Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/428/16 Головуючий у суді І-ї інстанції
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.12.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

розглянувши дистанційно в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2016 року.

Цією ухвалою щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Россоховатка, Маловисківського району, Кіровоградської області, з неповною середньою освітою (8 класів), одруженого, пенсіонера, ліквідатора аварії на ЧАЕС, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово до 18 год.40 хв. 24 січня 2017 року.
Кримінальне провадження розглянуто з участю:
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді районного суду, постановити нову та обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного не забезпечить дієвість кримінального провадження та виконання покладених на ОСОБА_8 обов`язків. Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу достовірно встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з спричиненням умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом в домоволодінні свідка ОСОБА_9 , з якою він проживає, а також свідка ОСОБА_10 , яка на даний час також проживає в цьому ж домоволодінні матиме можливість вплинути на надання свідчень свідками у провадженні, в тому числі, повідомлення неправдивих обставин щодо дій підозрюваного з метою його уникнення від кримінальної відповідальності, заплутати слідство, затягнути розслідування. Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, ухилення від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, апелянт вважає, що стосовно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляції та просив ухвалу слідчого судді районного суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Заслухавши захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_5 які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляції в межах, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Ухвалою слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2016 року відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП України у Кіровоградській області про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 18 год. 40 хв. 24 січня 2017 року та покладено обов`язки, передбачені п.1,2,3,8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Органами досудового слідства ОСОБА_5 повідомлено про підозру у тому, що він 24 листопада 2016 року близько 23 години 00 хвилин в с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в кімнаті житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаній кімнаті останній став свідком сварки між донькою його співмешканки ОСОБА_10 та її співмешканцем ОСОБА_11 , яка в подальшому переросла в бійку. Коли бійка скінчилася, то ОСОБА_5 діючи на підставі виниклих неприязних відносин, переслідуючи умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, взяв в руку дерев`яну палицю, за допомогою якої умисно наніс не менше п`яти ударів в область голови ОСОБА_11 , який на той час перебував в положенні лежачи на підлозі, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді субарахноїдального крововиливу та перелому склепіння черепу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, від яких ОСОБА_11 помер близько 24 години 24.11.2016 року в приміщенні вказаного житлового будинку.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором та застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 18 год. 40 хв. 24 січня 2017 року та покладаючи обов`язки, передбачені п.1,2,3,8 ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що матеріали клопотання містять достатні дані про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявні ризики, передбачені п. 1,2 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не надано доказів недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.
При цьому, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку з приводу ішемічної хвороби серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічної хвороби, пієлонефрит стадія ремісії, є ліквідатором аварії на ЧАЕС, пенсіонер за віком, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки,раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, зобов`язувався виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та допомагати слідству.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно ч. 1,2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів дійшла переконання, що слідчий суддя зробив правильний висновок про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Даний висновок слідчого судді обґрунтовано не спростовується в апеляції і прокурором, та не заперечується стороною захисту.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є умисним злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
Дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п. 1,2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Положеннями п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 №4 передбачено, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Крім того, в своєму рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Клішин проти України» від 23.02.2012 року зазначив, що: «Підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Небажання особи зізнатися чи дати «потрібні показання» не можуть бути підставами для взяття під варту».
В матеріалах клопотання, а також в апеляційній скарзі, прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України у тому числі й домашній арешт не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду прийняв обґрунтоване рішення, про обрання стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, але не менш дієвого ніж утримання під вартою.
При цьому, слідчий суддя правильно врахував, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку з приводу ішемічної хвороби серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічної хвороби, пієлонефрит стадія ремісії, є ліквідатором аварії на ЧАЕС, пенсіонер за віком, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки,раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, зобов`язувався виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та допомагати слідству.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_5 просив залишити ухвалу слідчого судді без зміни та зобов`язувався виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та допомагати слідству.
Отже, дослідивши матеріали клопотання та доводи апеляції в їх сукупності, колегія суддів вважає, що слідчим суддею при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, правильно враховано, обставини вчинення кримінального правопорушення, викладенні у повідомленні про підозру. Також обґрунтовано вказано, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п. 1,2 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні відсутні реальні ознаки суспільного інтересу, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають принципу поваги до особистої свободи ОСОБА_5 .
До того ж лише обґрунтована підозра і наявність ризиків, передбачених п.1,2 ч. 1 ст.177 КПК України, без належного обґрунтування, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження, висунутої проти ОСОБА_5 підозри з урахуванням встановлених ризиків та особи підозрюваного, на думку колегії буде надмірним та таким, що не буде відповідати вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимогам кримінального процесуального кодексу України, якими регламентовані питання щодо обрання запобіжного заходу.
З огляду на викладене доводи апеляційної скарги прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягають.
В той же час, в порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, слідчим суддею не правильно визначено строк дії ухвали тримання під цілодобовим домашнім арештом. Зокрема, слідчий суддя вказав, що відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та застосував до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Россоховатка Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, проте, відповідно до ч.6 ст.181 КПК України не зазначив строк домашнього арешту в місяцях.
Крім того, слідчий суддя помилково зазначив строк дії даної ухвали, а саме до 18 год. 40 хв. 24 січня 2017 року включно.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 затриманий 25.11.2016 року. Підозра йому пред`явлена 25.11.2016 року. З цього часу необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який закінчується через 2 місяці, тобто 25.01.2016 року.
Крім того, згідно ч.3 ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається точна адреса житла, яке підозрюваному забороняється залишати.
Водночас, слідчим суддею в ухвалі не зазначено адресу, яку забороняється залишати підозрюваному ОСОБА_5 під час домашнього арешту, а саме: АДРЕСА_1 .

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177-178 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати і з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 183, 376 ч.2, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2016 року якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - скасувати.

Клопотання старшого слідчого Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Россоховатка, Маловисківського району, Кіровоградської області, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати такі обов`язки:

прибувати за кожним вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

не відлучатись з населеного пункту постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали визначити в межах досудового розслідування, тобто до 18 год. 40 хв. 25 січня 2017 року, включно.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3