В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.01.2017 Справа №607/12340/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0003560 від 19 жовтня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ридомиль Кременецького району Тернопільської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, одруженої, на утриманні малолітня дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», органи Національної поліції відносяться до правоохоронних органів. Наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 40о/с від 14 березня 2016 року відповідно до пунктів 9 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора. Так, о 08 год. 00 хв. 19 жовтня 2016 року поліцейський батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовий поліції ОСОБА_6 спільно з поліцейським батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовим поліції ОСОБА_7 , у форменому одязі, заступили на чергування по охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю на маршрут патрулювання №110, 112, 117 в м. Тернополі, на службовому автомобілі № 0638. 19 жовтня 2016 року о 12 год. 30 хв., ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 , перебуваючи на маршруті патрулювання, отримали вказівку чергового УПП про виїзд за адресою: АДРЕСА_3 , за повідомленням ОСОБА_9 по факту її конфлікту із ОСОБА_3 . По приїзді на дану адресу та при з`ясуванні обставин даного інциденту, ОСОБА_8 було запропоновано ОСОБА_3 припинити свої протиправні дії щодо ОСОБА_9 . Проте, на неодноразові прохання та зауваження поліцейських патрульної поліції ОСОБА_10 не реагувала та відмовлялася виконувати законні вимоги інспекторів, при цьому, висловлюючись у їхню адресу нецензурною лайкою. Водночас, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які перебували у форменому одязі працівників поліції, підійшли до ОСОБА_3 . В них існувало достатньо підстав вважати, що вона вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», вони підійшли до неї та представились працівниками правоохоронного органу, пред`явивши при цьому свої службові посвідчення та попросили для перевірки документи, що посвідчують її особу, що обурило ОСОБА_3 і вона одразу ж почала висловлюватись в їх адресу нецензурними словами. З метою припинення незаконних дій ОСОБА_3 та документування факту вчинення останньою правопорушення їй було запропоновано підійти до службового автомобіля, сісти в салон автомобіля та прослідувати з працівниками поліції в Тернопільський відділ поліції ГУ НП в Тернопільській області, який знаходиться за адресою: бульвар Т.Шевченка, 10, м. Тернопіль. Надалі, перебуваючи в м. Тернополі по вул. Живова, 21, біля пішохідного переходу через вул. Живова, поряд із службовим автомобілем марки «Тойота Пріус» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому несли патрулювання поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю на маршруті патрулювання №110, №112, №117 в м. Тернополі, запропонували ОСОБА_3 сісти в службовий автомобіль та проїхати в приміщення Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для встановлення особи та складання відповідного адміністративного протоколу, в цей час у ОСОБА_3 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, ігноруючи законні вимоги працівників поліції, достовірно знаючи про те, що перед нею знаходяться працівники правоохоронного органу, які виконують свої службові обов`язки, виник злочинний намір направлений на вчинення опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, ОСОБА_3 відмовилась виконати законну вимогу працівника поліції - сісти в службовий автомобіль та проїхати в приміщення Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для встановлення особи та складання відповідного адміністративного протоколу і вчинила активну фізичну протидію при здійсненні працівником поліції ОСОБА_8 своїх обов`язків. В подальшому, ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел, о 13 год. 20 хв. 19 жовтня 2016 року перебуваючи за адресою: вул. Живова, 21, м. Тернопіль, після того як ОСОБА_8 зробила усне попередження про застосування до неї, в порядку ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» - спецзасобу, усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи, що перед нею знаходиться працівник правоохоронного органу, інспектор патрульної поліції у форменому одязі, не виконуючи законних вимог поліцейського, вчинила активну фізичну протидію, а саме руками шарпала за формений одяг, опиралася, відштовхувала від себе ОСОБА_8 та намагалася втекти. Надалі, ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в безпосередній близькості біля інспектора патрульної служби ОСОБА_8 , після того, як остання зробила усне попередження про застосування до ОСОБА_11 , в порядку ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» - спецзасобу та зафіксувала на правій руці кайданку, усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи, що перед нею знаходиться працівник правоохоронного органу, інспектор патрульної поліції у форменому одязі, не виконуючи законних вимог поліцейського, остання, продовжувала шарпатися, викручуватися, штовхатися, тобто продовжувала вчиняти активну фізичну протидію при здійсненні працівником поліції ОСОБА_8 своїх обов`язків.

