УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го відділу кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу з обслуговування великих платників податків ДФС підполковника податкової міліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий з ОВС 1-го відділу кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу з обслуговування великих платників податків ДФС підполковник податкової міліції ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна, що необхідно здійснити в межах кримінального провадження № 0000172 від 27.07.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Клопотання мотивовано наступним. Слідчим управлінням фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000172, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.16, щодо службових осіб ТОВ «ТК «Мегаполіс Україна», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено: службові особи ТОВ "Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» (нова назва ТОВ «Тедіс Україна») (код за ) в період 2014 року внаслідок документального оформлення безтоварних фінансово-господарських операцій щодо продажу тютюнових виробів на адресу ПП «Торгівля та Дистрибьюція» (код за ) умисно ухилились від сплати податків на загальну суму 43 602 357 грн. Проведеною документальною перевіркою (акт № 749/14-04 від 24.02.2016) та матеріалам кримінального провадження не підтверджується реальність виконання операції між ТОВ «Тедіс Україна» та ПП «Торгівля та Дистрибьюція». Встановлені факти складання з боку відповідальних осіб ТОВ «Тедіс Україна» первинних документів, які не відображають реального руху ТМЦ між СПД, тобто є недостовірними, а за таких умов, унеможливлюють підстави для відображення їх у податковому обліку ТОВ. Обставини, які свідчать про безпідставність складання, підписання первинних бухгалтерських та податкових документів, встановлені під час перевірки ланцюга руху ТМЦ (тютюнових виробів) від постачальника - ТОВ «Тедіс Україна» до місць, за якими повинні здійснюватися відвантаження та зберігання тютюнових виробів. Крім того, під час досудового слідства встановлені факти, які свідчать про ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Тедіс Україна», шляхом оформлення операції з продажу СГД тютюнових виробів, зі складанням формальних (недостовірних) документів з подальшим їх відображенням в податковому обліку підприємства, при відсутності факту реалізації товару чи послуг. 05.10.2016 на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 23.09.2016 проведено обшук за адресою, під час проведення якого, були встановлені та вилучені тютюнові вироби: у кількості 46 302 пач., за адресою: м. Ковель, вулиця Ярослава Мудрого, 50, у зв`язку із тим, що не обліковані товарні залишки продукції (тютюнові вироби), які утворились внаслідок документального оформлення ТОВ «Тедіс Україна» безтоварних операції з реалізації виробів, службовими особами ТОВ «Тедіс Україна» за попередньою змовою з невстановленими особами реалізуються за готівкові кошти на території України, без відповідного відображення в податковому та бухгалтерському обліках, використовуючи для зберігання та накопичування продукції окремі приміщення. Під час обшук встановлено, що приміщення, в яких проводилися обшук, є місцем торгівлі - магазин № 378 суб`єкта господарської діяльності ТОВ «Квартал 5» ( код за , юридична адреса: м. Тернопіль, вул. Лук`яновича, 1). Постановою від 05.10.2016 вилучені тютюнові вироби визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000172, на підставі того, що зазначені об`єкти можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Так, беручи до уваги докази, отримані в ході досудового розслідування, направленість фігурантів кримінального провадження на умисне ухилення від сплати податків, на даному етапі досудового слідства існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно тютюнові вироби, є доказом злочину та може підлягати конфіскації з метою відшкодування завданих державі збитків. Крім того необхідність арешту майна обґрунтовується тим, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, може бути приховане, відчужене чи пошкоджене. За таких обставин, слідчий просить суд накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме тютюнові вироби у кількості 46 302 пач., за адресою: м. Ковель, вулиця Ярослава Мудрого, 50.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання. Пояснив, що наявні в розумінні положень ст. 170 КПК України підстави для здійснення арешту майна.

Представник володільця майна в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки його ініціатором клопотання не наведено правових підстав для арешту майна в межах кримінального провадження.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Так, Слідчим управлінням фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000172, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.16, щодо службових осіб ТОВ «ТК «Мегаполіс Україна», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Як свідчать матеріали клопотання досудове розслідування здійснюється щодо дій посадових осіб ТОВ «Тедіс Україна», які в період 2014 року внаслідок документального оформлення безтоварних фінансово-господарських операцій щодо продажу тютюнових виробів на адресу ПП «Торгівля та Дистрибьюція» (код за ) умисно ухилились від сплати податків на загальну суму 43 602 357 грн.

В ході проведення слідчих дій на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 23.09.2016, проведено обшук за адресою, під час проведення якого, були встановлені та вилучені тютюнові вироби: у кількості 46 302 пач., за адресою: м. Ковель, вулиця Ярослава Мудрого, 50.

Під час обшук встановлено, що приміщення, в яких проводилися обшук, є місцем торгівлі - магазин № 378 суб`єкта господарської діяльності ТОВ «Квартал 5» ( код за , юридична адреса: м. Тернопіль, вул. Лук`яновича, 1).

Як вбачається з наданих представником ТОВ «Квартал 5» матеріалів, товариство має всі матеріальні ресурси, виробничі потужності, дозвільні документи у кількості та обсязі, що відповідають реальній господарській діяльності підприємства.

Також, як вбачається з доказів, наданих представником власника майна, що не заперечувалось слідчим, ТОВ «Квартал 5» має документи, що свідчать про легальне походження тютюнових виробів, вилучених під час обшуку 05.10.2016 р.

За положеннями ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Як свідчать надані слідчим документи майно, на яке слідчий просить накласти арешт, виходячи з положень ст. 167 КПК України є тимчасово вилученим, оскільки дозволу на відшукання останнього у встановленому законом порядку слідчим суддею надано не було.

Положеннями ст. 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Такими заходами, зокрема, є тимчасове вилучення майна, арешт май1на.

Приписами ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
В свою чергу ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням по накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий зазначає, що його арешт необхідно здійснити, оскільки відповідно до ст. 98 воно є речовим доказом.
Як вбачається з матеріалів клопотання постановою від 05.10.2016 вилучені тютюнові вироби визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000172.

За ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За положеннями ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя має зазначити, що не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи за вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Слід зазначити, що слідчим не надано матеріалів і не наведено відповідних підстав, які дають змогу з точки зору положень КПК України, зробити висновок, що таке втручання у права особи є виправданим в ході проведення досудового розслідування, не наведено обставин, які свідчать, що тимчасово вилучене майно, в розумінні вимог ст. 98 КПК України, є речовими доказами.

Згідно ж вимог ч. 1,3 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Зважаючи на викладені обставини, приходжу до висновку, що підстави для задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна відсутні.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 309, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го відділу кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу з обслуговування великих платників податків ДФС підполковника податкової міліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна залишити без задоволення.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя