Справа № 191/4970/16-к
Провадження № 1-кп/191/298/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта середня технічна, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 07.09.2016 року приблизно о 08-00 годині, маючи злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна (деталей вагона) прибув на територію північного залізничного парку ст. Синельникове-І Придніпровської залізниці, в м. Синельникове Дніпропетровської області, де побачив вагон № 52538626, що знаходився в групі вагонів, які перебували у відстої по 7-й залізничній колії північного залізничного парку станції. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, ОСОБА_4 , в цей же день (07.09.2016 року) у період часу приблизно з 08-00 годин до 09-00 годин за допомогою рожкового ключа розмірами 17х19 (знайшов поблизу залізничних колій ст. Синельникове -1), з вагона № 52538626, що i перебував у відстої по 2-й залізничній колії північного залізничного парку ст. Синельникове - І) Придніпровської залізниці, зняв та таким чином викрав одну головну частину повітря - розподілювача, вартість якого згідно висновку експерта №10/10 від 12.10.2016 року становить 546 гривень, чим спричинив Філії «Рефрижераторна вагонна компанія» матеріальний збиток на загальну суму 546 гривень. З викраденим майном ОСОБА_4 , з місця злочину зник, тим самим отримав можливість, розпорядитись викраденим майном.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також доповнив, що вчинив даний злочин зметою отримати кошти. Майно в нього було вилучено охороною депо при його затриманні.

Представник потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Охороною у обвинуваченого майно було вилучено. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Вважав можливим обрати обвинуваченому міру покарання з випробувальним терміном.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до даних вимог, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, представника потерпілого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше в силу ст.. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються позитивно, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся в скоєному, матеріальна шкода повністю відшкодована шляхом повернення майна.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.

Обставиною, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, а саме, потерпілим претензій матеріального та морального характеру не заявлено, думку потерпілого щодо міри покарання, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. 75, ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази, що знаходяться під зберігальною розпискою у гр.. ОСОБА_6 (а. с. 34), залишити у володінні ПАТ «Українська залізниця» філія «Рефрижераторна вагонна компанія»; рожковий ключ, що зберігається в камері схову речових доказів Синельниківського ВП згідно квитанції № 1819/6, знищити, а повітря-розподілювач повернути ПАТ «Українська залізниця» філія «Рефрижераторна вагонна компанія».

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1