Справа № 484/660/17
Провадження № 1-КП/484/120/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, учня 12 класу вечірньої школи, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області 30.12.2015 року, ПІН НОМЕР_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 125 ч.1, 125 ч.2 КК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прокурорів Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області;

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_7 ;

потерпілого ОСОБА_8 ;

потерпілого та цивільного позивача - ОСОБА_9

законного представника неповнолітнього потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_9 ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

02.01.2017 року близько 20.00 години неповнолітній ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 , перебуваючи в гостях у знайомого по АДРЕСА_2 , розпивали спиртні напої. В цей же час ОСОБА_7 звинуватив ОСОБА_9 у крадіжці його мобільного телефону, проти чого ОСОБА_9 заперечив. Така поведінка ОСОБА_9 обурила ОСОБА_7 , в результаті чого у нього виник умисел спричинити потерпілому тілесні ушкодження. Реалізуючи свій злочинний умисел, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, ОСОБА_7 умисно, з метою нанести тілесні ушкодження ОСОБА_9 , кулаками, долонями та відламаною ніжкою від дерев`яного стільця наніс останньому численні удари в область голови, тулуба, кінцівок, після чого останній упав на підлогу. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_11 отримав: закриту черепно-мозкову травму, яка виявилася струсом головного мозку; крововиливи обличчя, верхніх кінцівок, вушних раковин, крововиливи лівої скроневої області, поперекової області праворуч, садна обличчя, нижніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 6 від 10.01.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України.

Крім того, 02.02.2017 року близько 21.00 години на перехресті вулиць Шовковичної і Бакуніна в м. Первомайську Миколаївської області під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник конфлікт з приводу грошового боргу, під час якого ОСОБА_7 вимагав від ОСОБА_8 повернення боргу, на що ОСОБА_8 взагалі заперечував наявність боргу. Така поведінка потерпілого обурила ОСОБА_7 , внаслідок чого у нього виник умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, реалізуючи який ОСОБА_7 умисно, з метою спричинити ОСОБА_8 тілесні ушкодження, долонями обох рук та кулаком наніс останньому декілька ударів по голові, тулубу, від яких ОСОБА_8 упав на землю. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_7 у ОСОБА_8 утворився крововилив обличчя, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 62 від 03.02.2017 року є легким тілесним ушкодженням.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто злочин, відповідальність за який передбачена ст. 125 ч.1 КК України.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не заперечував і пояснив, що 02.01.2017 року близько 20.00 години вони з ОСОБА_9 пили біля магазину. Останній був п`яний і не хотів у такому вигляді йти додому, тому він завів його до свого знайомого ОСОБА_12 , де вони продовжили пити. Потім у нього зник мобільний телефон, він вирішив, що його вкрав ОСОБА_9 і почав його бити. Один раз ударив його ногою в стегно, потім вони разом шукали телефон, потім він ударив його кулаком в груди, після чого лівою рукою тримав, а правим кулаком бив по голові, приблизно п`ять разів. ОСОБА_9 просив припинити, але він зупинився, лише коли перебив тому перенісся і під очима у ОСОБА_9 з`явилися крововиливи. Після бійки всі лягли спати, а вранці ОСОБА_9 пішов додому. Наступного дня прийшла його мати, забрала речі сина, сказала, що її син в лікарні. Крім того, під час бійки він кидав у ОСОБА_9 кухонний табурет, яким влучив у плече.

Також обвинувачений пояснив, що 02.02.2017 року увечері йому подзвонив п`яний ОСОБА_8 , нецензурно лаявся і сказав приходити на «Колхоз» розбиратися з пацанами. Він з ОСОБА_13 пішли на зустріч біля коконосушарки. ОСОБА_8 був з братом Дімою, другом Дімою та другом ОСОБА_14 . ОСОБА_15 відтягнув ОСОБА_8 від його друзів. ОСОБА_8 лаявся на нього нецензурно, цим його провокував. Він подумав, що той хоче його вдарити і тоді на випередження вдарив його рукою в грудну клітину, після чого дав йому ще два ляпаси по обличчю. Після цього прибігли родичі ОСОБА_8 і забрали його. ОСОБА_8 на нього не замахувався, лише підходив і нецензурно лаявся в його бік. Підтвердив, що умисно бив ОСОБА_8 за грошовий борг.

Також ОСОБА_7 повністю визнав заявлений прокурором в інтересах лікарні цивільний позов і заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Крім повного визнання своєї провини самим обвинуваченим, його вина за обома епізодами повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що 02.01.2017 року він з ОСОБА_16 випивав біля магазину на «Грензаводі», там зустрів ОСОБА_7 , ОСОБА_17 і ще одного знайомого. Разом з ними також випили горілки. Потім прийшли хлопці з «ПМК» і почали битися з ОСОБА_7 і його друзями, потім чиясь мати з`ясовувала стосунки із ОСОБА_7 . Близько 20.00 години вечора він зібрався додому, ОСОБА_18 з ним вже не було. На пропозицію ОСОБА_7 вони зайшли до його знайомого ОСОБА_19 , там він, ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та його дівчина сиділи пили. ОСОБА_7 сказав йому шукати телефон, інакше почне його бити. Телефона він не бачив, тож ОСОБА_7 звинуватив його у крадіжці і наказав шукати далі. Потім сказав, що пройшло п`ять хвилин і почав його бити. Від ударів він упав на підлогу, декілька разів втрачав свідомість, просив припинити, однак ОСОБА_7 не зупинявся, бив його, навіть коли він лежав. Він просив ОСОБА_19 допомогти, але той сказав, що боїться ОСОБА_7 і не втручався. Втекти він йому не давав. Пізніше прийшов ОСОБА_15 , разом вони наказали йому роздягнутися, забрали його речі, натомість дали старі джинси і калоші, а потім ОСОБА_7 помочився на нього. Коли вночі він опритомнів і побачив, що всі сплять, він втік додому.

Потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_10 повністю підтримали заявлений ними цивільний позов, просили його задовольнити і стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого на відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування, 1 171 грн. 38 коп., та на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., мотивуючи тим, що внаслідок злочину потерпілий пережив великий психологічний стрес, була принижена його гідність, змінився звичайний уклад його життя.

Такі пояснення потерпілого підтверджуються протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2017 року, яку мати ОСОБА_9 . ОСОБА_10 подала до поліції і виклала у ній такі самі обставини злочину, що їй повідомив син /а.с.71/; протоколом слідчого експерименту від 24.02.2017 року, під час якого потерпілий ОСОБА_9 показав і розказав, яким чином ОСОБА_7 наносив йому удари /а.с.79-82/; протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , під час якого останній продемонстрував такі самі дії /а.с.83-86/. В суді ОСОБА_7 підтвердив, що на слідчому експерименті розказував про обставини злочину добровільно, без стороннього тиску.

Як видно з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 100/29 ОСОБА_9 перебував на лікуванні в дитячому хірургічному відділенні Первомайської ЦМБЛ з 04.01.2017 року з приводу закритої черепно-мозкової травми /а.с.78/.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 6 від 10.01.2017 року /а.с.76/, у ОСОБА_20 виявлено: закриту черепно-мозкову травму, яка виявилася струсом головного мозку; крововиливи обличчя, верхніх кінцівок, вушних раковин, крововилив лівої скроневої ділянки, поперекової ділянки праворуч, садна обличчя, нижніх кінцівок. Такі тілесні ушкодження могли утворитися у строк, зазначений ОСОБА_9 від дії тупого (их) твердого (их) предмета (ів) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я. Такі тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могли.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_7 за вказаним епізодом знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 125 ч.2 КК України, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_9 удари, внаслідок яких у того утворилися легкі тілесні ушкодження, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я.

За наступним епізодом потерпілий ОСОБА_8 пояснив суду, що 02.02.2017 року з друзями святкували день народження його брата ОСОБА_21 : він, брат, ОСОБА_22 та товариш ОСОБА_21 . Він ОСОБА_7 не дзвонив, навпаки ОСОБА_7 знав, що у брата день народження і напрошувався до нього, але брат не хотів, щоб той приходив. Хтось із хлопців сказав, що до них йде ОСОБА_7 , тому, щоб не було неприємностей, вони зібралися і пішли, однак по дорозі зустріли ОСОБА_7 , з яким був з ОСОБА_23 . Той взяв його на плечі і поніс від друзів до повороту, після чого підбіг ОСОБА_7 і вдарив його у грудну клітину, від чого він впав на землю. ОСОБА_7 добивав його кулаками по голові. Підбігли його товариші, намагалися його забрати. Потім бабуся і дідусь брата забрали його від ОСОБА_7 . Перед цим ОСОБА_7 «розводив» його на гроші, перестрівав і говорив, що він йому винен гроші, хоча він насправді нічого йому не винен.

Такі обставини також підтвердили суду свідки ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , які пояснили, що 02.02.2017 року увечері ОСОБА_7 наніс близько десяти ударів долонею і кулаками ОСОБА_8 в голову і по тулубу на перехресті вулиць Шовковичної і Бакуніна, від чого ОСОБА_8 декілька разів падав. ОСОБА_7 перестав бити потерпілого лише після того, як з`явилися бабуся і дідусь ОСОБА_26 і забрали його. Свідки також пояснили, що ОСОБА_7 бив ОСОБА_8 , щоб той віддав гроші; ОСОБА_8 ударів не наносив, лише закривав голову руками.

Повідомлені потерпілим та свідками обставини підтверджуються також протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які продемонстрували на статисті процес побиття ОСОБА_8 ОСОБА_7 /а.с.101-103/. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 62 від 03.02.2017 року у ОСОБА_8 виявлено крововилив обличчя, який міг утворитися у строк, повідомлений потерпілим від дії тупого твердого предмета і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; не міг утворитися при падінні з висоти власного зросту /а.с.69/.

Оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_7 за вказаним епізодом знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 125 ч.1 КК України, оскільки судом достовірно встановлено, що він умисно наніс ОСОБА_8 удари, внаслідок яких в останнього утворилися легкі тілесні ушкодження.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, а також данні про особу винного, який визнав себе винним, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, офіційно не працює, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, не одружений, дітей не має, завдану злочинами шкоду не відшкодував; навчається у вечірній школі, де характеризується також посередньо; на обліку у військоматі не перебуває через минуле притягнення до кримінальної відповідальності. На думку суду каяття ОСОБА_7 є формальним, про що свідчить його поведінка в суді та ставлення до скоєного, відсутність усвідомлення неправомірності та неадекватності ситуації своєї поведінки. Також суд вважає формальним вибачення ОСОБА_7 перед потерпілими в останньому судовому засіданні, оскільки воно не підкріплене жодними реальними його діями, адже ОСОБА_7 шкоду потерпілим взагалі не відшкодував, у своїх поясненнях всіляко намагався применшити негативний характер своїх дій, приховуючи деякі негативні факти, як то справляння своїх природніх потреб на потерпілого ОСОБА_9 , якого перед цим він змусив роздягнутися; штучне створення умов для зустрічі з ОСОБА_8 , яку він організував саме для того, щоб з`ясувати з ним стосунки.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає повне визнання своєї провини, молодий вік.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння за епізодом з ОСОБА_9 .

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий, сімейний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, посередню репутацію, суд вважає, що покарання йому слід призначити в межах санкцій частин статей, за якими він обвинувачується та остаточне покарання визначити на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів. При цьому суд враховує, що ОСОБА_7 не працює, тож покарання у вигляді штрафу йому недоцільно призначати, а виправні роботи неможливо. Сплата штрафу ОСОБА_7 є сумнівною, оскільки він не має заробітку, доходу, не відшкодував шкоду закладу охорони здоров`я, потерпілим. Враховуючи зухвалість у поведінці обвинуваченого, його зверхність у відношенні до суспільства та оточуючих, поведінку у побуті та серед оточення, суд ставить під сумнів можливість добросовісного відбуття ним такого покарання як громадські роботи. Враховуючи, що ОСОБА_7 - здорова повнолітня особа, а також систематичність вчинення ним тотожних злочинів, суд вважає за необхідне визначити йому остаточне покарання у вигляді обмеження волі, яке має відбуватися з обов`язковим залученням до праці і через це може мати виховний вплив на ОСОБА_7 , сприятиме його виправленню. Суд вважає, що покарання у вигляді арешту в даному випадку не може виконати таких функцій.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Заявлений прокурором в інтересах лікарні цивільний позов на підставі ст.ст. 1166, 1206 ЦК України підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки з наданої довідки № 18 від 23.02.2017 року /а.с.88/ вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 проходив лікування у дитячому хірургічному відділенні Первомайської ЦМБЛ у період з 04.01.2017 року по 10.01.2017 року. Вартість ліжко-дня становить 337 грн. 96 коп., тобто сума витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 складає 2 027 грн. 76 коп., які підлягають відшкодуванню особою, винною у вчиненні злочину.

Позов потерпілого ОСОБА_9 підлягає повному задоволенню. Як зазначено вище, витрати на лікування обвинувачений не відшкодував; мати потерпілого за власні кошти купувала йому ліки, оплачувала обстеження, медичні матеріали, що підтверджується наданими нею чеками. Необхідність саме таких витрат обумовлена призначеннями лікаря, що містяться в медичних документах /а.с.78,66-68/. Згідно наданих чеків загальна сума витрат на лікування становить 1 171 грн. 38 коп. /а.с.65/ і вона має бути стягнута з винної особи на користь потерпілого відповідно до ст. 1166 ЦК України. Також суд погоджується з наведеними потерпілим у позові доводами щодо спричинення йому моральної шкоди, якої він зазнав внаслідок побиття. Як зазначив потерпілий, він досі відчуває біль у голові, змушений проходити обстеження, лікування, відчуває дискомфорт, страх. Така ситуація впливає на його життя, змушує змінити його звичайний уклад. Потерпілий оцінив завдану йому матеріальну шкоду у 10 000 грн. На думку суду такий розмір є розумним і достатнім для компенсації моральних страждань потерпілого, який зазнав жорстокого поводження з боку обвинуваченого, а тому на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України з обвинуваченого на користь потерпілого на відшкодування моральної шкоди слід стягнути 10 000 грн.

Обвинуваченому раніше запобіжний захід не обирався і суд вважає недоцільним обирати його до набрання вироком законної сили, оскільки досі він сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 125 ч.1 та ст. 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 125 ч.1 КК України - 200 (двісті) годин громадських робіт;

за ст. 125 ч.2 КК України 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Позов Прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області задовольнити повністю. Стягнути із ОСОБА_7 (ІНПП НОМЕР_2 ) на користь Держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні (р/р 0009 в ГУДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013, код ОКПО 38011820, ) на відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 2 027 (дві тисячі двадцять сім) грн. 76 коп.

Позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити повністю. Стягнути із ОСОБА_7 (ІНПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_9 (ІНПП НОМЕР_3 ) на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди 1 171 (одну тисячу сто сімдесят одну) грн. 38 коп.; на відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн., а всього 11 171 (одинадцять тисяч сто сімдесят одну) грн. 38 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

СУДДЯ: