Справа № 136/165/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2017 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 24.01.2017 року та №0000048 від 20.02.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Весняне, Слав`яносербського району, Ворошиловградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 02.03.2015 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ст.185 ч.3 КК України, на підставі ст.71 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Вінницького міського суду від 02.11.2016 року умовно достроково звільнений 10.11.2016 року з невідбутим строком покарання 1 рік 8 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4

з боку захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , в ніч на 22.01.2017 року, біля 01:00 години, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в під`їзді багатоквартирного будинку, розташованого у АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого умислу на незаконне збагачення, таємно здійснив крадіжку велосипеда марки «Schwinn», який належить ОСОБА_5 , вартість якого становить 860,00 гривень. Заволодівши велосипедом ОСОБА_3 з місця події зник, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
05.12.2016 року близько 23:00 години, ОСОБА_3 , повторно, з метою крадіжки чужого майна, підійшов до балкону двоповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 , квартири АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_6 , де шляхом вільного доступу, перебуваючи на вулиці, дотягнувся рукою на балкон, звідки таємно викрав кросівки торгової марки «ВааS» моделі «L538», вартістю 497 грн., 25 коп., та спортивний рюкзак торгової марки «DEMIX», вартістю 164 грн., 45 коп., належні ОСОБА_6 , тим самим заподіявши останній матеріальної шкоди на загальну суму 661 грн., 70 коп.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім цього, ОСОБА_3 , 16.01.2017, близько 01:00 години, повторно, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, під`їхав на велосипеді марки «Ардіс» до двоповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 та зайшов через незамкнені вхідні двері в під`їзд, вхід до якого є вільним, де знаходиться квартира АДРЕСА_5 , належна ОСОБА_7 , та квартира АДРЕСА_6 належна ОСОБА_8 , звідки таємно викрав 15 л., соняшникової олії, що знаходилась в трьох полімерних пляшках ємністю по 5 л. кожна, належні ОСОБА_7 та полімерну пляшку ємністю 10 л., в якій знаходилось 8 л., соняшникової олії, належної ОСОБА_8 , тим самим заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 360 грн., та ОСОБА_8 на загальну суму 192 грн..
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
18.02.2017 року близько 23:00 години, ОСОБА_3 , повторно, з метою крадіжки чужого майна, знаходячись поблизу будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, підійшов до місця для сушіння різного одягу та речей, звідки таємно викрав три наволочки, підодіяльник, ковдру, покривало та шість жіночих трусів 50 - 52 розміру належні ОСОБА_9 , чим заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_9 на загальну суму 814 грн. 11 коп.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім цього, ОСОБА_3 19.02.2017 року, близько 21:30 години, повторно, з метою крадіжки чужого майна, на велосипеді марки «Ардіс» приїхав до підвального приміщення під`їзду № 3, що під будинком, який знаходиться за адресою АДРЕСА_7 , та проник в нього через відчинені двері де, розібравши закладений цеглою отвір в стіні, проник в кімнату підвалу, належну ОСОБА_10 , звідки таємно викрав чотири сітки з картоплею сорту «Білі роси» загальною вагою 78 кг., яку помістив у два полімерні мішки, завантаживши їх на зазначений велосипед, що знаходився біля підвального приміщення, та почав її транспортувати, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі та був зупинений ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_10 на загальну суму 507 грн.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю за обставин вказаних в обвинувальних актах, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчинених ним діянь, у вчиненому щиро розкаявся.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінальних проваджень, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінальних проваджень, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду від 22.01.2017 року, 05.12.2016 року, 16.01.2017 року та 18.02.2017 року органами досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Також дії обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду від 19.02.2017 року вірно кваліфікованими органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, один з яких, відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином, решта середньої тяжкості, особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів більшість яких проти власності, останній раз 02.03.2015 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ст.185 ч.3, ст.185, ч.3 КК України, на підставі ст.71 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі, умовно достроково звільнений 10.11.2016 року з невідбутим строком покарання 1 рік 8 місяців. За місцем проживання характеризується з негативної сторони, схильний до крадіжок, непрацюючий, неодружений, на що вказують довідки органу місцевого самоврядування; на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті на обліку не перебуває відповідно до інформації наданої медичним закладом.
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та часткове добровільне відшкодування заподіяних збитків.
Обставиною що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частин статей, за якими кваліфіковано його діяння, застосувавши ст. 70 КК України, та призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі.

Крім цього, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нові кримінальні правопорушення, протягом невідбутої частини покарання після того як до нього було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, тому, у відповідності до ч.4 ст.81 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк.
Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.100 та 124 КПК України.

Судом встановлено, що в ході досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області 15.03.2017 року, який за ухвалою Липовецького районного суду від 26.04.2017 року було продовжено до 20.06.2017 року.
Відповідно до ст.72 КПК України, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк відбуття покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження, у межах якого він перебував у слідчому ізоляторі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65, 66, 67 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки 6 (місяців.

На підставі ст.70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 02.03.2015 року у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту обрання йому запобіжного заходу по даній справі 15.03.2017 року.

Речові докази передані на зберігання потерпілим залишити в їх розпорядженні, а ті, що перебувають на зберіганні передати їх власникам.

Скасувати арешт застосований до речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні втрати за проведення товарознавчого дослідження в розмірі 968, 20 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 20 коп.) гривень.
Відповідно до ст.72 КПК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк відбуття покарання за даним вироком строк перебування у слідчому ізоляторі з 15.03.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1