Справа № 502/1814/16-к
УХВАЛА

27 квітня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
в ході розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувального акту
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань
за № 0000269 від 21.03.2016 р. відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В ході судового розгляду відповідного обвинувального акту прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , яке мотивоване тим, що: - обвинувачений може переховуватись від суду; - може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення; - може здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, один з яких є неповнолітнім, і яких ще не допитано у судовому засіданні.

Також прокурор зазначив, що до спливу строку дії запобіжного заходу він не встигне виконати дії щодо зміни обвинувачення, передбачені КПК України.

Захисник та обвинувачений просили задовольнити клопотання частково, змінивши обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою реєстрації місця проживання обвинуваченого

Заслухавши заявлене прокурором клопотання, думку інших учасників судового провадження, судом встановлено наступне:

Як зазначено в ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 11.03.2017 р. до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 09.05.2017 р. Застосовуючи відповідний запобіжний захід суд взяв до уваги передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить вчинення ним злочину до погашення судимості за попередній умисний особливо тяжкий злочин та можливості переховуватися від суду.
Відповідно до п-п. «с» п. 1 ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави для продовження тримання під вартою. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Статтею 177 КПК України передбачено, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з цим ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 є раніше судимим; обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, що вбачається з його показань та показань потерпілої, раніше допитаної в ході судового розгляду відповідного кримінального провадження, за яке передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, та яке вчинено ним до погашення попередньої судимості за вчинений умисний корисливий особливо тяжкий злочин. Він офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу. Крім того, він не має постійного місця проживання, що також підтверджується дослідженим у ході розгляду клопотання рапортом співробітника поліції про обставини виявлення обвинуваченого, який ночував у під`їзді багатоквартирного будинку в м. Києві як безхатченко. Враховуючи тяжкість та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри у його вчиненні обвинуваченим, для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що вбачається з даних, які характеризують особу обвинуваченого, беручи до уваги те, що судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершено до спливу строку дії запобіжного заходу в зв`язку з необхідністю зміни обвинувачення прокурором, суд приходить до висновку про існування зазначених ризиків та обґрунтованість клопотання прокурора, і в зв`язку з цим про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 331, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, продовжити на 60 днів, а саме до 26 червня 2017 року включно.

Ухвала про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою припиняє свою дію після 26 червня 2017 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити до відповідної установи місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1