Крім цього, згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи Національної поліції відносяться до правоохоронних органів. 19 жовтня 2016 року о 08 год. 00 хв., поліцейський батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовий поліції ОСОБА_6 спільно з поліцейським батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовим поліції ОСОБА_12 , у форменому одязі, заступили на чергування по охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю на маршрут патрулювання №110, №112, №117 в м. Тернополі, на службовому автомобілі № 0638. 19 жовтня 2016 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_12 , перебуваючи на маршруті патрулювання, отримали вказівку чергового УПП про виїзд за адресою: АДРЕСА_3 , за повідомленням ОСОБА_9 по факту її конфлікту із ОСОБА_3 . По приїзді на дану адресу та при з`ясуванні обставин даного інциденту, ОСОБА_8 було запропоновано ОСОБА_3 припинити свої протиправні дії щодо ОСОБА_9 . Проте, на неодноразові прохання та зауваження поліцейських патрульної поліції ОСОБА_3 не реагувала та відмовлялася виконувати законні вимоги інспекторів, при цьому, висловлюючись у їхню адресу нецензурною лайкою. В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел о 13 год. 23 хв. 19 жовтня 2016 року ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , після того, як ОСОБА_8 зробила усне попередження про застосування до неї, в порядку ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» - спецзасобу, усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи, що перед нею знаходиться працівник правоохоронного органу, інспектор патрульної поліції у форменому одязі, не виконуючи законних вимог поліцейського, ОСОБА_3 умисно нанесла один удар ногою по правій нозі ОСОБА_8 , чим спричинила їй синець по внутрішній поверхні правого стегна. В подальшому, ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в безпосередній близькості біля інспектора патрульної служби ОСОБА_8 , після того як остання зробила усне попередження про застосування до ОСОБА_11 , в порядку ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» - спецзасобу та зафіксувала на правій руці кайданки, усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи, що перед нею знаходиться працівник правоохоронного органу, інспектор патрульної поліції у форменому одязі, не виконуючи законних вимог поліцейського, умисно вкусила за праву кисть ОСОБА_8 , чим спричинила їй синці та садна по тильній поверхні правої кисті. Зазначені тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_13 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України визнала повністю, підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини та показала, що вона надає послуги по наданню поповнень рахунків мобільних операторів. 19 жовтня 2016 року о 12 год. 33 хв. поповняючи рахунок невідомій їй особі, жіночої статті, остання не вірно вказала номер мобільного оператора, і як наслідок здійснено зарахування коштів на інший мобільний номер, через що між ними виник словесний конфлікт з приводу повернення грошових коштів. В результаті чого, невідома жінка викликала поліцію. Приїхала поліція, після з`ясування обставин даного інциденту, поліцейською ОСОБА_8 їй було запропоновано припинити протиправні дії щодо ОСОБА_9 та сісти у їх службовий автомобіль. Вона на це не реагувала та відмовлялася виконувати їхні вимоги, при цьому, висловлюючись нецензурною лайкою. Після чого, ОСОБА_6 було зроблено попередження про застосування до неї кайданок. Однак, в процесі здійснення нею опору, було зафіксовано її на праву руку кайданками, при цьому не даючи зафіксувати її другу руку, нею було завдано тілесні ушкодження ОСОБА_6 , але у які частини тіла та яким чином не пам`ятає. У вчиненому вона щиро розкаюється, просить її суворо не карати.

Крім власного визнання вини, обвинувачена ОСОБА_3 повністю погодилася зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували її винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочинів та вважає, що органами досудового розслідування її дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та ч.2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчинених злочинів, її ставлення до них та поведінку після їх вчинення, особу винної, зокрема те, що вона раніше не судима, стан її здоров`я, сімейний стан, наявність утриманців малолітній син, за місцем реєстрації характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання - визнання нею своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 , їй слід призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення за ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі. Остаточне покарання призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченої, а й буде слугувати для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченою так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк, оскільки виправлення останньої можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням їй іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачена повністю визнала свою вину, щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину із врахуванням її характеризуючи даних, зокрема наявності утриманців малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ступеню тяжкості вчиненого злочину, та вищевказаних обставин справи.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1, 2 ст. 76 КК України, на неї слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України і призначити їй покарання:

-за ч.2 ст. 342 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

-за ч.2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ч.1, 2 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Головуючий суддяОСОБА_1