АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/4118/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/31/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі видеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельніково Дніпропетровської області, громадянина України, перебуває в Криворізькій ВК №80 УДПтСУ у Дніпропетровській області,
про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
захисник засудженого адвокат ОСОБА_8
представника Криворізької ВК №80 ОСОБА_9

засуджений ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 31.10.2016р., постановити нову, якою звільнити його від подальшого відбування покарання на умовно-достроковий строк, застосувавши положення ст.81 КК України.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання..
На обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому в задоволенні його клопотання про його звільнення від подальшого відбування покарання, відповідно до вимог ст.81 ч.2 КК України, оскільки належним чином не дослідив особову справу, а саме матеріали, що характеризують його особу.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2012 року, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 11.03.2013р., яким був засуджений за ч.3 ст.187, ст.69 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, тобто за особливо тяжкий умисний злочин.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що прибувши до КВК-80 ОСОБА_6 мав одне заохочення від 01.09.2016р., підлягав стягненню, останнє стягнення від 11 березня 2016 року за порушення розпорядку дня. Станом на момент звернення до суду із заявою про застосування ст.81 КК України стягнення погашено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2016 року ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту затримання з 06 липня 2012 року по день набрання вироком законної сили 11 березня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що станом на 20 травня 2016 року (виписка з протоколу № 17) ОСОБА_6 на шлях виправлення не став.

З довідки про доходи вбачається, що за період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2016 року засуджений ОСОБА_6 до роботи не залучався.

Під час апеляційного розгляду в судовому засідання засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвоката ОСОБА_8 , апеляційну скаргу засудженого підтримали в повному обсязі. Просили оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до ОСОБА_6 положення ст.81 КК України, тобто умовно-достроково звільнити його від відбування покарання.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти скасування ухвали суду, вважав оскаржену ухвалу законною та обґрунтованою.
Представник Криворізької ВК №80 під час апеляційного розгляду заперечував проти скасування ухвали суду, вважав оскаржену ухвалу законною та обґрунтованою.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у кримінальному провадженні, дослідивши особову справу на ім`я засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, виходячи із слідуючого.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, оскільки таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.
Так, з матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 звернувся з клопотанням до суду про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув необхідну частину строку покарання, і сумлінним ставленням до своїх обов`язків, довів своє виправлення та заслуговує на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання (а.кп.1)
Проте, колегія суддів з думкою засудженого про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання через неналежне дослідження судом першої інстанції його особи погодитись не може, і вважає такі доводи необґрунтованими.
Так, з матеріалів справи вбачається, що до засудженого ОСОБА_6 фактично за часом відбутого покарання може буди застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте, проаналізувавши всі відомості про особу засудженого за весь період відбування покарання у своїй сукупності, факт перевиховання, на думку колегії суду, не підтвердився, про що суд першої інстанції правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі та підтверджується дослідженими матеріалами справи.

Так, ОСОБА_6 відбуває покарання в місцях позбавлення волі за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2012 року, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2013 року, за якими його засуджено за ч.3 ст.187, із застосуванням положень ст.69 КК України, до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, тобто за особливо тяжкий умисний злочин (а.кп.27-28).

Згідно матеріалів справи та характеристики, виданої Криворізькою ВК №80 (а.кп.22), ОСОБА_6 відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 10 липня 2012 року. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався негативно, мав 3 стягнення, заохочень не мав. За час відбування покарання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 14.04.2013р., характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 19.05.2013р. відбував покарання в Криворізькій виправній колонії Дніпропетровської області №80, мав негативну характеристику та 1 стягнення, заохочень не мав. З 19.09.2014р. проходив курс лікування в міжобласній лікарні міста Дніпропетровська, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав (а.кп.17, 18).

З 01 травня 2015 року по теперішній час відбуває покарання в Криворізькій ВК №80, за час відбування покарання характеризується негативно, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання (один раз), що виражалось у порушенні розпорядку дня, 11 березня 2016 року притягувався до дисциплінарної відповідальності, що вбачається з довідки про заохочення і стягнення (а.кп.19, 20). Станом на момент звернення до суду із заявою про застосування ст.81 КК України стягнення погашено. Має одне заохочення від 01.09.2016 року (а.кп.23-25).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2016 року ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту затримання з 06 липня 2012 року по день набрання вироком законної сили 11 березня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.кп.26).

З довідки про доходи вбачається, що за період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2016 року засуджений ОСОБА_6 до роботи не залучався (а.кп.21).

Згідно витягу з протоколу №17 від 20 травня 2016 року засідання Комісії Криворізької ВК №80 УДПтСУ у Дніпропетровській області засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, в умовно-достроковому звільненні як такому, який не довів свого виправлення (а.кп.30).
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу та не підлягають задоволенню доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_6 в тій частині, що суд при вирішенні питання про його умовно-дострокове звільнення не дослідив належним чином матеріалів справи, що характеризують його особу, не врахував, що він має заохочення, а стягнення на час розгляду його клопотання були погашені та зняті, а також, не врахував що він встав на шлях виправлення , що довів своєю працею.
Судом першої інстанції перевірялись зазначені доводи під час судового розгляду, досліджувались матеріали особової справи на засудженого з цих підстав, і суд прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Доводи апеляційної скарги засудженого, що до нього не було застосовано положення ст.81 КК України, оскільки при визначенні йому міри покарання було застосовано положення ст.69 КК України, також, є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, при розгляді питання про застосування положень ст.81 КК України, суд лише посилався на рішення, на підставі яких ОСОБА_6 відбував призначене йому покарання.
Враховуючи вищенаведене, дані про особу засудженого ОСОБА_6 за весь період перебування в установах відбування покарань у своїй сукупності не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. Тому, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст.81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, та вважає апеляційну скаргу засудженого такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4