Справа №482/634/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Артемівка Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, інваліда 3-ї групи з дитинства, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 19.10.2016 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -
обвинуваченого ОСОБА_5
Провадження № 11-кп/784/355/17 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_9
Категорія: п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач: ОСОБА_1
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.10.2016 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України і призначено покарання у вигляді 11 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді 11 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк тримання під вартою з 16 лютого 2016 року по 25 жовтня 2016 року та з 25 жовтня 2016 року до набрання вироком законної сили, виходячи зі співвідношення, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 35453 грн. 16 коп.
Також вирішено питання щодо речових доказів.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи доведеність винуватості та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 , вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з його невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, які вказують на необхідність призначення більш суворого покарання. Посилається на те, що судом при призначенні покарання не враховано належним чином дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, в тому числі тяжкого злочину, судимість за які не знята та не погашена, те, що він ніде не працював. Прокурор просить взяти до уваги підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке було направлено проти життя та здоров`я людини і потягло невідворотні наслідки смерть двох осіб. Також вважає, що суд не в достатній мірі врахував наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 15.02.2016 року, у другій половині дня, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 , перебували на території звалища, розташованого на периферії м. Нова Одеса Миколаївської області, поблизу Новоодеської ЦРЛ, де спільно розпивали горілку, яка була у ОСОБА_10 .
В цей же день, близько 18:00 год., ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_10 пішли до знайомого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , щоб продати старий килим, який був ними знайдений на звалищі. У ході розмови зі ОСОБА_11 , останній розповів, що нещодавно у нього з підвалу, який розташований на території його домоволодіння викрали консервацію, а також те, що він підозрює якихось бійців АТО на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та в замін на старий килим передав ОСОБА_5 і ОСОБА_10 дві пляшки з вином, пляшку горілки та пачку цигарок «LD червоні».
ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку ОСОБА_11 , розпили горілку та ОСОБА_10 запропонував піти до їх спільного знайомого ОСОБА_14 , з яким він проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
В цей же день, близько 20 год., ОСОБА_10 і ОСОБА_5 прийшли до ОСОБА_14 та почали втрьох розпивати вино, яке принесли з собою ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . О 21.00 год. до приміщення літньої кухні, де знаходились ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , увійшов невстановлений слідством чоловік, міцної статури, ростом близько 185 см, волосся русяве, коротко стрижене з залисинами, брови зрозші, густі, на лівій руці в районі кісті татуювання зеленого кольору від великого пальця та продовжується вверх під рукав у вигляді людського черепу і невстановленого малюнку. Чоловік вимагав від ОСОБА_10 повернути борг в розмірі 2000 грн., на що останній відповів, що не має змоги на даний час розрахуватися з ним. Невстановлена особа запропонувала побити ОСОБА_5 в якості компенсації за борги. Тоді ОСОБА_10 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, підвівшись, вдарив ОСОБА_5 ногою в живіт, від чого останній втратив свідомість на декілька хвилин. Коли ОСОБА_5 прийшов до тями, то особи на ім`я ОСОБА_15 вже не було, а ОСОБА_10 , сидячи над ОСОБА_5 , відразу продовжив бити його по тулубу і спині долонею. Чинячи опір, ОСОБА_5 почав підводитись, та в нього виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , які перебували в приміщенні літньої кухні. Коли ОСОБА_5 підводився, ОСОБА_10 штовхнув його руками, від чого ОСОБА_5 присів на ліжко, яке стояло позаду нього в кімнаті, де перебували вони втрьох. В цей час ОСОБА_14 пішов до ОСОБА_5 і останній, усвідомлюючи, що ОСОБА_14 має намір вдарити його, відштовхнув ОСОБА_14 на ОСОБА_10 , від чого обоє впали на підлогу. ОСОБА_10 почав підводитись, а ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що в силу свого значно переважаючого фізичного розвитку та стану потерпілих, він легко здолає опір останніх, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , взяв фрагмент цеглини, який знаходився на грубі, та порахувавши його зручним і таким, що володіє достатніми вражаючими властивостями для досягнення ним остаточної мети умисного вбивства, наніс не менше одинадцяти ударів в область голови ОСОБА_10 , від чого останній помер. В цей час з підлоги почав підводитись ОСОБА_14 , та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_14 , утримуючи в руках фрагмент цеглини, яким він скоїв умисне вбивство ОСОБА_10 , наніс в область голови ОСОБА_14 не менше 10-ти ударів, від чого останній помер на місці. Далі, ОСОБА_5 з метою доведення свого злочинного наміру, направленого на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_16 та ОСОБА_10 до кінця, взяв зі столу в праву руку кухонний ніж та наніс один удар в область шиї ОСОБА_10 та відразу підійшов до ОСОБА_16 , який лежав поряд з ОСОБА_10 і таким же способом наніс удар ножем ОСОБА_16 . Усвідомивши, що всі необхідні дії, направлені на умисне вбивство ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , виконані та останні не подають ознак життя, ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин, тримаючи ніж в руці, вложив його в долоню ОСОБА_10 , обжав, та обережно взявши за кінець леза, виніс ніж на подвір`я, де викинув. Потім повернувся в літню кухню, де лежали трупи ОСОБА_14 і ОСОБА_10 та, з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин і відведення від себе підозри, взяв зі столу столову ложку та викарбував на стіні напис з текстом наступного змісту: «Я вбив їх ОСОБА_12 АТО/ це су*и/ Макаліші тварі».
Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток основи та склепіння черепа, значних субарахноідальних крововиливів по базальним та конвекситальним поверхням обох півкуль головного мозку, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження.
Смерть ОСОБА_14 настала від механічної асфіксії в результаті тупої травми шиї, що підтверджується загально асфіктичними ознаками (крововиливи в сполучні оболонки очей, під плевру легень, на поверхні серця), набряком та емфіземою легень, наявністю рідкої крові в дихальних шляхах, переломів ріжків під`язикової кістки, перелому щитоподібного хряща на тлі численних переломів кісток обличчя у вигляді розтрощення верхньої щелепи, кісток та хрящів носу кровотечею з пошкоджених судин.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за п.1 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам.
4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді; доводи прокурора про необхідність скасування вироку суду в частині призначення обвинуваченому покарання та ухвалення в цій частині нового вироку; пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін; дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Фактичні обставини справи, доведеність винуватості та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 сторонами провадження не оскаржується.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_5 , не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до положень п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, по даному кримінальному провадженню доведена і не оспорюється винуватість ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі. Обвинуваченим вчинено злочин проти життя та здоров`я людини і його протиправні дії призвели до смерті двох осіб.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 є інвалідом 3 групи з дитинства (а.с. 107 т. 2), за місцем проживання характеризується посередньо, вказано, що скарг на нього від сусідів не надходило (а.с. 110 т. 2), за місцем колишнього навчання в школі, згідно характеристики за 2002-2003 роки директора Артеміської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів, - негативно, зазначено, що ОСОБА_5 не підлягає навчанню в загальноосвітніх школах (а.с. 115 т. 2), з 04.11.2014 року ОСОБА_5 перебуває на обліку у психіатричному кабінеті ЦРЛ Новоодеського району з діагнозом: «помірна розумова відсталість» (а.с. 111 т. 2), на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с. 112, 113 т. 2), під час утримання в СІЗО ОСОБА_5 зарекомендував себе посередньо, правила внутрішнього розпорядку не порушував, заохочень не має (а.с. 117 т. 2). Дані, які б свідчили про наявність у обвинуваченого законних джерел існування, його працевлаштування чи міцних соціальних зв`язків, в матеріалах провадження відсутні.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_5 раніше судимий 19.10.2016 року Новоодеським районним судом за вчинення умисних корисливих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена (а.с. 118-121 т. 2).

