Справа № 137/371/17
Провадження №11-кп/772/727/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 квітня 2017 рокум. Вінниця
Судді Апеляційного суду Вінницької області
стосовно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 27.04.2017 року
За результатами наради суддів в нарадчій кімнаті під час розгляду апеляційної скарги засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 23.03.2017 року, про відмову у задоволенні клопотання начальника Літинської ВК №123 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , вирішено задовольнити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , скасувати ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 23.03.2017 року, задовольнити клопотання начальника Літинської ВК №123 та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання умовно достроково.
З даним рішенням не погоджуюсь, тому вважаю за доцільне висловити окрему думку.
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 23.03.2017 року відмовлено в задоволенні клопотання начальника Літинської ВК № 123 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуваючи покарання у Літинській ВК №123, своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення
В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 23.03.2017 року скасувати, постановити нову ухвалу якою умовно-достроково звільнити його від відбування покарання. Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що став на шлях виправлення, за період відбування покарання був працевлаштований на деревообробній дільниці різноробочим, брав участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, відбув 3/4 строку покарання та мав заохочення.
Дана апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Згідно з ч.2ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, ч.1ст.6 КВК України вбачає, що виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідні роз`яснення містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року №2, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вважаю, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_4 відбуваючи покарання у Літинській ВК №123, своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, клопотання відносно останнього про застосування умовно-дострокового звільнення не підлягає до задоволення.
З матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_4 вбачається, що пільгу передбачену ст. 81 КК України, можливо застосувати до останнього за умови відбуття ним 3/4 строку покарання, призначеного судом, тобто з 07.03.2017 р.(початок строку: 15.09.2015 р.; кінець строку 07.09.2017р.).
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_4 від 16.03.2017 р., котра міститься в матеріалах особової справи, останній за час відбування покарання характеризується позитивно (а.с. 20), однак суд повинен враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання. А згідно характеристики засудженого ОСОБА_4 від 23.07.2016 р., яка міститься в матеріалах особової справи, ОСОБА_4 не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного нагляду. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання робіт з благоустрою установи виконання покарань відноситься безвідповідально (а.с. 19).
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 15.03.2017 р., наявної в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_4 , стягнення на момент звернення до суду - погашене (попередження від 21.11.2015 р.). Також в матеріалах справи знаходиться заохочення у виді оголошення подяки (а.с.21).
Вважаю обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що одне заохочення не може бути доказом, який би свідчив, що ОСОБА_4 відбуваючи покарання у виді позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак клопотання начальника Літинської ВК 123 - є передчасним.
Крім того відповідно до витягу із протоколів № 19 від 14.09.2016 р. (а.с. 23) та № 2 від 31.01.2017 р. (а.с.24) , комісія Літинської ВК №123 по розгляду матеріалів особових справ засуджених відмовляла ОСОБА_4 у застосуванні до нього ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України (вже при наявності заохочення від 10.01.2017 р.), оскільки останній під час відбування покарання не став на шлях виправлення.
Одночасно суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги довідки, які знаходяться в матеріалах особової справи, засудженого. Зокрема довідка про заробіток ОСОБА_4 , яка б свідчила про його ставлення до роботи (що вважається умовою для застосування положень ст. 81 КК України), обґрунтовано не приймається до уваги, адже не містить належних реквізитів та не завірена а ні підписом начальника установи, а ні гербовою печаткою установи в порівнянні з іншими матеріалами особової справи (а.с. 17). Одночасно в довідці зазначено період роботи тільки з жовтня по грудень 2016 р., хоча в установі відбування покарання ОСОБА_4 перебуває з 22.09.2015 р.
Враховуючи зазначене, вважаю, що ухвала Літинського районного суду Вінницької області від 23.03.2017 року, про відмову у задоволенні клопотання начальника Літинської ВК №123 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 є законною та обґрунтованою, тому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Суддя Апеляційного суду
Вінницької області ОСОБА_3