Справа 688/3497/16-к
№ 1-кп/688/184/16
Вирок
Іменем України

07 грудня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівка

кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000926 від 05 серпня 2016 року

по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Траулин Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України;

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника служби

у справах дітей ОСОБА_9 ,

представників сектору

ювенальної превенції

Шепетівського ВП ГУНП ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:
04 серпня 2016 року близько 20 години 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні кухні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час розпиття спиртних напоїв із ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , вступив у словесну суперечку з останнім, під час якої, наблизившись до ОСОБА_5 , який сидів на стільці біля кухонного столу, з мотивів раптово виниклих під час сварки неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_5 , вчинив з останнім сварку, в ході якої умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс останньому три удари правою ногою у грудну клітину, після чого схопив його правою рукою за волосся на голові та двічі вдарив головою об стіну. Не зупиняючись на вказаному, ОСОБА_8 одразу наніс ОСОБА_13 ще чотири удари кулаком правої руки в його обличчя, внаслідок яких потерпілий втратив свідомість, спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірі обличчя, навколо обох очей, синця в ділянці грудини, в ділянці грудної клітки зліва субкон`юктивального крововиливу обох очей, травматичної ампутації 1-го зуба на верхній щелепі зліва, перелому коронок 3-го зуба та верхній щелепі справа та 2-го зуба на нижній щелепі зліва, струсу головного мозку, які згідно висновку експерта № 348 від 08.09.2016 року проведеної судово-медичної експертизи належить до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, визнав повністю та показав суду, що 04 серпня 2016 року у вечірній час він знаходився на подвір`ї свого будинку та почув як його гукає сусід ОСОБА_14 , який запросив його прийти до нього додому. Подумав, що сусід просить допомогти щось зробити, він погодився і прийшов додому до ОСОБА_15 . Коли зайшов всередину будинку, в кухні за столом побачив односельця ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , які розпивали горілку. ОСОБА_5 запропонував йому випити горілку разом з ними, на що він погодився та випив 2-3 стопки горілки. Коли горілка закінчилась, ОСОБА_5 запропонував йому піти купити горілки, на що він відмовився, тоді ОСОБА_5 почав його ображати, виражатись нецензурною лайкою на його адресу, що його дуже обурило. Він не стримався і підійшов до потерпілого ОСОБА_5 і наніс йому рукою 4 удари в обличчя і 1 раз ногою в бік тулуба, більше його не бив. Розкаюється у вчиненому, просить пробачення у потерпілого, визнає пред`явлений потерпілим позов про стягнення матеріальної і моральної шкоди, обіцяє, що заробить гроші і компенсує потерпілому всі його витрати та моральну шкоду.

Дослідивши всі матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 надав суду показання про те, що він підтримує обвинувачення щодо ОСОБА_8 в зв`язку із вчиненням ним злочину щодо нього, не бажає примирення, просив суд призначити обвинуваченому покарання, яке суд визнає за доцільним та задовольнити його цивільний позов. При цьому показав, що 04 серпня 2016 року у вечірній час зустрівся із ОСОБА_16 , який запросив його в гості до себе додому. Коли вони з ОСОБА_14 сиділи за столом, прийшов ОСОБА_8 , який сам собі у стопку налив горілку і випив. Вони втрьох сиділи за столом, вживали горілку. Потім ОСОБА_8 попросив в нього цигарку, але він відмовив, оскільки цигарок в нього не було. Після цього ОСОБА_8 підійшов до нього і вдарив ногою 3 рази в грудну ділянку, після чого схопив своєю рукою зо волосся і 3 рази вдарив головою по стіні та наніс удари по обличчю. Від ударів він втратив свідомість та прийшов у свідомість наступного дня у травматологічному відділенні Шепетівської ЦРЛ, в якому він пролежав з 05.08.2016 року по 15.08.2016 року. Що саме викликало у ОСОБА_8 таку агресивну поведінку він не знає. Просить задовольнити його цивільний позов, підтверджує, що мати ОСОБА_17 заплатила йому 500 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який ствердив факт конфлікту між обвинуваченим та потерпілим 04 серпня 2016 року, в процесі якого між ними вчинилася бійка, під час якої обвинувачений декілька разів вдарив своєю рукою по обличчю потерпілого.

Показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що 05.08.2016 року їй зателефонувала братова дружина та повідомила, що брата ОСОБА_5 побито і він лежить на землі поблизу подвір`я ОСОБА_12 . Коли вона приїхала до потерпілого, то побачила, що той весь побитий лежить на землі, встати він не міг. Вона викликала швидку допомогу та міліцію. Пізніше ОСОБА_5 скаржився, що в нього болить голова та все всередині.

Таким чином, вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується показаннями потерпілого та обвинуваченого, наданими в судовому засіданні.

Відповідно до висновку експерта № 348 від 08.09.2016 року у потерпілого виявлено тілесні ушкодження: синці на шкірі обличчя, навколо обох очей, синець в ділянці грудини, в ділянці грудної клітки зліва, субкон`юктивального крововиливу обох очей, травматичної ампутації 1-го зуба на верхній щелепі зліва, перелом коронок 3-го зуба та верхній щелепі справа та 2-го зуба на нижній щелепі зліва, струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердів предметів і відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 55 кримінального провадження № 0000926).

Крім того, вина підсудного в скоєнні даного злочину підтверджується і іншими письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах досудового розслідування та перевіреними в судовому засіданні, і які об`єктивно підтверджують факт скоєння інкримінованого злочину:

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22.09.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 з фототаблицями, під час якого він розповів та показав про обставини та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 (а.с. 48-52 кримінального провадження № 0000926);

даними акта обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_7 , яка має статус багатодітної та малозабезпеченої і яка проживає у власному будинку(а.с. 57 кримінального провадження № 0000926);

даними довідки Хролинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 29.09.2016 року за № 1144 про склад сім`ї обвинуваченого: мати - ОСОБА_7 , брат ОСОБА_19 , 2006 року народження, сестра - ОСОБА_20 , 2012 року народження, бабуся; ОСОБА_21 (а.с. 58 кримінального провадження № 0000926);

При з`ясуванні наявності в діях обвинуваченого умислу на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, його змісту та спрямованості, яких він не заперечував, суд вважає, що діяв він умисно щодо заподіяння тілесного ушкодження, виходячи із сукупності всіх обставин, вчинених ним дій. Зокрема, вищенаведені докази свідчать про те, що бив він потерпілого руками і ногами умисно. При цьому останньому було нанесено ушкодження в область тулуба, голову, обличчя.

При цьому суд також приймає до уваги, що обвинувачений не припинив своїх злочинних дій до тих пір, поки не втрутився свідок ОСОБА_12 , який намагався припинити бійку.

Враховуючи всі обставини вчинення злочину, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого і потерпілого, яка передувала події, їх відносини, суд приходить до висновку, що таке побиття мало місце, при цьому, завдаючи потерпілому ударів, обвинувачений усвідомлював, що такими діями заподіює останньому тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, аналіз наведених доказів у всій сукупності з фактичними обставинами справи, дають підстави суду дійти до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому дій доведена в повному обсязі. Його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Як обставини, що пом`якшують його відповідальність суд враховує, що вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин у неповнолітньому віці.

Як обставину, що обтяжує його відповідальність, суд враховує, що злочин був скоєний в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки за медичним критерієм за відсутності таких даних неможливо визначити, що ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, то з урахуванням того, що сам обвинувачений і свідки вказали на те, що ОСОБА_8 в той вечір вживав алкогольний напій, суд приходить до переконання, що 04.08.2016 року на час інкримінованого обвинуваченому діяння, останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Суд також враховує підвищену суспільну небезпечність вчинених ним дій і що він скоїв злочин невеликої тяжкості.

Крім того, як обставину, що обтяжує його відповідальність, суд враховує, що злочин скоєний щодо особи похилого віку.

Оцінюючи особу винного, суд приймає до уваги, що характеризується він позитивно, на обліку у психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває; за даними довідки Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області за вих. 124/04/2016 року ОСОБА_8 на профілактичному обліку у секторі ювенальної превенції Шепетівського ВП не перебував, до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.60 кримінального провадження № 0000926).

Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_8 від покарання із застосуванням до обвинуваченого ст. 105 КК України заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля та передачі обвинуваченого під нагляд матері ОСОБА_7 строком на один рік, з покладенням на службу у справах дітей за місцем проживання ОСОБА_8 контролю за виконанням ухвали суду про застосування примусового заходу та залишенням без розгляду заяви потерпілого про відшкодування шкоди, вислухавши клопотання захисника, яке підтримав обвинувачений, його законного представника, інших учасників судового розгляду, вислухав думку прокурора, яка заперечувала в задоволенні клопотання про звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, то суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 497 КПК України, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
І в такому випадку до вимог ч. 2 ст. 500 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Відповідно до п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. При цьому строк нагляду, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

А тому, з урахуванням наведеного, враховуючи обставини справи та даних про особу обвинуваченого, який вчинив злочин невеликої тяжкості, думки потерпілого про те, що обвинувачений повинен бути покараним за скоєне, стан здоров`я потерпілого після спричинених йому тілесних ушкоджень, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника. До таких висновків суд приходить з тих міркувань, що строк нагляду, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття): обвинуваченому ОСОБА_8 через чотири місяці, в квітні 2017 року, сповнюється 18 років, тому вказані вище примусові заходи виховного характеру не досягнуть своєї мети.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження обвинуваченого до покарання у виді 120 годин громадських робіт, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 1179 ЦК України неповнолітній у віці від 14 до 18 років відповідає за завдану ним шкоду на загальних підставах; лише в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, остання відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі його батьками (усиновлювачами), піклувальником чи закладом, який за законом здійснює функції піклувальника, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їх вини. У таких випадках зазначені особи можуть визнаватися цивільними відповідачами. З цих підстав при вирішенні питання відносно цивільного позову ОСОБА_5 , то суд вважає, що ОСОБА_8 повинен відповідати за заподіяну шкоду на загальних підставах.

Вирішуючи питання цивільного позову, враховуючи, що шкода настала внаслідок протиправних дій підсудного, то суд вважає, що підлягає задоволенню позов потерпілого ОСОБА_5 частково в розмірі 1 641 грн. 59 коп., витрачених на лікування, оскільки згідно наданих в судовому засіданні чеків (а.с.31-32) на придбання ліків внаслідок умисних дій підсудного, саме така сума була витрачена на її лікування. Разом з тим суд не бере до уваги товарний чек від 08 серпня 2016 року на суму 141,50 грн. оскільки відсутній перелік ліків, придбаних потерпілим. Крім того, суд не може взяти до уваги довідку висновок з Шепетівської вузлової лікарні від 13.10.2016 року про вартість майбутнього протезування зубів потерпілого на суму 1 621 грн. 05 коп. Але суд враховує ту обставину, що потерпілий та обвинувачений, його законний представник в судовому засіданні підтвердили надання потерпілому 500 грн.

Що стосується моральної шкоди, то суд вважає, що позов потерпілого в цій частині підлягає задоволенню частково і на користь останнього необхідно стягнуто 2 000 грн. При визначенні цього позову судом взято до уваги суть позовних вимог, ступінь та тривалість моральних переживань, які сталися внаслідок протиправних дій обвинуваченого, наявні в справі докази і рахує, що даний розмір є адекватним спричиненій шкоді, достатньо компенсує позивачу перенесені ним фізичні та душевні страждання та незручності. Крім того, суд бере до уваги, що потерпілий, будучи людиною похилого віку, вживав разом із неповнолітнім алкогольні напої.

Разом з тим, до набуття власного майна або заробітку вказані суми заподіяної шкоди повинні будуть стягуватися з його законного представника ОСОБА_7 .

По справі речові докази відсутні, судові витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України

суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125, ст. 100 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 1 641 (одну тисячу шістсот сорок одну) грн. 59 коп. матеріальної шкоди.

До набуття власного майна або заробітку вказану суму стягнути з його законного представника ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди.

До набуття власного майна або заробітку вказану суму стягнути з його законного представника ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: