Дата документу 06.08.2014 Справа № 334/7210/14-к
Провадження № 1-кп/334/500/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши клопотання цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження№ 0000772 за підозрою ОСОБА_6 ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

05.08.2014р. цивільні позивачі у кримінальному ОСОБА_7 , ОСОБА_5 звернулися з клопотанням про накладення арешту на майно, та передачею його на відповідальне зберігання власнику.
У клопотанні ставиться питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а також про передачу його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 з правом укладання договорів водопостачання, електропостачання, газопостачання, охорони та інших договорів, стосовно зазначеного об`єкту нерухомості, бо обвинувачений зі співучасниками вживають заходи для знищення вказаного об`єкта нерухомості, зокрема, ініціювали відключення об`єкта від електропостачання, що зумовило втрату приміщенням своїх виробничих функцій, зокрема, стосовно зберігання товару, належного цивільним позивачам.
Вивчивши клопотання та матеріали, додані до нього, колегія суддів вважає, що клопотання необхідно задовольнити, оскільки ними доведена необхідність застосування арешту зазначеного майна, а також передачі його на відповідальне зберігання власнику, з наступних підстав.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Таким чином, у разі невжиття заходів щодо арешту вказаного майна, існує загроза того, що імовірне судове рішення в частині передачі вказаного нерухомого майна у володіння потерпілих осіб не буде виконано, з огляду на те, що на момент набрання рішенням законної сили вказане майно може бути пошкоджено або частково знищено.
Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2012 року у справі № 2-1905/2012, цивільні позивачі є єдиними співвласниками цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .
Наразі власник, не має права фактичного володінні об`єктом нерухомості, через призначення керуючого СФГ «Марія» арбітражного керуючого ОСОБА_8 .
Арешт майна, про накладення якого просять цивільні позивачі, не потягне за собою будь-яких тяжких або несприятливих наслідків для інших осіб. Накладення його є співмірним, адже право власності на вказане майно встановлено судовим рішенням за цивільними позивачами, а обвинувачений не вживає заходів щодо його використання, натомість, намагаючись його знищити, тим самим посягаючи на право власності цивільних позивачів.
Вимога цивільних позивачів, щодо передачі їм на відповідальне зберігання вказаного в клопотанні майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Умови для задоволення клопотання про передачу речового доказу на відповідальне зберігання встановлені нормою ч.6 ст.100 КПК України.
Норма п.1 вказаної частини встановлює, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів можуть передаватися власнику на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Передача вказаного майна на відповідальне зберігання не становитиме шкоду для кримінального провадження в силу того, що цивільні позивачі, які є його власниками, є особами, зацікавленими в тому, щоб зазначене нерухоме майно було цілісним і йому не було завдано збитків протиправними діями незаконних володільців.
З огляду на вищевикладене, необхідно в судовому порядку підтвердити наявність права власника вказаного нерухомого майна укладати договори про надання послуг з водопостачання, електропостачання та газопостачання, адже від можливості вчасно укласти вказані договори залежить подальше збереження вказаного майнового комплексу як речового доказу по справі.
Керуючись ст.ст.100, 128, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України,суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання цивільних позивачів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000772 задовольнити.
2. Накласти арешт на цілісний майновий комплекс нерухомого майна, розташований за адресою АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .
3. Передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) об`єкт нерухомості, розташований за адресою АДРЕСА_1 , з правом укладання договорів водопостачання, електропостачання, газопостачання, охорони щодо зазначеного об`єкта нерухомості.

Копію ухвали направити зацікавленим особам.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3