АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/106/17 Справа № 208/452/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0002187 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року, ухвалений відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Петриківського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.03.2015 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.03.2015 року та остаточно визначено покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертизи по справі у сумі 123 гривні.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що повторно, 10 листопада 2015 року приблизно о 15 годині 30 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи біля буд. №55 по пр. Аношкіна в м. Дніпродзержинську, реалізовуючи свій раптовий протиправний умисел, який виник в ході розмови з неповнолітньою ОСОБА_9 , та направлений на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «Samsung GT-S6802» ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 1795,00 гривень, що належить неповнолітній ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_8 рукою вихопив із руки неповнолітньої ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung GT-S6802» ІМЕІ: НОМЕР_1 та, тримаючи телефон у руці, побіг по непарній стороні пр. Аношкіна повз буд. № 55 у напрямку вул. Республіканської в м. Дніпродзержинську. Неповнолітня ОСОБА_9 , з метою перешкоджання протиправним діям зі сторони ОСОБА_8 , побігла за ним, при цьому гучно вимагаючи останнього зупинитись та повернути викрадений ним телефон, однак ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, незважаючи на гучні вимоги припинити його протиправні дії, продовжив бігти у напрямку вул. Республіканської, та з поля зору потерпілої зник.

Таким чином ОСОБА_8 отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном.

Вищезазначеними діями потерпілій ОСОБА_9 було завдано майнової шкоди на загальну суму 1 795 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинуваченим та його захисником подані апеляційні скарги. При цьому захисник просить вирок скасувати, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Обвинувачений просить вирок суду скасувати, через неповноту судового розгляду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що суд за наявності суперечливих доказів, а саме, суперечливих показів потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , у судовому рішенні зазначив, що пояснення потерпілої є послідовними, переконливими та не зазначив, чому відкинув покази обвинуваченого. Крім того, твердження суду про часткове визнання ОСОБА_8 вини у скоєному не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки останній винним себе не визнав та пояснив, що за згодою потерпілої заклав її телефон до ломбарду.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений посилається на те, що судом не був допитаний свідок ОСОБА_10 , свідчення якої мають істотне значення для кваліфікації його дій за ст.190 КК України, а не за ст.186 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційних скарг та уточнив, що просить закрити кримінальне провадження відносно нього, його захисника адвоката ОСОБА_7 , який також підтримав вимоги апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти їх задоволення та вважав, що вирок суду слід залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 у скоєнні відкритого викрадення чужого майна (грабіжу), вчиненого повторно при викладених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які суд всебічно та повно дослідив, правильно оцінив та послався на них у вироку.

Суд ретельно перевірив доводи ОСОБА_8 про добровільну передачу потерпілою ОСОБА_9 йому телефону та згоду останньої на закладення його до ломбарду. Ці доводи спростовувалися показами самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який показав суду, що 10 листопада 2015 року, отримавши від ОСОБА_9 телефон, заклав його у ломбард, не спитавши на це дозволу потерпілої; показами потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що тримала телефон у руках, після того, як ОСОБА_8 викрав мобільний телефон з її рук, намагалась наздогнати обвинуваченого, аби забрати його; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.11.2015 року із фотокопією коробки мобільного телефону «Samsung GT-S6802», згідно якого, зазначено обставини відкритого викрадення мобільного телефону ОСОБА_8 у ОСОБА_9 (т.1 а.с.7-8); відповіддю з ПТ «Ломбард «Онікс», згідно якої ОСОБА_8 надав у заклад мобільний телефон «Samsung GT-S6802» ІМЕІ: НОМЕР_1 на підставі договору фінансового кредиту № 111386/0 від 10.11.2015 року (т.1 а.с.37); договором фінансового кредиту № 1.11386/0 від 10.11.2015 року, за яким ОСОБА_8 отримав фінансовий кредит під заставу мобільного телефону «Samsung GT-S6802» ІМЕІ: НОМЕР_1 (т.1 а.с.40); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.01.2016 року із фототаблицями, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка відкрито викрала у неї мобільний телефон (т.1 а.с.67-70); протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2016 року із фототаблицями за участю потерпілої ОСОБА_9 та статиста, відповідно до якого перевірено і уточнено відомості вчиненого кримінального правопорушення (т.1 а.с.94-101).

При встановлених фактичних обставинах справи, суд обґрунтовано визнав дії ОСОБА_8 , направленими саме на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 та правильно кваліфікував їх за ч.2 ст.186 КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що судом не була допитана свідок ОСОБА_10 , покази якої мають суттєве значення для правильної кваліфікації його дій, колегія суддів вважає голослівними та не бере їх до уваги, оскільки такого свідка під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено не було, під час судового розгляду справи стороною захисту про її допит не заявлялось, в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду даних про зазначеного свідка, в тому числі про місце його знаходження не наведено, що ставить під сумнів існування свідка ОСОБА_10 та розцінюється, як спроба ОСОБА_8 ввести суд в оману.

Посилання апеляційної скарги захисника про те, що суд, за наявності суперечливих показів потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , не зазначив, чому взяв до уваги покази потерпілої та відкинув покази обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Показам потерпілої ОСОБА_9 суд дав належну оцінку та обґрунтовано прийняв їх до уваги. Сумніватися в об`єктивності показів потерпілої підстав немає, оскільки вони були послідовні, конкретні, узгоджувались з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, та викривали ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому діяння, у зв`язку з цим, покази обвинуваченого враховані не були.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції були досліджені у повному обсязі всі надані сторонами докази, які зібрані в межах діючого кримінального процесуального кодексу, є належними та допустимими і їм дана належна оцінка у вироку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не містять протиріч.

Порушень процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції допущено не було.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, то при визначенні такої міри, суд, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості, скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, також за скоєння корисливого злочину, вказане кримінальне правопорушення вчинив у період іспитового строку, призначеного йому за попереднім вироком, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, незадовільно характеризується за місцем мешкання, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та правильно дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України, яке буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає вимогам ст.65 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: