Провадження № 11-кп/792/202/17
Справа № 671/1652/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 289 ч. 2, 357 ч. 3, ст. 395 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000508 від 5 жовтня 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 17 січня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, без постійного місця проживання, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не військовозобов`язаного, раніше судимого:
1) 31.05.2002 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
2) 27.05.2003 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 296 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
3) 25.01.2007 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
4) 27.08.2010 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
5)30.10.2013 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі;
2 вересня 2016 звільненого з місць позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ст. 395 КК України і призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 3 ст. 357 КК України два місяці арешту, за ст. 395 КК України три місяці арешту. Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 6 жовтня 2016 року до вступу вироку в законну силу.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ОСОБА_8 , до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Речові докази: автомобіль марки «ГАЗ 5327», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » залишено потерпілому ОСОБА_9 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , посвідчення водія НОМЕР_3 від 24.05.2003 року та посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_4 від 30.06.2005 року, видані на ім`я ОСОБА_10 , залишені в останнього, паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий на ім`я ОСОБА_8 направлено до Хмельницького СІЗО-29 для приєднання до особової справи засудженого.
За вироком суду, 5 жовтня 2016 року, близько 13 год. 30 хв., раніше судимий за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 , знаходячись по вулиці Соборній в смт. Наркевичі Волочиського району Хмельницької області, біля господарства № 8 помітив автомобіль марки ГA3-5327, д.н.з. НОМЕР_1 , після чого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

В подальшому ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливими мотивами, діючи усупереч волі та без відома власника вказаного транспортного засобу ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, відкрив незачинені двері вказаного автомобіля та сів за кермо, при цьому сказав ОСОБА_11 , щоб він сів на пасажирське сидіння. Після цього, ОСОБА_8 повернувши ключ у замку запалювання, запустив двигун та привів у рух автомобіль, чим незаконно, усупереч волі та без відома власника ОСОБА_9 повторно заволодів вказаним транспортним засобом. Під час руху ОСОБА_8 не впорався з керуванням та здійснив наїзд на огорожу господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , в результаті чого були пошкоджені окремі деталі вказаного транспортного засобу та огорожа.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Окрім цього, 5 жовтня 2016 року близько 13 год. 30 хв., перебуваючи в салоні автомобіля ГАЗ-5327, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Соборній в смт. Наркевичі Волочиського району Хмельницької області, ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів викрав паспорт громадянина України ОСОБА_10 серії НОМЕР_2 , а також посвідчення водія НОМЕР_3 від 24.05.2003 року та посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_4 від 30.06.2005 року, видані на ім`я останнього, які являються важливими особистими документами.

Цього ж дня, близько 14 год. 15 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в магазині по АДРЕСА_2 , залишив паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 та вищевказані особисті документи ОСОБА_10 під заставу, отримавши за це товарно-матеріальні цінності.

Таким чином, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими документами.

Також, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2016 року ОСОБА_8 на підставі п. «б» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік з наступними обмеженнями: заборона виходити з будинку за місцем проживання з 22:00 год. до 06:00 год. ранку; заборона виїзду в особистих справах без дозволу підрозділів Національної поліції за межі району проживання; заборона відвідування торгівельних закладів, де проводиться продаж спиртних напоїв на розлив; з`являтись для реєстрації у відділ поліції за місцем проживання в першу та останню суботу місяця з 09:00 до 18:00 год.

ОСОБА_8 , достовірно знаючи про встановлення відносно нього адміністративного нагляду та обмежень, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, після звільнення 2 вересня 2016 року із Райківецької виправної колонії № 78 до затримання в порядку ст. 208 КПК України 5 жовтня 2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в порушення вимог п. «а» ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» не прибув без поважних причин у визначений колонією триденний термін (до 4 вересня 2016 року), до місця проживання та жодного разу не з`явився для реєстрації у підрозділ Національної поліції.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України порушив правила адміністративного нагляду, а саме не прибув без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити новий.
Не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеність винуватості та правильності кваліфікації його дій, апелянт не погоджується із вироком суду в частині призначеного йому покарання. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, часткове визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та дані, отримані під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ст. 395 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, в цій частині вирок не перевіряється.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про неврахування судом першої інстанції обставин, які пом`якшують покарання, зокрема, часткового визнання ним вини, активного сприяння розкриттю злочину, а отже про незаконність вироку в частині призначеного йому покарання, оскільки таке є занадто суворим, є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Санкцією ч. 2 ст. 289 КК України передбачене покарання за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України (незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом), законом встановлена кримінальна відповідальність у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до трьох місяців або обмеження волі на строк до трьох років.
Неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі тягне за собою кримінальну відповідальність, зокрема, покарання у виді арешту на строк до шести місяців.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 3 ст. 357 КК України два місяці арешту, за ст. 395 КК України три місяці арешту, та визначаючи відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України. Зокрема, призначив покарання у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ст. 395 цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Окрім того, правильно призначив покарання, яке є найнижчою межею, встановленою ч. 2 ст. 289 КК України.
Одночасно з тим, враховуючи рецидив злочинів, особу винного, який не бажав стати на шлях виправлення, скоїв злочин проти власності повторно, в стані алкогольного сп`яніння, невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі, висновків з попередніх порушень не зробив, підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягаючою задоволенню.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст. 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 17 січня 2017 року в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289,ч. 3 ст. 357, ст. 395 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2