Код суду 233 Справа № 225/4739/14-к
Вирок
Іменем України
18 травня 2017 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Учкудук Бухарського району Узбекістан, громадянина України, який має середню технічну освіту, перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, працює без офіційного працевлаштування, працездатний, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,-
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
30 жовтня 2014 року у вечірній час обвинувачений ОСОБА_11 знаходився за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де сидячі на кухні за столом разом із ОСОБА_12 розпивав спиртні напої. В ході розпивання спиртних напоїв ОСОБА_12 став висловлювати на адресу обвинуваченого безпідставні, на його думку, претензії внаслідок чого між ними на грунті особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_12 лівою рукою схопив на столі кухонний ніж, яким став розмахувати перед ОСОБА_11 та висловлювати на його адресу погрози, що в дійсності не представляли небезпеки для обвинуваченого і відповідно не сприймались ним реально. ОСОБА_11 в період часу приблизно з 19 години до 19 години 40 хвилин, точного часу не встановлено будучи в стані алкогольного сп*яніння, піднявшись зі стільця, на якому сидів та стоячи біля ОСОБА_12 , який також піднявся зі стільця, схопив його за руки в області зап*ясть, утримуючи своєю лівою рукою праву руку потерпілого, а правою ліву руку, в якій той утримував ніж та діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , вивернув своєю правою рукою ліву руку потерпілого, в якій той утримував ніж та відводячи від себе, наніс таким чином останньому один удар ножем в передню поверхню лівого передпліччя, заподіявши ОСОБА_12 проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч з пошкодженням лівої легені, яке за ступенем тяжкості відносно живої особи відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя. 30 жовтня 2014 року приблизно о 21 годині 20 хвилин ОСОБА_12 від отриманого тілесного ушкодження, що ускладнилось розвитком гострої крововтрати, лівобічного гемотораксу, малокрів*ям внутрішніх органів помер.
Обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у скоєнні злочину не визнав і пояснив, що 30 жовтня 2014 року у вечірній час, приблизно о 19 годині він повернувся з роботи до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яку винаймав у зв*язку зі перебуванням у відрядженні. Цього вечора до нього в гості прийшли його знайомі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , який був в стані алкогольного сп*яніння. Вони відсвяткували народження його онука, вживши алкогольних напоїв. ОСОБА_13 пішов до зальної кімнати, а вони із ОСОБА_12 залишись на кухні, де продовжили вживати алкогольні напої, в ході чого останній став висловлювати в його адресу необгрунтовані претензії та погрожувати ножем, який утримував у лівій руці, приставляючи його до живота. Він та ОСОБА_13 заспокоїли ОСОБА_12 , після чого він з останнім залишись на кухні вказаної квартири, а ОСОБА_13 за його проханням пішов купити горілки. ОСОБА_12 , знаходячись в приміщенні кухні, знову став висловлювати в його адресу необгрунтовані претензії з приводу того, що він ніби-то мав намір завдати тілесних ушкоджень останньому, що не відповідало дійсності. На його спроби залагодити конфлікт ОСОБА_12 не реагував, став висловлювати в його адресу погрози вбивством, розмахуючи перед його обличчям ножем. Він хотів вийти з приміщення кухні, але ОСОБА_12 завадив цьому та приставив до його шиї ніж, який утримував у правій руці, через що він злякався, оскільки сприйняв погрози реально. ОСОБА_12 лівою рукою хопав його за одяг, а в правій - лезом уверх утримував ніж. З метою припинення дій останнього він обома руками схопив ОСОБА_12 за руки в області зап*ясть правою рукою - за ліву руку, лівою - за праву. Зазначив, що знаходився обличчям по відношенню до потерпілого, який є нижчим за нього за зрістом. ОСОБА_12 поводився агресивно, виривався через що він не зміг його утримати і останній поп*ятився та сів на стілець, розташований позаду. В цей момент побачив в області плеча ОСОБА_12 ніж, яким той йому погрожував. Зазначив, що тілесних ушкоджень ОСОБА_12 він не завдавав, лише захищав своє життя; як ніж потрапив до плеча потерпілого пояснити не може; припускає, що потерпілий сам завдав собі тілесних ушкоджень. Висмикнув із тіла потерпілого ніж, який поклав у раковину та за допомогою ганчірки затуляв рану, щоб припинити кровотечу. Коли повернувся ОСОБА_13 , попросив останнього викликати бригаду швидкої медичної допомоги, оскільки сам не зміг цього зробити через відсутність мобільного зв*язку. Через деякий час до квартири повернувся ОСОБА_13 разом із ОСОБА_9 , який є батьком постраждалого та лікарями, які намагались надати медичну допомогу ОСОБА_12 , але це виявилось безрезультатним. 30 жовтня 2014 року був затриманий працівниками правоохоронних органів та утримувався під вартою по 02 грудня 2014 року.
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_11 , його вина у скоєнні злочину підтверджується дослідженими судом доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 30 жовтня 2014 року до нього додому прибіг ОСОБА_13 , який попросив бинти та вату для його сина - ОСОБА_12 , пояснивши це тим, останній з кимось побився. Він побіг до місця події, де побачив що на кухні, обпершись об стіл сидів його син і стогнав, а обвинувачений прикладав до його грудей мокру ганчірку. На столі бачив довгий ніж з коричневою рукояткою. Зі слів обвинуваченого, який вибачався перед ним та казав, що не хотів того, що сталось, дізнався про те, що між ним та ОСОБА_12 в процесі розпивання спиртних напоїв стався конфлікт, при цьому останній висловився образливо на адресу обвинуваченого. Він особисто викликав швидку допомогу, оскільки ОСОБА_11 повідомив про те, що не знає як це зробити за допомогою мобільного телефону. Лікарі швидкої медичної допомоги намагались врятувати його сина, але це виявилось безрезультатним.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що працює лікарем бригади швидкої медичної допомоги і одного дня восени 2014 року приблизно о 20 годині виїжджав на виклик в с.Курдюмівка та надавав допомогу ОСОБА_12 . Зайшовши в квартиру, побачив, що останній сидів на стільці, обпершись спиною об стіну. ОСОБА_12 був у вкрай тяжкому стані, не реагував на зовнішні подразники і не зважаючи на вжиті реанімаційні заходи, помер. Зазначив, що ОСОБА_11 , який того вечора був у квартирі, детально розповів йому про обставини, які мали місце, зазначивши, що він винаймає цю квартиру, де між ним та ОСОБА_12 виникла сварка в ході якої останній хотів вдарити його ножем, а він, захищаючись, вивернув руку ОСОБА_12 та наніс удар ножем. Обставини, які повідомив йому ОСОБА_11 він вказав в карті виїзду бригади швидкої медичної допомоги. Зазначив, що у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень не було і медична допомога йому того вечора не надавалась.
Судом була досліджена копія карти виїзду швидкої медичної допомоги № 8111 від 30 жовтня 2014 року, оформлена лікарем ОСОБА_14 , в якій зафіксовано, що на момент приїзду бригади швидкої медичної допомоги потерпілий знаходився на стільці в кухні без свідомості. Зі слів ОСОБА_11 було записано, що ОСОБА_12 прийшов до нього в квартиру в стані алкогольного сп*яніння, зав*язалась бійка, потерпілий схопив кухонний ніж, під час бійки ОСОБА_11 , вдарив потерпілого ножем. ОСОБА_12 було встановлено діагноз: ножове поранення лівої надключичної області, геморагічний шок важкого ступеню, алкогольне сп*яніння; о 21 годині 20 хвилин була констатована біологічна смерть (т.2а.к.п79).
З листа підстанції № 5 Станції швидкої медичної допомоги м.Горлівки від 11 листопада 2014 року № 07/47 вбачається, що бригада швидкої медичної допомоги для надання допомоги ОСОБА_12 з приводу ножового поранення була викликана батьком потерпілого 30 жовтня 2014 року о 19 годині 42 хвилини (т.2а.к.п.80).
Місцем скоєння злочину ОСОБА_11 є приміщення квартири АДРЕСА_2 , в ході огляду якої на підлозі в коридорі було виявлено труп ОСОБА_12 з ознаками насильницької смерті - із раною на передній поверхні грудної клітини, що підтверджується протоколом огляду місця події від 30 жовтня 2014 року і фототаблицею до нього (т.2 а.к.п.5-14). Із змісту цього протоколу вбачається, що звичайний порядок речей в квартирі порушено не було, слідів безладу, характерного для боротьби не виявлено.
Відповідно до висновку експерта № 215 від 03 листопада 2014 року при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 було виявлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч з пошкодженням лівої легені, яке утворилось внаслідок дії колюче-ріжучого предмету, можливо в термін та за обставин, зазначених в постанові і відносно живої особи розцінюються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя. Виходячи з морфологічних особливостей трупних явищ, встановлених при дослідженні трупа можливо припустити, що смерть ОСОБА_12 настала за 14-15 годин до огляду трупа в моргу. Причиною смерті ОСОБА_12 є проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч з пошкодженням лівої легені, ускладнене розвитком гострої крововтрати, лівобічного гемотораксу, малокрів*ям внутрішніх органів (т.2а.к.п.25-28).
В ході слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , останній в присутності захисника ОСОБА_10 , на місці показав та розповів про події, які мали місце 30 жовтня 2014 року, зазначивши, що цього дня він разом із ОСОБА_12 розпивав спиртні напої в кухні квартири АДРЕСА_2 , в процесі чого останній став погрожувати зарізати його, приставляючи кухонного ножа до живота, утримуючи його в лівій руці. Протягом вечора разом із потерпілим вживали спиртні напої, пили чай, він виходив із приміщення квартири на вулицю, мав можливість прибрати ніж. Через деякий час, після того, як на його думку конфлікт був вичерпаний, ОСОБА_12 знову став погрожувати, розмахуючи перед його обличчям ножем, який утримував у лівій руці і приставляв його до шиї. Він встав зі стільця, потерпілий також підвівся зі стільця на якому сидів, після чого він взяв ОСОБА_12 за руку та почав її відводити, потім взяв за другу руку та тримав за обидві руки. ОСОБА_12 став виривати руки, тягнути їх на себе, смикати, він різко відпустив руки останнього та побачив, що ОСОБА_12 сів на стілець, який знаходився позаду нього, при цьому ніж знаходився у потерпілого в передпліччі (т.2 а.п.15-23).
До матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу долучено DVD-диск, на якому зафіксовано слідчий експеримент за участю ОСОБА_11 , який був відтворений та досліджений в судовому засіданні.
23 грудня 2016 року ОСОБА_11 відмовився від проведення слідчого експерименту за його участю, пославшись на те, що погано пам*ятає події, які мали місце у зв*язку зі спливом великого проміжку часу (т.3а.к.п.28-29).
Згідно висновку експерта № 17-215 від 24 листопада 2014 року виходячи із кількості тілесних ушкоджень, виявлених під час судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_12 експерт дійшов висновку про їх утворення від нанесення одного впливу колюче-ріжучого предмету. Будь-які ознаки, що свідчать про неоднократний вплив травмучого предмета в одне й те ж саме місце відсутні. Враховуючи хід ранєвого каналу зверху-вниз, обставини, вказані в ході слідчого експерименту, можна припустити, що в момент завдання тілесного ушкодження потерпілий міг перебувати в положенні сидячі в просторі і був обернутий передньою поверхнею тіла по відношенню до нападника, який міг знаходитися в положенні стоячи відносно до потерпілого. Після завдання тілесного ушкодження потерпілий міг вчиняти самостійні дії проміжок часу, який обчислюється хвилинами до падіння тиску та розвитку гострого малокрів*я. Будь-яких пошкоджень, які б свідчили про можливий самозахист при дослідженні трупа потерпілого не виявлено. Можливість завдання даного тілесного ушкодження власноруч потерпілим, за умови нанесення удару лівою рукою, виключається. Локалізація тілесного ушкодження доступна для його завдання власною рукою за умови його нанесення удару ножем правою рукою, однак будь-які дані про те, що мало місце власноручне завдання тілесних ушкоджень в наданих матеріалах відсутні. Виявлене тілесне ушкодження заподіяне із силою, достатньою для його завдання. Надати висновки щодо механізму утворення тілесного ушкодження у потерпілого не є можливим з огляду на те, що в ході допиту та слідчого експерименту підозрюваний вказав, що утримував руку потерпілого з ножем та відводив від себе, а як ніж потрапив до тіла потерпілого не пам*ятає. При дослідженні трупа встановлено, що ранєвий канал розташований зверху вниз, зліва-направо, відповідно такий самий напрямок мав травмуючий предмет і для завдання ушкодження необхідна сила, достатня для його заподіяння. Під час слідчого експерименту підозрюваний не вказав механізму утворення даного ушкодження (т.2 а.к.п.32-33).
Відповідно до висновку експерта № 11-215-17-25 від 10 квітня 2017 року експерт на підставі даних протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 та показань свідка ОСОБА_14 дійшов висновку про те, що тілесне ушкодження, виявлене у потерпілого ОСОБА_12 могло утворитися за обставин, за яких потерпілий утримував ніж у кисті своєї лівої руки, а обвинувачений ОСОБА_11 утримував ліву руку потерпілого ОСОБА_12 в області зап*ястя своєю правою рукою і відводячи від себе, вивернув руку ОСОБА_12 , нанісши таким чином удар. Утворення тілесного ушкодження у потерпілого ОСОБА_12 за умови, що він утримував ніж в кисті своєї правої руки, а обвинувачений ОСОБА_11 утримував його праву руку своєю лівою рукою та відводив від себе є маловірогідним (т.3а.к.п.66-67).
03 листопада 2014 року було проведено огляд зрізів волосся та вирізу шкіри з раною, марлевого тампону зі зразком крові від трупа ОСОБА_12 , жилету чорного кольору, трикотажної пайти, футболки кольору «хакі», джинсів сірого кольору, брюк коричневого кольору, трусів сірого кольору, пари шкарпеток чорного кольору, прорезиненого тапку чорного кольору (т.2а.к.п.68).
Під час огляду речей, які знаходились на трупі ОСОБА_12 в області лівого надпліччя чоловічого жилету чорного кольору на 11 см ліворуч від краю коміра виявлено наскрізний дефект тканини щелевидної форми, розташований вертикально, з рівними краями, максимальною довжиною 2 см; ліва пола жилету по всій поверхні зволожена рідиною буро-коричневого кольору. На чоловічій трикотажній пайті в області лівого надпліччя на 4 см ліворуч від вирізу горловини було виявлено наскрізний дефект тканини, розташований вертикально з рівними краями, максимальною довжиною 2 см; поверхня пайти зволожена рідиною буро-коричневого кольору. В області лівого надпліччя чоловічої трикотажної футболки на 4 см ліворуч від вирізу горловини та 3 см нижче від лівого плечового шву виявлено наскрізний дефект тканини, розташований вертикально, з рівними краями, максимальною довжиною 2 см; поверхня футболки зволожена рідиною буро-коричневого кольору, що підтверджується протоколом огляду від 05 листопада 2014 року (т.2а.к.п.75).
05 листопада 2014 року було проведено огляд вилученої у ОСОБА_11 тельняшки, на правому рукаві якої виявлено плями бурого кольору неправильної форми; фрагменту марлевої тканини із слідами висохлої речовини коричневого кольору, вилученого на підлозі в кухні при проведенні огляду місця події від 30 жовтня 2014 року за адресою: АДРЕСА_2 ; фрагменту обшивки стільця із слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, вилученого 30 жовтня 2014 року під час огляду місця події; кухонного ножа із пластиковою рукояткою червоно-коричневого кольору із слідами потертості загальною довжиною 18,5см, максимальною довжиною клинка 8,5 см, максимальною шириною клинка біля основи рукоятки 1,9 см, вилученого в ході огляду місця події 30 жовтня 2014 року, на якому слідів речовини, схожої на кров не виявлено, про що складено протокол відповідної слідчої дії з фототаблицею (т.2а.к.п.69-74).
Відповідно до висновку експерта № 4088-И/14 від 14 листопада 2014 року кров ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогемагглютиніном анти-А (т.2а.к.п.36-37).
Кров на марлі від трупа ОСОБА_12 відноситься до групи В з ізогемагглютиніном анти-А, що підтверджується висновком експерта № 4090-И/14 від 18 листопада 2014 року, та висновком експерта № 4089-И/14 від 02 грудня 2014 року (т.2а.к.п. 39-40, 43-45).
Відповідно до висновку експерта № 4089-И/14 від 02 грудня 2014 року на тельняшці, вилученій в ході затримання ОСОБА_11 виявлена кров людини групи В з ізогемагглютиніном анти-А, походження якої від ОСОБА_12 не виключається. На фрагменті тканини, вилученому в ході огляду місця події, виявлена кров людини групи В з ізогемагглютиніном анти-А, походження якої від ОСОБА_12 не виключається (т.2 а.к.п.43-45).
Відповідно до висновку експерта № 624-МК від 25 листопада 2014 року при судово-медичній експертизі клаптя шкіри із області лівого надпліччя трупа ОСОБА_12 виявлена колото-різана рана, про що свідчить її наскрізний характер, веретеноподібна форма, яка при зіставленні країв набуває прямолінійної форми, рівні края та гладкі отвісні стінки, наявність верхнього кінця, наближеного до «П»- подібної форми, і нижнього- гостроугольного. Рана утворилась від дії плоского, одностороннє-гострого, гостронечного клинка колюче-ріжучого знаряддя, який має «П»- образний обушок із вираженими ребрами (т.2 а.к.п.59-60).
Згідно висновку експерта № 625-МК від 09 грудня 2014 року на жилеті ОСОБА_12 у верхньому відділі лівої поли виявлене одне колото-різане пошкодження, про що свідчить його наскрізний характер, щелевидна форма, рівні края, наявнісь на шкірозаміннику верхнього кінця «П»-образної форми, а нижнього гостроугольної форми. З боку підкладки жилета в області кутів «П»- образного кінця відмічається потертість та розволокніння погранічних ниток , а в області гостроугольного кінця- повне перетинання кінцевої пограничної нитки. Це ушкодження співпадає по локалізації з розташуванням колото-різаного поранення в області «передньої поверхні лівого надпліччя», утворюючи єдиний колото-різаний канал. Враховуючи характер пошкоджень на одязі та тілі потерпілого, експерт дійшов висновку про те, що ці ушкодження утворились внаслідок однократного впливу одностороннє-гострого, гостроконечного плоского клинка колюче-ріжучого знаряддя, який має обушок із «П»-образним поперечним сечінням та вираженими ребрами, найбільша ширина зануреної частини якого становила не більше 2,3см (з урахуванням розтяжимості одягу по ходу колото-різаного каналу). Такі властивості та конструктивні особливості наявні у клинка, наданого на експертизу малого кухонного ножа, вилученого 30 жовтня 2014 року під час огляду місця події. Невідповідність довжини ранєвого каналу (11см) довжині клинка (8,5см) може пояснюватися актом дихання (вдох-видох) і зменшенням обсягу легені після нанесення поранення. Завдання зазначених колото-різаних пошкоджень одягу та тіла наданим ножем не виключається (т.2 а.к.п.63-65).
