Ухвала
іменем україни

20 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 13 вересня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000037,

в с т а н о в и л а :

Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше
судимого 08.08.2012 року Кузнецовським
міським судом Рівненської області за ч. 4
ст. 187, п. п. 6 , 12 ч. 2 ст. 115 КК України
із застосуванням ст. 70 КК України на
14 років позбавлення волі з конфіскацією
майна,

засуджено за ст. 392 КК Українина 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 08 серпня 2012 року та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК Українив строк відбування покарання зараховано перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 17.04.2016 року по день набрання вироком суду законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 17 грудня 2015 року перебуваючи в приміщенні Полицької ВК №76, під час виходу зі спального приміщення, тримаючи руки в кишенях, проігнорувавши вказівку начальника оперативного відділу колонії, капітана внутрішньої служби ОСОБА_8 , наніс останньому удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в ліве око, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження та обізвав нецензурною лайкою.
У касаційній скарзі захисник засудженого ставить питання про скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Стверджує про істотні порушення кримінального процесуального закону, які виразилися в тому, що ОСОБА_7 належним чином не було роз`яснено право на захист, порушено право підзахисного на правову допомогу, оскільки не було призначено захисника. Зазначає про безпідставну відмову апеляційного суду в задоволенні клопотання про виклик і допит свідків, про яких стороні захисту стало відомо після винесення вироку.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який заперечував касаційні доводи, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи касаційної скарги захисника про істотні порушення кримінального процесуального закону щодо права обвинуваченого на захист безпідставні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо:

1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника;

2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно;

3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

В даному кримінальному провадженні участь захисника не є обов`язковою.

З матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання убачається, що ОСОБА_7 вручена пам`ятка про його права та обов`язки, йому все зрозуміло.

Зі звукозапису судового засідання убачається, що ОСОБА_7 роз`яснювалося право на захист, суд з`ясовував у нього думку щодо необхідності призначення захисника. ОСОБА_7 зазначив, що адвокат йому не потрібен.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 заявив клопотання про призначення йому захисника для захисту його інтересів в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суд Рівненської області від 12 липня 2016 року було доручено Рівненському обласному центру з надання безоплатної вторинної допомоги призначити адвоката для здійснення захисту за призначення інтересів ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції захист інтересів ОСОБА_7 здійснював захисник ОСОБА_6 .

Що стосується доводів захисника про безпідставну відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про виклик і допит свідків, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

З матеріалів провадження убачається, що захисник заявив клопотання про виклик та допит у судовому засіданні свідків, про яких стороні захисту стало відомо після винесення вироку.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 13 вересня 2016 року в задоволенні клопотання захисника про повторне дослідження обставин кримінального провадження відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, апеляційний суд вмотивовано зазначив, що захисник та обвинувачений обґрунтованих підстав, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України про необхідність виклику та допиту свідків не навели.

Апеляційний розгляд проведений з дотриманням вимог закону, ухвала суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.

Інших доводів щодо істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі захисника не наведено, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 13 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3