Справа № 606/1911/16-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2016 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 , -
19 жовтня 2016 року близько 10.30 год. у ОСОБА_3 , яка перебувала у кабінеті директора Великоговилівської ЗОШ 1-2 ступенів, що розташована за адресою вулиця Олехницького в с. Великий Говилів, під час суперечки з ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 19 жовтня 2016 року близько 10.30 год., перебуваючи у кабінеті директора В.Говилівської ЗОШ 1-2 ступенів, що розташована за адресою вулиця Олехницького в с. Великий Говилів Теребовлянського району, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, нанесла один удар правою рукою зажатою в кулак по обличчю ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинила останньому поверхневу тріщину шкіри і крововилив у слизову оболонку верхньої губи, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину не визнала, показала, що 19 жовтня 2016 року між нею та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт в кабінеті директора Великоговилівської школи, однак жодних тілесних ушкоджень вона не наносила. Навпаки, потерпілий вдарив її, від чого вона впала на землю, а тому не могла наносити удари Федяку. Крім того, обвинувачена припускає, що в ході суперечки потерпілий міг вдаритися до крісла, в результаті чого отримав тілесні ушкодження.
Потерілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 19 жовтня 2016 року приїхав до директора школи с. Великий Говилів для врегулювання конфлікту, який виник між його онуками та онуками ОСОБА_3 . В кабінет директора спочатку зайшов зять ОСОБА_3 , потім сама обвинувачена зі своєю донькою. В ході словесного конфлікту ОСОБА_3 вдарила потерпілого правою рукою в область обличчя, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 19 жовтня 2016 року близько 10.30 год в його кабінеті у приміщенні Великоговилівської школи, мав місце конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в ході якого, свідок побачив, що обвинувачена нанесла удар потерпілому, в результаті чого на обличчі потерпілого з`явилася кров.
Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком експерта № 1756 від 20.10.2016 року, на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , вбачається, що в нього виявлено поверхневу тріщину шкіри і крововилив у слизову оболонку верхньої губи, садно нижньої губи, яке могло виникнути за 1-2 доби до експертизи. Виявлене ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 29.10.2016 року, ОСОБА_3 , вказала, що в ході суперечки, яка відбувалася в кабінеті директора Великоговилівської школи 19 жовтня 2016 року, вона нанесла один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_3 наглядно на статистові показала, як наносила удар потерпілому, коли останній перебував в сидячому положенні на кріслі.
Суд критично відноситься до показань обвинуваченої наданих нею під час судового розгляду, згідно яких вона заперечила нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Вказані показання обвинуваченої не узгоджуються з показаннями потерпілого, свідка та не відповідають встановленим обставинам кримінального провадження. Суд оцінює показання обвинуваченої ОСОБА_3 як спробу ухилитися від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винної, яка в силу ст. 89 КК України раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом не встановлено, а тому покарання їй слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин у виді штрафу вмаксимальному розмірі.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373. 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя ОСОБА_1