Як вбачається з висновку експерта № 1273-Ц/2014 від 27 листопада 2014 року під час проведення експертизи кухонного ножа, вилученого в ході огляду місця події виявлено сліди потожирових виділень, в яких виявлено антиген В. Відповідно, сліди потожирових виділень можуть походити від людини з груповою диференціацією крові в (ІІІ) з ізогемагглютиніном анти-А. Враховуючи групові характеристики осіб, походження слідів потожирових виділень, як від підозрюваного ОСОБА_11 , так і від потерпілого ОСОБА_12 не виключається. На ножі слідів крові не виявлено (т.2 а.к.п.49-53).
Відповідно до висновку експерта № 622-МК від 12 листопада 2014 року в області рани на лівому надпліччі трупа ОСОБА_12 по краям, стінкам та в глубині будь-яких інорідних включень (часток металу, скла, древесини, грунту) не виявлено (т.2 а.к.п.56).
Згідно висновку експерта № 623-МК від 12 листопада 2014 року на підставі даних судово-медичної експертизи клаптя шкіри із області лівого надпліччя трупа ОСОБА_12 з метою виявлення металів контактно-дифузійним методом (кольорових видбитків) на одній контактограмі забарвлень, характерних для наявності металів заліза, міді, свинця, та нікелю не з*явилось, а в контролі маркерами поза зоною контакта з ушкодженням з*явилось забарвлення заліза зеленого кольору, міді чорного кольору, свинцю червоно-помаранчевого кольору, нікелю синьо-фіолетового кольору (т.2 а.к.п.57-58).
З висновку амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи від 21 листопада 2014 року № 510 вбачається, що ОСОБА_11 страждає на органічний емоційно-лабільний (астенічний) розлад особистості внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми. В момент скоєння правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В момент скоєння правопорушення не перебував у стані тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, що досліджується ОСОБА_11 не перебував у стані фізіологічного афекту, та в іншому стані вираженої емоційної напруги стресу, фрустрації, які б суттєво вплинули на його поведінку. ОСОБА_11 має індивідуально-психологічні характеристики, пов*язані з основним клінічним діагнозом. Вказані індивідуально-психологічні характеристики не могли вчинити вплив на сприйняття ним подій, в тому числі і в ситуації, що досліджується та на дачу адекватних показань. В теперішній час ОСОБА_11 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Правопорушення скоїв в стані звичайного алкогольного сп*яніння (т.2 а.к.п.82-87).
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч.1ст.115 КК України, але суд дослідивши вищенаведені докази у сукупності, відповідно до ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод дійшов висновку про необхідність змінити правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та кваліфікувати дії ОСОБА_11 за ч.2 ст.121 КК України у зв*язку з відсутністю у обвинуваченого умислу на умисне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_12 , виходячи з наступного.
Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (частина 2 статті 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (частина друга статті 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Цілеспрямовано наносячи удар ножем в область передньої поверхні лівого передпліччя, ОСОБА_11 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто в даному випадку обвинувачений діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.
У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча ОСОБА_11 і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.
В даному випадку має місце вчинення ОСОБА_11 злочину з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини.
Враховуючи всі обставини вчинення ОСОБА_11 злочину, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранення, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого та потерпілого, що передувала події, їх стосунки, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, суд дійшов переконання про відсутність у ОСОБА_11 умислу на вбивство ОСОБА_12 , зважаючи на те, що тілесне ушкодження було заподіяно потерпілому в ході сварки під час спільного розпивання спиртних напоїв, а до цього вечора ОСОБА_11 та ОСОБА_12 майже не спілкувались, в неприязних відносинах не перебували; з огляду на завдання ОСОБА_11 потерпілому лише одного удару в передню поверхню лівого передпліччя ножем, який, до того ж, утримував в руці останній; а також те, що обвинувачений одразу після нанесення удару намагався надати першу допомогу потерпілому і жодних протиправних дій відносно нього більше не вчиняв, хоча будь-яких перешкод для цього не мав.
Сам по собі факт заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень ножем з урахуванням викладених обставин не свідчить беззаперечно про наявність у ОСОБА_11 умислу на вбивство потерпілого.
Оцінивши вищевикладені досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв*язку, суд вважає доведеним, що 30 жовтня 2014 року в період часу приблизно з 19 години до 19 години 40 хвилин обвинувачений ОСОБА_11 , будучи в стані алкогольного сп*яніння, знаходячись в приміщенні кухні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, на грунті особистих неприязних відносин заподіяв ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.
Вина ОСОБА_11 у скоєнні злочину доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ст.121 ч.2 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Доводи ОСОБА_11 про те, що він не заподіював тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне, що спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою: протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого від 03 листопада 2014 року (т.2а.к.п.15-23), показаннями свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні та оформленою ним картою виїзду швидкої медичної допомоги № 8111 від 30 жовтня 2014 року (т.2а.к.п.79), протоколом огляду місця події від 30 жовтня 2014 року (т.2а.к.п.5-14), висновками експерта № 215 від 03 листопада 2014 року (т.2а.к.п.25-28), № 17-215 від 24 листопада 2014 року (т.2а.к.п.32-33), № 11-215-17-25 від 10 квітня 2017 року (т.3а.к.п.66-67), № 624-МК від 25 листопада 2014 року (т.2а.к.п.59-60), № 625-МК від 09 грудня 2014 року (т2а.к.п.63-65), № 1273-Ц/2014 від 27 листопада 2014 року (т.2а.к.п.49-53).
Доводи обвинуваченого стосовного того, що ОСОБА_12 припускався неправомірної поведінки відносно нього та висловлював реальні погрози, а також доводи захисника про те, що обвинувачений 30 жовтня 2014 року діяв виключно з метою захистити своє життя від посягань ОСОБА_12 суд вважає неспроможними з огляду на те, що 30 жовтня 2014 року будь-які тілесні ушкодження обвинуваченому потерпілим заподіяні не були, що підтверджується безпосередньо його показаннями в судовому засіданні, показаннями свідка ОСОБА_14 , висновком експерта № 128 від 31 жовтня 2014 року (т.2а.к.п.30). Крім того, як вбачається з показань ОСОБА_11 під час слідчого експерименту за його участю, правильність викладення обставин в протоколі відповідної процесуальної дії, обвинуваченим не оспорюється, на протязі всього вечора під час розвитку конфлікту з потерпілим, ОСОБА_11 разом із останнім вживав спиртні напої, пив чай, виходив на вулицю, навіть мав можливість прибрати ніж, що на переконання суду свідчить про відсутність реальних погроз з боку потерпілого на адресу обвинуваченого. В іншому разі, у випадку реального сприйняття погроз обвинуваченим, якщо такі мали місце, він мав можливість залишити місце події та уникнути спілкування та подальшого загострення конфлікту з потерпілим.
Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що доводи сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_11 завдав тілесних ушкоджень потерпілому, обороняючись від посягань останнього є непереконливими.
В судовому засіданні обвинувачений дав суперечливі показання з приводу того, в якій руці потерпілий ОСОБА_12 тримав ніж, спочатку вказавши, що в лівій, а потім - у правій, при цьому переконливих пояснень стосовно цих суперечностей суду не надав, але зазначив, що дані про обставини, які мали місце 30 жовтня 2014 року, викладені в протоколі слідчого експерименту за участю його та захисника ОСОБА_10 , відповідають дійсності.
Із змісту протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 від 30 жовтня 2014 року, фототаблиці до нього, відеозапису даної слідчої дії, який був відтворений в судовому засіданні та досліджений судом вбачається, що ОСОБА_12 тримав ніж у лівій руці.
Суд, проаналізувавши всі докази у сукупності, дійшов висновку про те, що ніж потерпілий ОСОБА_12 тримав саме у лівій руці, як зазначив обвинувачений ОСОБА_11 під час слідчого експерименту в присутності захисника ОСОБА_10 , оскільки це узгоджується із висновками експерта № 17-215 від 24 листопада 2014 року (т.2а.к.п.32-33), № 11-215-17-25 від 10 квітня 2017 року (т.3а.к.п.66-67), а зміну показань в судовому засіданні суд розцінює як спосіб захисту.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що потерпілий ОСОБА_12 міг сам заподіяти собі тілесне ушкодження є непереконливими, зважаючи на висновок експерта № 17-215 від 24 листопада 2014 року (т.2а.к.п.32-33), відповідно до якого можливість завдання виявленого у потерпілого ОСОБА_12 тілесного ушкодження власноруч потерпілим за умови нанесення удару лівою рукою виключається.
