14.04.2017
Справа № 1-кп/359/253/2017
359/2695/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , громадянки України, одруженої, невійськовозобовязанної, не працюючої, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,-

УСТАНОВИВ:

26.11.2016р., близько 12 год. 20 хв., ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем марки Кіа Ріо, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись асфальтною прилеглою територією біля продовольчих магазинів, розташованих по вул. Дніпровій, 22 в с.Старе Бориспільського району Київської області, грубо порушуючи п.2.3.б Правил дорожнього руху України , за яким для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни і не відволікатись від керування транспортним засобом у дорозі, п.2.3 «д» ПДР, відповідно до якого, водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху та п.10.1 ПДР, положення якого встановлюють, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, та відповідно, належним чином, не зреагувала на її зміну перед початком і під час руху автомобіля, а саме на появу пішоходів, які перетинали прилеглу до магазинів територію зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу під її керуванням, та не переконалась в безпечності початку руху керованого нею транспортного засобу за місцем його розташування на проїзній частині, щоб мати змогу постійно контролювати його руху, тим самим своїми діями створила небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого, допустила наїзд на пішохода - потерпілу ОСОБА_7 , яка перебувала в її полі зору, безпосередньо перед керованим нею транспортним засобом, в результаті якого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синця, садна скроневої голови зліва, садна лівої вушної раковини, крововиливи в м`яких тканинах скронево-тім`яної області зліва, лінійний перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою справа та зліва з вогнищами забою головного мозку, синець на задньо-боковій поверхні правої сідниці, синець на задньо-боковій поверхні правого плечового суглобу, синці правої та лівої гомілки, садна правої стопи та відкриту черепно-мозкову травму, від якої і настала смерть потерпілої ОСОБА_7 в кареті швидкої медичної допомоги по дорозі до Бориспільської центральної районної лікарні.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, у вчиненному щиросердно розкаялась, просить пробачення у потерпілого. Пояснила, що 26.11.2016 року керуючи технічно справним автомобілем Кіа Ріо, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись асфальтною прилеглою територією біля продовольчих магазинів, розташованих по вул. Дніпровій, 22 в с.Старе Бориспільського району Київської області допустила наїзд на потерпілу внаслідок втрати контролю за рухом автомобіля за обставин, зазначених у обвинувальному акті.

Крім повного визнання своєї провини, винність ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення також підтверджується іншими доказами щодо обставин провадження, які не оспорюються жодним з учасників судового розгляду, тому суд, керуючись ст. 349 КПК України, визнав недоцільним їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 .

Винність обвинуваченої у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю доведена.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченому суд вважає щире дієве каяття, добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.

Обтяжуючих провину обставин судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке хоча й вчинено ненавмисно та з необережності, але відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу винного, яка має постійне місце роботи, раніш ніколи до адміністративної відповідальності не притягувалася, не судима, на обліку у нарколога не стоїть, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, а також думку потерпілого , який просять не позбавляти обвинувачену волі, претензій матеріального та морального характеру до останньої на теперішній час не має.

Крім того, суд враховує також характер допущених ОСОБА_5 порушень правил безпеки дорожнього руху, які вона визнала повністю, поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, зокрема, визнання провини з самого початку досудового слідства, відшкодування збитків потерпілому, в подальшому зобов`язалася дотримуватись бездоганної поведінки та продовжувати надавати допомогу потерпілому.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України , із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, що на думку суду буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння інших кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги характер вчиненого злочину та наслідки, суд вважає за необхідне

призначити до реального виконання додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Під час досудового розслідування понесені витрати на залучення експертів:

Судова інженерно - транспортна експертиза від 12.12.2016 року вартістю 703,68 грн

Судова інженерно - транспортна експертиза від 07.03.2017 року вартістю 809,40 грн

Судові витрати на проведення вищезазначених експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави у відповідності до вимог ст. 122 КПК України.

Речові докази по справі , відповідно вимог ст. 100 ч.1 КПК України підлягають поверненню їх володільцям.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 369, 370, 373-374,377. КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років , з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки .

На підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбуття основного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

У відповідності до вимог ч.1 п. 2 ст. 76 КК України покласти на засуджену такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи

На підставі ст.76 ч.2 п.2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженій , до вступу вироку в законну силу, не обирати.

Стягнути з засудженої ОСОБА_5 1584, 08 грн. судових витрат на користь Державного бюджету України.

Речовий доказ по справі: автомобіль Кіа Ріо державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути засудженій ОСОБА_5 , а моторолер «HONDA CESTA» потерпілому ОСОБА_4 ..

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Вирок набрав законної сили ______________________

Суддя ОСОБА_1