Справа № 750/646/16-к провадження № 11-кп/795/245/2017 Категорія - ч.2 ст.345 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0008922 від 12 листопада 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 листопада 2016 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вересоч, Куликівського району, Чернігівської області,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України

з участю:

прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор просив вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та внаслідок порушень вимог частини 1 статті 94 КПК України. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від

28 листопада 2016 року ОСОБА_6 виправдано за частиною 2 статті 345 КК України за недоведеністю в його діянні даного складу злочину.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, зазначив, що висновки суду є упередженим припущенням, і такими що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, вказав, що судом, у відповідності до вимог частини 1 статті 94 КПК України не співставленні з точки зору достатності та взаємозв`язку виписка Чернігівського обласного наркологічного диспансеру № 2277 від 12.11.2015 року та висновки судово-психіатричної експертиз № 712 від 26.11.2015 року. На думку прокурора, суд не прийняв до уваги, що за висновками експертизи поведінка ОСОБА_6 в момент кримінального правопорушення відповідала поведінці особи, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, яке перебігало з підвищеною дратівливістю та схильністю до конфліктів і агресивних вчинків. Саме під час проходження вказаної експертизи ОСОБА_6 особисто повідомив, що умисно наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 та пояснив свій мотив такої поведінки, а порізи на передпліччі отримав не у відділі поліції. Наведене повністю узгоджується з показами свідків по справі та потерпілого з приводу того, що підсудного ніхто не штовхав у бік дверей.

Також прокурор зазначив, що показання свідка ОСОБА_10 щодо відсутності видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не суперечать іншим матеріалам кримінального провадження, оскільки різані рани на розгинальній поверхні лівого передпліччя у ОСОБА_6 і не були видимими, тобто їх не могли побачити свідки, потерпілий та лікар, який проводив огляд на стан сп`яніння.

Крім того, послався на те, що під час судового розгляду та винесення вироку, судом було допущено порушення вимог частини 1 статті 337 КПК України, оскільки було надано оцінку процесуальному рішенню (постанові про закриття кримінального провадження), яке не стосується обвинувачення відносно ОСОБА_6 .

Вказав на упередженість тверджень суду, щодо показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Висновки суду, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу стосовно того, що ОСОБА_6 умисно наніс удар ногою по склу, повністю спростовується висновком судово-психіатричної експертизи № 712 від 26.11.2015, випискою ЧОНД № 2277 від 12.11.2015 року, протоколами ОМП, показами свідків та потерпілого, які в сукупності узгоджуються між собою.

Посилання про приховування від суду та сторони захисту висновку судово-медичної експертизи № 1064 від 13.11.2015 року стосовно ОСОБА_6 та ненадання відеозаписів з камер спостереження ЧВП ГУНП в Чернігівській області, є необгрутованими, оскільки сторона захисту ознайомилася з усіма матеріалами кримінального провадження у тому числі і з висновком СМЕ № 1064 від 13.11.2015 року стосовно ОСОБА_6 , що підтверджується реєстром до обвинувального акту, а камери спостереження працювали лише в режимі реального часу без можливості запису події.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_6 просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду без змін.

Як вбачається зі змісту вироку місцевого суду, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 12 листопада 2015 року, приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на першому поверсі адміністративного приміщення Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Чернігівській області, що по вулиці Шевченка, 13 у місті Чернігові, умисно наніс один удар ногою по склу вхідних дверей приміщенні Чернігівського ВП, розбивши їх, чим спричинив працівникові правоохоронного органу поліцейському ЧВП ГУНП України в Чернігівській області старшому сержанту поліції ОСОБА_8 , який, будучи в форменому одязі, виконував свої службові обов`язки з охорони адміністративної будівлі Чернігівського відділу поліції, тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівої гомілки, яке, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1068 від 13.11.2015 року, виникло від дії гострого предмету, що має різальні властивості і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалюючи виправдувальний, вирок місцевий суд зазначив, що виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини та змагальності сторін, стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_6 наявний склад злочину, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку захисника та обвинуваченого, котрі вважали вирок місцевого суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до змісту статей 94, 370, КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За змістом статті 373 Кримінального процесуального кодексу України, виправдувальний вирок ухвалюється, зокрема у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції всебічно, об`єктивно, повно провівши судове слідство та оцінивши докази в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину, внаслідок недоведеності умисних винних дій ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказав, що підчас проходження судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 , особисто повідомив, що умисно наніс ушкодження потерпілому ОСОБА_8 та пояснив свій мотив поведінки.

Разом з тим, дані доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі не відповідають дійсності, оскільки як зазначено у висновку судово-психіатричної експертизи №712 від 26.11.2015 року, в бесіді по матеріалам кримінального провадження ОСОБА_6 повідомив, що 12.11.2015 року був доставлений до Чернігівського міського відділу поліції у зв`язку з сваркою зі співмешканкою, яку начебто спровокувала остання. У міському відділку поліції його начебто побили гумовими кийками та приснули слізогінним газом. У зв`язку з чим він на знак протесту вдарив ногою по склу у дверях, кусок скла відлетів та наніс тілесні ушкодження співробітнику міліції, який стояв за дверима (Том 1 а.к.п. 136).

Висновки суду першої інстанції, що стороною обвинувачення не було надано жодного доказу стосовно того, що ОСОБА_6 умисно наніс удар ногою по склу, оскільки огляд штанів, в які був одягнутий 12.11.2015 року обвинувачений на наявність розрізів та речовини бурого кольору слідчим не проводився, є обґрунтованими.

Крім того, згідно висновку експерта №169 у ОСОБА_6 в області ніг тілесні ушкодження, які б підтвердили версію обвинувачення про умисне нанесення ОСОБА_6 одного удару ногою по склу вхідних дверей, виявлені не були.

Доводи апеляційної скарги прокурора, про відсутність видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , суперечать висновку експерта №169 (а.к.п. 217-219, т.2), згідно якого у ОСОБА_6 , були виявлені такі тілесні ушкодження, які за своїм характером та локалізацією не могли бути не помічені свідками, потерпілим та лікарем, зокрема у вигляді синця на верхній повіці лівого ока, саден лобної ділянки.

Заслуговують на увагу висновки суду першої інстанції про можливість отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які вказані у висновку експерта № 169, під час його перебування у Чернігівському відділу поліції, в зв`язку з чим місцевий суд обґрунтовано не взяв до уваги постанову слідчого прокуратури про закриття кримінального провадження з приводу обставин отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурора зазначив, що з показань потерпілого, камери спостереження працювали лише в реальному часі, без можливості запису подій.

Проте таке твердження суперечить змісту зокрема довідки т.в.о. начальника ЧВП ГУНП в Чернігівській області, з якої вбачається, що в період часу з 06.11.2015 року по 20.11.2015 року, камери, які здійснювали відеозапис, у тому числі і холу пункту адміністративної будівлі Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, що розташована в місті Чернігові по вулиці Шевченка,13 були демонтовані, для проведення ремонтних робіт. (а.к.п.220, т.2).

З огляду на наведене, суд першої інстанції, проаналізувавши досліджені докази у даному кримінальному провадженні - показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, а також матеріали кримінального провадження, правильно встановив, що прокурором під час судового розгляду справи, у відповідності до покладеного обов`язку доказування, передбаченого статтею 92 КПК України, не доведено винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому злочині.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про невинуватість ОСОБА_6 , не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 листопада 2016 року, залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4