Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/151/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.04.2017 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2017 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ульянівка Кіровоградської області, громадянина України, українця, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 09 год. 20 хв. 28.03.2017 року до 09 год. 20 хв. 26.05.2017 року, без визначення розміру застави.
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді районного суду та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що доказова база надана стороною обвинувачення на підтвердження причетності ОСОБА_8 до подій, викладених в повідомленні про підозру від 28.03.2017 року, а саме розбою поєднаного з проникненням у житло, є сумнівною та недостатньо переконливою для обрання йому такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, що в розумінні ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом.
Крім того, слідчий суддя не врахував того, що ОСОБА_8 не відмовляється надавати покази та сприяти органам досудового слідства в розкритті кримінального правопорушення, не звернув увагу суд і на стан здоров`я ОСОБА_8 , який має 2 виразки та постійно потребує лікування, яке він систематично отримує в Уманській ЦРЛ.
ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має на утриманні дружину та неповнолітню дитину, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, а тому з урахуванням всіх обставин сторона захисту вважає, що є всі підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, можливість застосування якого передбачена ст. 181 КПК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що він 06.02.2017 року націлений на втілення в реальність свого злочинного плану із заволодіння особистим майном потерпілого, маючи намір на вчинення розбійного нападу, поєднаного із заволодінням чужим майном потерпілого, яке знаходилося у домоволодінні самого потерпілого ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши до с. Торговиця, Новоархангельського району, Кіровоградської області об`єктом посягання було обране майно потерпілого ОСОБА_9 . З цією метою ОСОБА_8 залучив до реалізації свого протиправного наміру свого знайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та невстановлену слідством особу.

Посвятивши їх у свої злочинні плани, запропонував їм спільну участь у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_9 з метою заволодіння майном потерпілого. Корисливим мотивом і метою ОСОБА_8 та його спільників є незаконного збагачення, розуміючи неправомірність пропозиції ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа надали свою згоду, вступивши, тим самим, з ним у злочинну змову на спільне здійснення протиправного задуму.
Так, 06.02.2017 приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_8 , ОСОБА_10 невстановлена особа взявши з собою раніше заготовленні речі, а саме засоби конспірації, з метою унеможливлення встановлення осіб, а саме печатки, маски притримуючись раніше обговореного плану, маючи на меті заволодіння матеріальними цінностями та речами потерпілого ОСОБА_9 , обравши предметом злочинних посягань такі речі та цінності, прибули до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 де і мешкає потерпілий ОСОБА_9 .
Прибувши до домоволодіння потерпілого та постукавши до його домоволодіння, нападники чекали поки ОСОБА_9 відчинить їм двері. Після того, як біля входу до домоволодіння з`явився господар, ОСОБА_9 , один з нападників, головою вдарив потерпілого в область обличчя, після чого ОСОБА_9 побачивши нападників, які були у чорному одязі, на обличчях, яких були надіті маски чорного кольору, переживаючи за своє життя та здоров`я, повернувшись, почав тікати до приміщення кухні свого домоволодіння. Зловмисники, наздогнавши потерпілого, руками та ногами, почали наносити йому удари у різні частини тіла. Подолавши опір потерпілого ОСОБА_9 , злочинці, погрожуючи ножем, який вони знайшли на кухні у потерпілого та металевою палицею (ломом), яку підготували заздалегідь, зв`язали руки та ноги потерпілого ОСОБА_9 , прозорою липкою стрічкою (скотчем). Накривши потерпілого ковдрою, нападники розійшлись по кімнатах домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 з метою пошуку цінних речей та подальшого їх заволодіння.
Заволодівши усіма вищевказаними речами та грошовими коштами ОСОБА_10 невстановлена особа вийшли з домоволодіння потерпілого та направилися до відрі дороги, по вул. Соборній (Кірова), де їх, за раніше обумовленим планом, чекав ОСОБА_8 на автомобілі марки «Вв^ 320 М», чорного кольору, державний номерний знак Литовської республіки « НОМЕР_1 », яким останній постійно керує. Після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 та невстановленою особою на вищевказаному автомобілі, зникли у невідомому напрямку забравши речі, якими заволоділи у домоволодінні потерпілого ОСОБА_9 , які поділили між собою та розпорядилися ними на власний розсуд.
В діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст.187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2017 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 09 год. 20 хв. 28.03.2017 року до 09 год. 20 хв. 26.05.2017 року, без визначення розміру застави.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності: заволодінні чужим майном поєднаному із насильством, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи потерпілого, яка зазнала нападу з погрозою застосування такого насильства, поєднаний із проникненням у житло за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років. Слідчим суддею районного суду враховано обставини визначені, у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме повідомлення ОСОБА_8 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків, постійного місця проживання.

Крім того, враховано серйозність висунутої підозри ОСОБА_12 , що свідчить про велику суспільну небезпеку кримінального правопорушення у вчиненні якого останній підозрюється, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його вини, особу підозрюваного, а тому встановлено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя районного суду не визначив розмір застави ОСОБА_8 , вмотивувавши тим, що він підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Заслухавши доповідача, в дебатах підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.
До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 є тяжким, санкцією даної частини статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.
Ураховуючи серйозність висунутої проти ОСОБА_8 підозри, що свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного та обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду міг з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також може впливати на свідків та іншого підозрюваного, а тому не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливість незаконно впливати на іншого підозрюваного та свідків.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Крім того, відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ст. 178 ч. 1 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я та репутацію.
Так, підозрюваний ОСОБА_13 хоч і має позитивні характеристики, наявність утриманців, однак, останній підозрюється у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого відповідно до чинного законодавства передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років.
Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що перебуваючи під домашнім арештом або особистому зобов`язанню, останній не буде обмежений від вільного спілкування, а тому ризик передбачений п.п. 2, 3 ст. 177 КПКК України не буде забезпечений.

Окрім того, останній через тяжкість оголошеної підозри та наявних у справі доказів, зможе з метою уникнення відповідальності вчинити спроби на ухилення від органу досудового слідства та суду.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу незаконно впливати на іншого підозрюваного та свідків для формування тверджень обраної ним по кримінальному провадженню правової позиції або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.
Аргументи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, проживає з сім`єю та не має на меті переховуватися від слідства та суду не є підставами для зміни запобіжного заходу, а також не зменшують ризиків неналежної процесуальної поведінки з боку підозрюваного, є його позицією, яку колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, суспільну важливість об`єкту посягання, наслідки такого посягання, а також характер та обставини протиправних дій, в яких він підозрюється.
За вказаних обставин слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 4, 5 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував і дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

Крім того, колегія суддів також враховує надані прокурором та захисником довідки на ОСОБА_8 з Кропивницького слідчого ізолятора, згідно яких останній неодноразово був оглянутий фельдшерами медчастини даної установи та отримував симптоматичне лікування, однак протипоказань для участі його в слідчих діях та судових засіданнях на сьогоднішній день не має.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не був визначений розмір застави ОСОБА_13 в зв`язку з тим, що останній підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, яке зазнав потерпілий під час нападу.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177-178 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_14 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів, а саме з 09 год. 20 хв. 28.03.2017 року до 09 год. 20 хв. 26.05.2017 року, без визначення застави без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2