Суд дійшов висновку про те, що тілесні ушкодження були завдані ОСОБА_11 потерпілому 30 жовтня 2014 року в період часу приблизно з 19 години до 19 години 40 хвилин, оскільки з карти виклику швидкої медичної допомоги № 8111 від 30 жовтня 2014 року (т.2а.к.п.79) та листа підстанції № 5 Станції швидкої медичної допомоги м.Горлівки від 11 листопада 2014 року № 07/47 (т.2а.к.п.80) вбачається, що виклик бригади швидкої медичної допомогу для ОСОБА_12 було здійснено о 19 годині 42 хвилини батьком останнього, який прибіг за місцем події.
На підставі досліджених та ретельно проаналізованих доказів суд дійшов висновку про те, що в момент заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 встав зі стільця та знаходився обличчям до потерпілого ОСОБА_12 , який також встав зі стільця, при цьому ніж утримував у своїй лівій руці саме потерпілий, а обвинувачений схопив його за руки в області зап*ясть, утримуючи своєю лівою рукою праву руку потерпілого, а правою ліву руку, в якій той утримував ніж та вивернув своєю правою рукою ліву руку потерпілого, в якій той утримував ніж та відводячи від себе, наніс таким чином останньому один удар ножем в передню поверхню лівого передпліччя, що підтверджується протоколом слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 03 листопада 2014 року (т.2а.к.п.15-23), показаннями свідка ОСОБА_14 та обвинуваченого в судовому засіданні, які узгоджуються з висновком експерта № 11-215-17-25 від 10 квітня 2017 року (т.3а.к.п.66-67).
При призначенні ОСОБА_11 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ст. 121 ч.2 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини його вчинення, непоправні наслідки у виді смерті людини, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра в теперішній час не перебуває, обставини, що пом*якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом*якшує покарання ОСОБА_11 суд визнає ту обставину, що він має матір похилого віку, яка за станом здоров*я потребує стороннього догляду (т.3а.к.п.34-38).
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення ОСОБА_11 злочину у стані алкогольного сп*яніння.
Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 та попередження нових злочинів.
Цивільний позов потерпілим у встановленому порядку та в передбачені ч.1 ст.128 КПК України строки не заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів по справі (т.2а.к.п.76,77-78) слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін у вигляді домашнього арешту.
Враховуючи вимоги ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_11 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2014 року по 02 грудня 2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.368, 370,371 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
Строк відбуття покарання обчислювати ОСОБА_11 з моменту звернення вироку до виконання.
Зарахувати ОСОБА_11 в строк покарання попереднє ув*язнення в період часу з 30 жовтня 2014 року по 02 грудня 2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_11 залишити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Речові докази по справі компакт-диск DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_11 від 03 листопада 2014 року зберігати в матеріалах кримінального провадження; виріз тканини з сидіння стільця, марлеву тканину з плямами бурого кольору, ніж кухонний з рукояткою червоно-коричневого кольору, тельняшку з довгим рукавом, марлевий тампон зі зразком крові від трупу ОСОБА_12 , 5 аптечних згортків з волоссям від трупу ОСОБА_12 , виріз шкіри від трупу ОСОБА_12 з раною, жилет чорного кольору із «болоньї» з пошкодженням, чоловічу пайту з пошкодженням, чоловічу футболку кольору «хакі» з пошкодженням, чоловічі джинси сірого кольору, вельветові брюки коричневого кольору, труси сірого кольору, пару шкарпеток чорного кольору, капець прорезинений чорного кольору, марлевий тампон зі зразком крові ОСОБА_11 , передані на зберігання до камери схову Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз*яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку.
Судді