Справа № 360/1812/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1485/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 24 30.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
30 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000007 від 28 січня 2016 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.205-1, ч.1 ст.358 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції мотивував тим, що із змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_7 своїми злочинними діями заподіяла шкоду учасникам ТОВ «ТД «Украгросвіт», проте ці особи не визнані потерпілими, їх анкетні відомості в обвинувальному акті не зазначені, також не визначено розмір шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Крім того, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1, ч.2 ст.205-1 КК України (відсутня кваліфікуюча ознака «умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості»). Зазначені обставини унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 25.10.2016 року та призначити новий розгляд обвинувального акта в іншому складі суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказане рішення суду є незаконним, невмотивованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_7 своїми злочинними діями заподіяла шкоду учасникам ТОВ «ТД «Украгросвіт», але ці особи не визнані потерпілими, їх анкетні відомості в обвинувальному акті не зазначені, також не визначено розмір шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням є необґрунтованими. Зокрема, судом не враховано, що кримінальні правопорушення, вчинені підозрюваною з метою прикриття незаконної діяльності інших підприємств. Також, ОСОБА_7 фактично самостійно і виконувала функції службових осіб ТОВ «ТД «Украгросвіт». Крім того, у вказаному кримінальному провадженні будь-які особи взагалі не визнавалися потерпілими, а тому обвинувальний акт не може містити анкетних даних потерпілих та розміру шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями. Доводи районного суду про те, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1, ч.2 ст.205-1 КК України не відповідає встановленим під час досудового розслідування обставинам у зв`язку із тим, що відсутня кваліфікуюча ознака «умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості» є недопустимими та незаконними, адже не відповідають положенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну каргу, думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які покладались на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема п.5 ч.2 ст.291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, зокрема, обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення. В обвинувальному акті наявний лише виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими під час досудового розслідування, кваліфікацію дії ОСОБА_7 за ч.1, ч.2 ст.205-1, ч.1 ст.358 КК України. Проте, формулювання обвинувачення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, за якою обвинувачується ОСОБА_7 , в обвинувальному акті відсутнє.

Крім того, колегія суддів вважає, обґрунтованими доводи суду першої інстанції з приводу того, що в обвинувальному акті виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1, ч.2 ст.205-1 КК України (відсутня кваліфікуюча ознака «умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості»).

Така неконкретність і суперечливість обвинувачення перешкоджає реалізації обвинуваченим ОСОБА_7 , передбаченого ст. 43 КПК України права знати, у вчиненні яких кримінальних правопорушень її обвинувачують.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.205-1, ч.1 ст.358 КК України, в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими та звертає увагу на ту обставину, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Головуючий:
Судді: