Справа № 487/5549/16-к
Провадження № 1-кп/487/126/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2017 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Федорівка Веселинівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, має базову середню освіту, неодружений, має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимий 10.05.2016 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт, -
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України, -
ОСОБА_8 10.05.2016 року засуджений Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт.
22.09.2016 року до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшло подання начальника Заводського районного відділу міста Миколаєва кримінально-виконавчої інспекції УДПСУ в Миколаївській області про те, що 21.06.2016 року ОСОБА_8 був поставлений на облік до Заводського відділу кримінально-виконавчої інспекції для відбування 120 годин громадських робіт.
01.07.2016 року ОСОБА_8 був ознайомлений з порядком відбування покарання у вигляді громадських робіт, попереджений про правові наслідки ухилення від відбування покарання, про що була відібрана розписка.
01.07.2016 року відносно ОСОБА_8 винесено постанову про встановлення днів явок до Заводського районного відділу міста Миколаєва кримінально-виконавчої інспекції УДПСУ в Миколаївській області на реєстрацію один раз на місяць у другий вівторок кожного місяця.
01.07.2016 року кримінально-виконавчою інспекцією ОСОБА_8 видане направлення для відбування громадських робіт при Адміністрації Заводського району міста Миколаєва із відпрацюванням в селі Велика Корениха. Відповідно до виданого направлення, ОСОБА_8 мав приступити до відбування громадських робіт з 06.07.2016 року. Однак засуджений приступив до відбування покарання лише з 11.07.2016 року.
Відповідно до складеного Адміністрацією Заводського району міста Миколаєва графіку, у липня 2016 року ОСОБА_8 мав відпрацювати 60 годин з 11.07.2016 року по 29.07.2016 року.
12.07.2016 року ОСОБА_8 для реєстрації в інспекцію не з`явився. За викликом поштою на 18.07.2016 року засуджений також до інспекції не прибув.
Відповідно до табелю виходу на роботу в липні 2016 року, який був наданий представником Адміністрації Заводського району міста Миколаєва, ОСОБА_8 відпрацював у липні лише 8 годин громадських робіт, а саме: 11.07.2016 року та 12.07.2016 року, після чого на роботу не з`являвся. Про причини не виходу на відпрацювання громадських робіт до Адміністрації Заводського району міста Миколаєва та/або Заводського районного відділу міста Миколаєва кримінально-виконавчої інспекції УДПСУ в Миколаївській області не повідомив.
09.08.2016 року ОСОБА_8 для реєстрації до Заводського районного відділу міста Миколаєва кримінально-виконавчої інспекції УДПСУ в Миколаївській області не з`явився про причини неявки не повідомив.
Таким чином, з 21.06.2016 року по теперішній час ОСОБА_8 відпрацьовані всього 8 години із призначених вироком суду 120 годин громадських робіт. Невідбута частина покарання складає 112 годин.
Після повідомлення ОСОБА_8 про підозру, 31 жовтня 2016 року між ОСОБА_8 та прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_8 зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 389 ч. 2 КК України (ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до такого виду покарання), істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_8 за ст. 389 ч. 2 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, 112 годин невідбутих громадських робіт за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 травня 2016 року перевести в обмеження волі, що складає 14 днів. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 травня 2016 року, остаточно призначивши покарання 1 рік 14 днів обмеження волі. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на її затвердженні. Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся.
Захисник проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував.
Розглянувши питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, передбачений ст. 389 ч. 2 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винним, віднесений згідно з положеннями ст. 12 КК України, до категорії злочинів невеликої тяжкості, шкода від яких завдана лише державним та суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.05.2016 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. За нормами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, не відбута частина покарання у вигляді 112 годин громадських робіт відповідає 14 дням обмеження волі. Після постановленого вказаного вироку, але до повного відбуття покарання, ОСОБА_8 вчинив новий злочин, винуватість у вчинені якого встановлена даним вироком, у зв`язку з чим остаточне покарання підлягає призначенню за нормами ст. 71 КК України

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості в підготовчому судовому засідання згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України між прокурором та обвинуваченим та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.

Цивільній позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речових доказів у справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 370-371, 373,-374, 468-476 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31.10.2016 року між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004496 від 23.09.2016 року.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.05.2016 року у вигляді 112 годин громадських робіт, перевівши невідбуту частину покарання за нормами ст. 72 КК України у 14 днів обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 1 (одного) року 14 (чотирнадцяти) днів обмеження волі.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_10