 1489-ІІІ до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом .

Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч.3 ст.19 КК України ОСОБА_6 після одужання може підлягати покаранню, тому суд вважає за необхідне речові докази у даній справі зберігати.

Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено. Тому процесуальні витрати у сумі 1 143,48 грн. підлягають компенсації за рахунок коштів державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 93-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, законів від 22 лютого 2000 р. № 1489-ІІІ "Про психіатричну допомогу" (далі - Закон № 1489-ІІІ) та від 19 листопада 1992 р. № 2801-ХІІ "Основи законодавства України про охорону здоров`я" (далі - Закон № 2801-ХІІ), п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 р., , ст.19 ЗУ "Про психіатричну допомогу", статей 3, 25 Закону № 1489-ІІІ, а також п. 5 принципу 18 додатка до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 р. № 46/119 "Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", суд, -

У Х В А Л И В :
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , уродженця с. Новопетрівка, Софіївського р-ну, Дніпропетровської обл., українця, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого двірником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

До вступу ухвали в законну силу обраний запобіжний захід ОСОБА_6 змінити на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Процесуальні витрати у сумі 1 143 грн. 48 коп - прийняти на рахунок державного бюджету.

Речові докази у кримінальному провадженні - зберігати.

На ухвалу до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1