АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8036/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/196/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9

законного представника підозрюваного ОСОБА_10

при секретарі ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Тернопільської області 17 серпня 2017 р. матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників підозрюваного ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 08 серпня 2017 р. про продовження строку тримання під вартою,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 08 серпня 2017 р. задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області, погодженого прокурором відділу прокуратури Тернопільської області, про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою останньому до 00 год. 00 хв. 05 жовтня 2017 року.
В апеляційних скаргах:
-захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Крім того, заявив клопотання про виклик свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 для їх допиту, оскільки останні можуть підтвердити алібі підозрюваного.
Вважає застосований слідчим суддею винятковий запобіжний захід таким, що не відповідає характеру, тяжкості кримінального правопорушення і особі підозрюваного.
Стверджує, що прокурором не було наведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Посилання на те, що підозрюваний може продовжувати злочинну діяльність, переховуватися від органів досудового розслідування та негативно впливати на свідків і потерпілого, нічим не підтвердженні.
Крім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_9 є неповнолітнім, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, позитивно характеризується.
Вважає, що слідчий не здобув, а прокурор не довів наявність доказів того, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід з метою запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, відповідно до п.4 ст.223 КПК України проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного.
Зазначає, що в протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_9 , від 02.07.2017 р. вказано початок допиту о 22:21 і закінчення допиту о 23:20, ніякого обгрунтування в протоколі допиту про потребу допитувати неповнолітнього ОСОБА_9 в нічну пору доби не було, більше того, допит неповнолітнього в нічний час доби вказує на те, що слідчий свідомо тиснув на неповнолітнього підозрюваного, оскільки проведення допиту неповнолітніх пов`язано із важким психологічним напруженням, вони швидко втомлюються, стають неуважними. Слідчі дії проводились також з метою дачі ОСОБА_9 певних відомостей, а саме таких, які заздалегідь йому надрукували на аркушах паперу. Зазначає, що текст, написаний у протоколі, складений людиною із знанням юридичної термінології, тобто слідчим, оскільки ОСОБА_9 в силу свого розвитку не міг давати показання із застосуванням юридичної термінології, яка використовувалась в протоколі допиту підозрюваного від 02.07.2017 року.
Звертає увагу, що місцевий суд, ігноруючи норми КПК, а також практику ЄСПЛ не перевірив питання часу і підставу затримання неповнолітньої особи, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, а також часу допиту підозрюваного та відсутність тиску під час допиту в нічну пору доби, що може обґрунтовуватись катуванням неповнолітнього під час допиту.
Також зазначає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 для їх допиту, оскільки останні можуть підтвердити те, що підозрюваний ОСОБА_9 в період з 01 год. 10 хв. по 10 год. 00 хв. 26 червня 2017 року, коли відбулось вбивство, перебував у їхньому оточенні, а тому не міг вчинити цей злочин;
-захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів його контролю.
Наголошує, що слідчим суддею порушені вимоги ст.ст.177, 184 КПК України, оскільки підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. А із змісту ст.184 КПК України вбачається, що останній має долучити копії матеріалів, якими обгрунтовуються зазначені ризики, чого органом досудового слідства зроблено не було.
Відповідно, клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою було задоволене слідчим суддею безпідставно: прокурор існування цих ризиків не довів, а обмежився лише голослівними твердженнями про їх наявність; слідчим суддею не досліджувались оригінали матеріалів кримінального провадження, в яких мають міститися підтвердження наявності чи відсутності вказаних ризиків, що свідчить про предвзятість та упередженість суду.
Крім того, судом не виконані вимоги п.19 ч.1 ст.3 КПК України не визначено всіх сторін кримінального провадження;
-захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою.
Вважає ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 немотивованою та необгрунтованою, оскільки ним порушені вимоги ст. ст. 370, 372 КПК України, в тому числі те, що в розгляді клопотання слідчого, крім зазначених учасників судового провадження, приймали участь прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_16 , які в рішенні суду не зазначені.
Слідчим суддею була проголошена лише вступна та резолютивна частина ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , що, на думку захисту, є неприпустимим, оскільки це позбавляє будь-якого учасника на належне та якісне написання апеляційної скарги.
Захисники у судовому засіданні місцевого суду, як стверджує захист, повністю спростували всі ризики, на які посилалась сторона обвинувачення, а саме: відсутній доказ того, що неповнолітній підозрюваний буде переховуватись від органів досудового слідства та/або суду; він не зможе знищити, сховати або спотворити будь-які речі, оскільки не здійснював даного злочину; з цих же причин він не зможе впливати на потерпілого, свідків чи експертів.
В неповнолітнього ОСОБА_9 є стійкі соціальні звязки та постійне місце проживання, він навчається у Вишнівецькому професійному ліцеї, є особою, яка раніше не судима. Відповідно з урахуванням практики Європейського суду з прав людини він не може бути увязненим за відсутності соціальної безпеки, яка могла б існувати при обгрунтованій підозрі в скоєнні тяжкого злочину, що є порушенням його прав і свобод.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор зазначив, що ухвала місцевого суду є законною та обгрунтованою.
Так, неповнолітній ОСОБА_9 при допиті його в якості підозрюваного вину свою визнав повністю та розповів обставини вчинення ним кримінального правопорушення.
Доказами винуватості останнього у вчиненні вбивства ОСОБА_17 є: протокол огляду місця події; протокол добровільної видачі одягу, в якому в день вбивства був одягнутий ОСОБА_9 ; висновки судових молекулярно-генетичних експертиз, згідно яких на ножі, що був виявлений та вилучений в ході проведення огляду місця події і який знаходився безпосередньо біля тіла вбитої потерпілої, виявлено генетичні ознаки слідів крові людини та клітини з ядрами, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_17 , а також виявлено змішані сліди крові та клітини з ядрами, які збігаються з генетичними ознаками крові потерпілої ОСОБА_17 та підозрюваного. На джинсових штанах, які були вилучені в підозрюваного ОСОБА_9 , виявлено три обєкта генетичних ознак слідів крові людини та клітин з ядрами, із яких два обєкта збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої та один обєкт збігається з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_9 та іншими матеріалами в їх сукупності.
ОСОБА_9 негативно характеризується за місцем навчання, не має постійного джерела доходу, вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, яке на даний час перебуває на розгляді у Збаразькому районному суді Тернопільської обл., що свідчить про схильність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги захисників і просили змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на будь-який інший, не повязаний з триманням під вартою, захисників ОСОБА_6 , який просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, та ОСОБА_8 , який просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, думку прокурора, який заперечує проти скарг захисників і просить залишити їх без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою неповнолітньому ОСОБА_9 , встановив, що підозра його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, є обґрунтованою та підтверджується долученими до клопотання матеріалами.
У даному кримінальному провадженні підозра у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується наявними у провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події -узбіччя вул. Незалежності в смт. Вишневець Збаразького району, під час якого виявлено труп потерпілої ОСОБА_18 з явними ознаками насильницької смерті, та ніж, що можливо є знаряддям вчинення злочину; протоколом добровільної видачі одягу, в якому в день вбивства був одягнутий підозрюваний ОСОБА_9 ; висновками судових молекулярно-генетичних експертиз, проведених Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, згідно яких на ножі, що був виявлений та вилучений в ході проведення огляду місця події і який знаходився безпосередньо біля тіла вбитої ОСОБА_18 , виявлено генетичні ознаки слідів крові людини та клітини з ядрами, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_18 , а також виявлено змішані сліди крові та клітини з ядрами на вказаному ножі, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_18 і підозрюваного ОСОБА_9 . На джинсових штанах, які були вилучені в підозрюваного ОСОБА_9 , виявлено три обєкта генетичних ознак слідів крові людини та клітин з ядрами, із яких два обєкта збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_18 та один обєкт збігається з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_9 .
Обставини та факти, інформація, про які міститься в зазначених доказах, підтверджують існування у справі безпосереднього зв`язку між ОСОБА_9 та подією злочину, пов`язаного з вбивством потерпілої ОСОБА_18 , які в своїй сукупності є достатніми для продовження дії запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування. Питання доведеності чи недоведеності вини, а також роль підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, є прерогативою суду, який розглядатиме справу по висунутому обвинуваченню та буде встановлювати вказані обставини при розгляді справи по суті.
