Справа №592/5224/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/93/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від сплати аліментів на утримання дітей
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за № 0003150 від 20 травня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, українця, військовозобов`язаного, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1. 26 березня 2014 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;

2. 16 березня 2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання із застосуванням ст. 71 КК України у виді 1 місяця 18 днів арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , в якій він не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України просить дослідити характеризуючі особу ОСОБА_8 дані, а саме: характеристику та довідки про судимість і про перебування обвинуваченого на обліку в диспансерах та скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у виді штрафу, що становить сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1 700 грн.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор стверджує про безпідставність визнання судом щирого каяття, визнання вини та утримання обвинуваченим дитини як пом`якшуючих покарання обставин, оскільки дві перших обставини мають виключно вербальний характер, так як ОСОБА_8 не вжив жодних активних дій з метою погашення заборгованості по аліментам та саме за безучасть в утриманні дитини останній притягується до відповідальності. Також, обвинувачений не працює та ним не вжито результативних активних дій з метою працевлаштування. Не враховано судом і те, що ОСОБА_8 перебуває на обліку в нарко диспансері, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має велику заборгованість по аліментам у розмірі 19 109, 61 грн. та на час направлення справи до суду потерпілій аліментів не виплатив та не намагався сплатити.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.07.2004 року ОСОБА_8 зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно на утримання дочки, яку має від спільного шлюбу з ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, починаючи з 29.06.2004 року на користь матері дитини.

Однак з 01.10.2012 р. по 30.06.2014 р. та з 10.07.2014 р. по 26.05.2015 р., ОСОБА_8 будучи письмово попередженим про наслідки несплати аліментів, діючи злісно та умисно, без поважних на те причин ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме дочки ОСОБА_11 . Сума заборгованості по не сплаченим за вказані періоди ОСОБА_8 аліментам, згідно довідки-розрахунку державного виконавця, склала 19 109 грн. 61 коп., що сукупно складає суму виплат більш ніж за шість місяців відповідних платежів.

Крім цього, ОСОБА_8 матеріальної допомоги стягувачеві ОСОБА_10 в добровільному порядку не надавав та участі у вихованні дочки не приймав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка не підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , та просила оскаржуване судове рішення залишити без зміни, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які також просили рішення суду залишити без зміни, оскільки вважали його законним та справедливим, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши характеризуючи дані обвинуваченого та надані захистом документи на підтвердження сплати штрафу та частково погашення заборгованості по аліментам, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України за обставин наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у справі доказами та не оспорюються учасниками судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції були вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Що стосується призначеного судом першої інстанції обвинуваченому покарання у виді штрафу, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, прокурор ОСОБА_9 просить апеляційний суд врахувати характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_8 дані та призначити останньому більш суворе покарання, а саме покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з вироку, ці вимоги кримінального закону судом дотримані.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який вину у вчиненому ним злочинів визнав повністю, має на утриманні неповнолітню дитину, не працевлаштований, обставини, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття ОСОБА_8 , обтяжуючих покарання обставин судом встановлено не було.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства та призначив йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України з чим, за встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, погоджується й колегія суддів.

Крім цього, враховуючі надані обвинуваченим та його захисником додаткові докази на підтвердження сплати обвинуваченим як частково відшкодування заборгованості по аліментам, так і штрафу, призначеного вироком суду, колегія суддів не вбачає законних підстав скасовувати вирок відносно ОСОБА_8 і призначати йому нове, більш суворіше покарання з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Так, з наданих в ході апеляційного розгляду колегії суддів матеріалів, а саме, з характеристики Полтавської філії громадської організації «Нова доля країни» від 29.03.2017 року вбачається те, що обвинувачений ОСОБА_8 в період з 12.12.2015 по 12.12.2016 знаходився у вказаній організації на стаціонарному лікуванні від наркотичної залежності де за час проходження реабілітації зарекомендував себе виключно з позитивного боку, зокрема приймав активну участь в житті центру реабілітації, дотримується християнських принципів та моралі, в колективі дружелюбний та на даний час продовжує брати активну участь в житті центру, допомагає в лікуванні іншим наркозалежним особам.

Також, з наданих апеляційному суду в ході судового розгляду справи чеків «ПриватБанку» від 17.12.2016, 16.01.2017, 15.02.2017 та від 15.03.2017 вбачається те, що ОСОБА_8 вживав заходів по відшкодуванню заборгованих перед потерпілою аліментів, а саме кожного місяця сплачував на рахунок Ковпаківського ВДВС Сумського МУЮ по 1 000 грн., що свідчить про дійсне визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому та його бажання виправитись, однак з причин, що не залежали від його волі вказані кошти потерпіла не отримала, оскільки відповідно до листа Ковпаківського ВДВС Сумського МУЮ від 29.03.2017 № 3/12884 стягувач, тобто потерпіла ОСОБА_12 , не надала відділу реквізитів для перерахування вказаних коштів, що унеможливило їх подальше перерахування відділом останній.

Крім того, призначений ОСОБА_8 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року за ч. 1 ст. 164 КК України, штраф в сумі 1 700 грн. відповідно до довідки Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.12.2016 року, ОСОБА_8 сплатив в повному обсязі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 як про безпідставне визнання судом щирого каяття як пом`якшуючої покарання обставини, так і не вжиття обвинуваченим заходів по сплаті потерпілій суми заборгованих аліментів, беззаперечно знайшли своє спростування в наданих в ході апеляційного розгляду матеріалах.

Щодо тверджень прокурора, як про підстави для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, а саме про його не працевлаштування та залежність від наркотичних засобів, то їх колегія суддів вважає безпідставними з огляду на те, що останній проходив стаціонарне лікування в Полтавській філії громадської організації «Нова доля країни», що вказує на його бажання позбутися наркотичної залежності та могло призвести до його не працевлаштування.

Щодо доводів прокурора про не вірне визнання судом інших підстав таких як визнання вини та утримання обвинуваченим дитини як пом`якшуючих покарання обставин, то їх колегія суддів вважає помилковими, оскільки суд в своєму рішенні як на пом`якшуючу покарання обставину послався виключно на щире каяття ОСОБА_8 , а ті обставини на які посилається прокурор судом враховані як обставини, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинений ним злочин покарання, у виді 1 700 грн. штрафу, на думку колегії суддів, є законним, справедливим і сприятиме перевихованню обвинуваченого, а тому доводи апеляційної скарги про м`якість призначеного покарання є необґрунтованими і підстав для скасування вироку та призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, як про це просить в своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Тому, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 164 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно,

суддя Апеляційного суду

Сумської області ОСОБА_2