Призначаючи обвинуваченому покарання в розмірі, наближеному до мінімально визначеного санкцією п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі, судом взято до уваги в якості обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд першої інстанції, не вказав, які саме дії обвинуваченого були розцінені, як активне сприяння в розкритті злочину.

Сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність

та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.

Проте, письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, аналіз показань свідків ОСОБА_17 , її чоловіка ОСОБА_18 свідчать про те, що саме дані свідки вранці після події виявили в приміщенні літньої кухні два трупи, про що і повідомили до поліції, після чого слідчими органами була проведена низка слідчих дій щодо огляду місця події, допиту свідків, проведення експертних досліджень. Крім того, з протоколу огляду місця події з відповідними фототаблицями (т. 1 а.с. 120-146), даних, відображених у висновку судово-психіатричної експертизи (т. 2 а.с. 42-51), що не заперечує в своїх поясненнях і сам обвинувачений, після вбивства потерпілих, ОСОБА_5 вложив ніж в долоню ОСОБА_10 , обжав та обережно, взявши за кінець леза, виніс його на подвір`я, де викинув. Повернувшись, взяв зі стола ложку та написав на стіні напис: « ОСОБА_19 вбив цих тварей із-за того, що вони мене предали». Далі з метою відведення підозри від себе, дописав: « ОСОБА_20 ». З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (т. 1 а.с. 240-241) вбачається, що ОСОБА_5 було фізично затримано 16.02.2016 року, оскільки на його одязі були наявні сліди речовини бурого кольору. В процесі складення даного протоколу ОСОБА_5 вказав, що згоден із затриманням і не заперечував, що вчинив вбивство потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Таким чином, в матеріалах провадження відсутні дані, які б вказували на активне сприяння ОСОБА_5 в розкриті злочину.

Крім того, посилання прокурора на те, що суд першої інстанції не в достатній мірі врахував обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, є слушними, оскільки саме перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння сприяло вчиненню ним особливо тяжкого злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , апеляційний суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо, є інвалідом 3 групи з дитинства, не працює, соціально-корисних зв`язків не має, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому злочині, а також обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і вважає, що доводи прокурора про необхідність призначення більш суворого покарання ОСОБА_5 є обгрунтованими.

Оскільки вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, за злочини вчинені ним 13.06.2015 року та 18.09.2015 року, то при призначенні йому остаточного покарання необхідно застосувати правила ч.4 ст.70 КК України. (а.с.118-121 т.2).

Згідно з вимогами ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Виходячи з наведеного, на підставі ч. 2 ст. 409 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і необхідності ухвалення в цій частині нового вироку, згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405,407, 409, 414, 420, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2017 року відносно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині свій вирок, яким призначити ОСОБА_5 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.10.2016 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання покарання у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3