Слідчий суддя дослідив і доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання неповнолітнього ОСОБА_9 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена прокурором при винесенні процесуального рішення - постанови про продовження строку досудового розслідування, та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання, а саме: у необхідності проведення молекулярно-генетичної експертизи (по одягу потерпілої та біологічних слідах, які вилучені в ході огляду місця події), що у звязку зі складністю їх виконання на даний час не завершені, стаціонарної комплексної судово-психологічної експертизи та інших слідчих та процесуальних дій, повязаних із закінченням досудового розслідування.
Відповідно до змісту ст. ст. 177, 183, 492 КПК України крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні неповнолітньою особою особливо тяжкого злочину тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу.
Відправляючи правосуддя у справах щодо неповнолітніх, суди повинні керуватися не тільки положеннями КПК України, а й міжнародними правовими актами щодо прав і свобод дитини, такими як: Конвенція про права дитини 1989 р.; Правила ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі, 1990 р.
Зокрема, положення щодо затримання та взяття під варту неповнолітніх, закріплені в Конвенції про права дитини 1989 р., наголошують, що попереднє ув`язнення має бути винятковим заходом, якщо страва стосується дітей.
В правилах ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі 1990 р., у пункті 17 вказується на необхідність уникати, наскільки це можливо, утримання під вартою до суду у вдаватися до цього у виняткових випадках.
В Рекомендаціях Rec (2003) 20 Ради Європи Комітету Міністрів державам-учасницям щодо нових підходів у вирішенні проблеми злочинності серед неповнолітніх та ролі ювенальної юстиції, зазначено, що тримання під вартою повинно застосовуватися, коли це жорстко необхідно, тобто тоді, коли судові органи не здатні ефективно попереджувати потенційні ризики для належного відправлення правосуддя та громадського порядку через застосування менш обмежувальних заходів щодо поведінки підозрюваної особи.
Крім того, зміст ст. 178 КПК України та Рекомендація R(80) 11 Комітету міністрів державам - членам Ради Європи (прийнята представниками міністра 27 червня 1980 р.) говорить, що при вирішенні питання про застосування певного виду запобіжного заходу судовий орган також повинен брати до уваги характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи і, зокрема, її зв`язки з суспільством, оскільки зазначені дані суттєвим чином впливають на визначення ступеню ризиків у кримінальному провадженні.
Підтвердженням таких висновків суду є матеріали провадження, які були дослідженні в судовому засіданні при застосуванні запобіжного заходу та при продовженні його дії. Зокрема, те, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації, де проживає разом з матірю, братом і сестрою, навчається у професійному ліцеї, є неповнолітнім.
Оцінка підозрюваним навколишнього суспільного середовища, його негативне відношення до суб`єктів суспільства, незважаючи на те, що він є неповнолітнім та кримінально переслідується, в контексті конкретних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , та тих обставин, що він залишив місце події, дозволяють прогнозувати поведінку підозрюваного у разі зміни йому запобіжного заходу, а саме переконують суд у можливості вчинення підозрюваним дій, які заборонені вимогами ст.177 КПК України. При цьому у справі немає жодних фактів, які б давали підстави вважати, що певні соціальні зв`язки зможуть виступити превентивним засобом у його поведінці і сторона захисту не надала жодних конкретних даних, які б свідчили на користь належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Щодо оцінки ризиків, то вона повинна бути проведена за результатами всебічної та точної інформації про особу неповнолітнього та його соціальні обставини.
У даному кримінальному провадженні є абсолютно доведеним факт наявності ризиків з боку підозрюваного у можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, експерта у цьому ж кримінальному провадженні.
