Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/2193/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" листопада 2016 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному провадженні з Копичинською ВК №112 в залі суду в селищі Гусятин клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України.
Засудженого: 19.06.2013 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ст. ст. 15 ч.2, 115 ч.1, 194 ч.2, 70 КК України до 7 років позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 19.06.2013 року строк попереднього ув`язнення в період з 17.09.2012 року по 18.12.2013 року, у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, -
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України з тих підстав, що довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити. Засуджений ОСОБА_5 вказав, що він щиро покаявся у скоєних злочинах, зробив для себе належні висновки. Вказав, що відбув необхідну частину призначеного покарання у відповідності до ст. 81 КК України. Працевлаштований на виробництві колонії з часу прибуття в колонію по даний час.
Представник Копичинецької ВК 112 в судовому засіданні вказав, що він погоджується з рішенням комісії про те, що засуджений ОСОБА_5 недовів своє виправлення, а тому вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що клопотання безпідставне і до задоволення не підлягає.
Суд, заслухавши засудженого, представника Копичинецької ВК 112, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого, приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 19.06.2013 року був засуджений вироком Збаразького районного суду Тернопільської області за ст. ст. 15 ч.2, 115 ч.1 на 7 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 194 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, який після перегляду в апеляційному порядку ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18.12.2013 року залишений без змін та набрав законної сили.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11.03.2016 року засудженому ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання за вищевказаним вироком строк попереднього ув`язнення в період з 17.09.2012 року по 18.12.2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 17.09.2012 року.
Кінець строку відбування покарання 16.06.2018 року.
Засуджений ОСОБА_5 відбув 3/4 строку - 16.09.2016 року.
Відповідно до ч. 2, п.3 ч. 3 ст. 81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, характеристики на засудженого ОСОБА_5 затвердженої начальником Копичинської ВК 112 14.11.2016 року засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.09.2012 року. За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив 2 (два) порушення режиму утримання, за які були накладені дисциплінарні стягнення. На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
У Копичинській ВК -112 засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 16.01.2014 року.
За час відбування покарання характеризувався негативно, допустив 2 (два) порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення достроково зняті та погашені у встановленому законом порядку. На час складання характеризується посередньо. За хорошу поведінку, ставлення до праці та перевиконання норм виробітку в установі заохочувався 4 (чотири) рази, а саме: 29.09.2014 року, 27.10.2015 року, 18.02.2016 року, 21.09.2016 року.
У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень пожежної безпеки та безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу до засуджених «Духовне відродження». Брав участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», яку повністю реалізовано, у 2016 році закінчив Копичинський виправний центр (№112) та здобув робітничу кваліфікацію «столяр будівельник».
Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування, особистих побачень, отримує посилки та передачі. За період відбування покарання вину у скоєних злочинах визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни умов тримання, у відповідності до ст. ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частин призначеного судом строку покарання - 16.12.2014 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№ 112) (протокол №11) від 29.04.2016 року засудженого було переведено з дільниці ресоціалізації колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії. Постійно діючою комісією Копичинської виправної колонії (№112) (протокол №16) від 17.06.2016 року, засудженого було переведено з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації цієї ж колонії.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у відповідності до ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання 16.02.2016 року. Постійно-діючою комісією Копичинецької виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) (протокол №11) від 29.04.2016 року, засудженому було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми закону у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням згідно поданої ним заяви.
За статейними ознаками умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, у відповідності до ст. 81 КК України, підлягав після відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання 16.09.2016 року. Постійно-діючою комісією Копичинецької виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112), (протокол №25 від 30.09.2016 року), засудженому було відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи, засуджений ОСОБА_5 відбув передбачений п.3 ч.3 ст. 81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.
Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання у Копичинській ВК №112, а саме з часу прибуття в колонію 01.02.2014 року по 15.02.2015 року був працевлаштований на виробництві установи в бригаді №86 (інструментальний цех), з 15.05.2015 року по 28.04.2016 року був працевлаштований у бригаді №51 (столярний цех), з 29.04.2016 року по 08.06.2016 року, будучи переведений в дільницю соціальної реабілітації, працював у ТзОВ «Домобудівник» (виготовлення цегли). З 01.07.2016 року по даний час працевлаштовуй у господарській обслузі пекарем.
Отже, на думку суду наявність чотирьох заохочень у засудженого за період відбування покарання в Копичинській ВК №112, ставлення до праці засудженого ОСОБА_5 , факт відбуття останнім 3/4 строку покарання та його поведінка є підставою та достатніми при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 ..
Враховуючи вимоги закону, встановлені обставини, позицію засудженого про те, що він своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, суд вважає, що в матеріали клопотання, особової справи засудженого в своїй сукупності свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню злочинів. Засудженим ОСОБА_5 виконано обов`язкову підставу умовно-дострокового звільнення, останній довів своє виправлення, а тому клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід задовольнити.
На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким , ст.ст. 537, 539, 392 КПК України суд,-
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.
ОСОБА_5 звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання, який становить 1 (один) рік 6 (шість) місяців 24 (двадцять чотири) дні.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.
Суддя-підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1