Що стосується ризику переховування від органів досудового розслідування, то, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_9 підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, та, усвідомлюючи можливість призначення відносно нього покарання, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може змінити місце проживання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Те, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта у даному кримінальному провадженні, підтверджується характером тяжких дій, у вчиненні яких він підозрюється, що підтверджує існування зазначеного ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Відповідно слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам, не пов`язаним з триманням під вартою, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
З урахуванням установлених підстав, а також тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого неповнолітній ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, розміру покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, обсягу досудового розслідування, який ще необхідно провести, даних про його особу, а саме його віку, стану здоров`я, характеру соціальних зв`язків, способу життя взагалі, конкретних обставин справи, зокрема того, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке пов`язане з застосуванням насильства, що характеризується підвищеним рівнем суспільної небезпеки, наявні ризики, які не зменшилися до завершення дії попереднього судового рішення, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого. Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та виправдовує подальше обмеження права ОСОБА_9 на свободу.
Посилання апелянтів на те, що слідчим не доведено наявності заявлених ризиків, є безпідставними та спростовуються доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що вказані слідчим ризики існують і на даний час, вони не зменшилися та в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційних скарг про те, що судом не було взято до уваги всіх обставини справи та необґрунтовано визнано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, так як з наданих суду матеріалів вбачається, що слідчий суддя прийняв рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки органу досудового розслідування щодо наявності ризиків з огляду на документи, долучені до клопотання, а тому вимоги апеляційних скарг в цій частині є необґрунтованими.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про продовження неповнолітньому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вимог чинного кримінального процесуального законодавства, що передбачає порядок розгляду таких клопотань, та діяв у відповідності до норм КПК України, а тому вважає постановлене ним рішення законним і обґрунтованим.
Доводи підозрюваного про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та відсутність правових підстав для тримання його під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження.
Це ж стосується і аргументів захисту про те, що слідчим суддею не досліджувались оригінали матеріалів кримінального провадження, в яких мають міститися підтвердження наявності чи відсутності вказаних ризиків, що свідчить про предвзятість та упередженість суду; того, що не всі учасники кримінального провадження були зазначені у рішенні суду; що клопотання про продовження строку тримання під вартою не надіслано всім захисникам; що слідчий суддя не мав права виносити лише резолютивну частину ухвали, а повинен був зачитати увесь її текст.
Зокрема, відповідно до вимог ч.3 ст.184 КПК України до клопотання додаються: копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обгрунтовує доводи клопотання, а не оригінали, як це зазначено в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 ; відповідно до вимог ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, що і мало місце при розгляді клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою. Той факт, що прізвище одного з двох прокурорів, які приймали участь у судовому засіданні, підтримали клопотання слідчого, виступали в судових дебатах, - не відображено в ухвалі суду, не вплинуло на його остаточні висновки, а тому є несуттєвим і не свідчить про його незаконність.
Необгрунтованим є твердження захисту про те, що копія клопотання про продовження строку тримання під вартою не надіслана всім захисникам, оскільки угода з захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_7 була складена родичами підозрюваного ОСОБА_9 02 серпня 2017 р., в той час як клопотання про продовження строку тримання під вартою останнього слідчим до суду було направлено 31 липня 2017 р., в той самий день воно було зареєстровано в місцевому суді і призначене до розгляду на 02 серпня 2017 року.
Більш того, у ч.2 ст.184 КПК України зазначено, що копія клопотання та матеріалів, якими обгрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному,обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, при цьому відповідно до вимог ч.2 ст.193 КПК України слідчий суддя зобовязаний розяснити підозрюваному право мати захисника або у випадку обовязкової участі захисника згідно із вимогами ст.45 КПК України забезпечити його участь на підставі вимог п.1 ч.1 ст.49 КПК України.
Таким чином, ні можливості, ні тим більш підстав для повідомлення сторони захисту про розгляд даного клопотання у слідчого судді не було, оскільки це не передбачено законом.
Винесення резолютивної частини ухвали, як це мало місце в даному випадку і на що посилається захист як на порушення закону, кримінальним процесуальним законом, зокрема, ст.376 КПК України, не заборонено. В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 з цього приводу також немає посилання, який саме закон містить цю заборону, а зазначено лише, що цей висновок він робить з власних міркувань.
Істотних порушень вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 199, 376, 407, 492, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 08 серпня 2017 р., якою в задоволенні клопотання захисників неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відмовлено, а клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській обл. ОСОБА_16 , погодженого прокурором відділу прокуратури Тернопільської обл. ОСОБА_19 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення суми застави, задоволено, - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2