Справа № 204/5419/13-К
1-КП/204/10/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

представника потерпілих: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду матеріали кримінального провадження № 0000140 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Даманка Кримського району Краснодарського Краю Російської Федерації, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, пенсіонера, раніше судимого:

- 10 грудня 2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 388 КК України до штрафу в розмірі 3400 гривень з розстрочкою виплати штрафу відповідно до ст. 53 КК України на десять місяців рівними частинами по 340 гривень щомісячно,

проживаючого: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що «07 вересня 2012 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи власним технічно справним автомобілем «Деу Ланос», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в місті Дніпропетровську по вул. Героїв Сталінграда, з боку вул. Шинної, у напрямку вул. 152-ї Дивізії.
На шляху руху, ОСОБА_7 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змін, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 і дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, розміщеному на проїзній частині вул. Героїв Сталінграда, в районі електроопори № 128, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перетинали проїзну частину зліва направо по ходу його руху по пішохідному переходу, не зупинив керований ним транспортний засіб, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .
В результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_10 заподіяно смертельну травму. Згідно висновків судово-медичної експертизи № 1810-190Е від 11.10.2012 року смерть потерпілої ОСОБА_10 наступила від внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалася крововиливами під оболонку та у речовину головного мозку з забоєм головного мозку.
Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом автомобілем «Деу Ланос», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які свідчать:
- п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходяться пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб поступитися дорогою пішоходам, для яких може бути створена перешкода або небезпека», -
невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Дії ОСОБА_7 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 , кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України» (обвинувальний акт від 30 липня 2013 року, арк. 1-3 тому 3 кримінального провадження).

Під час судового розгляду кримінального провадження судом допитані:

Обвинувачений ОСОБА_7 , який пояснив суду, що 07 вересня 2012 року, приблизно о 23.30 годин, він, керуючи технічно справним автомобілем «Деу Ланос», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в місті Дніпропетровську по вул. Героїв Сталінграда з боку вул. Шинної у напрямку вул. 152-ї Дивізії. Під час руху він допустив наїзд на пішохода - як він дізнався пізніше - ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину у невстановленому місці, за межами пішохідного переходу, зліва направо по ходу руху його автомобіля. Наїзд на пішохода ОСОБА_10 стався за межами пішохідного переходу, після того, як він проїхав досить значну відстань від дорожньої розмітки «зебра». Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_10 була смертельно травмована. Будь-яких порушень Правил дорожнього руху України з його боку не було, а тому він вважає, що його вини у даній дорожньо-транспортній пригоді немає.

Потерпіла ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що вона є матір`ю загиблої в результаті ДТП ОСОБА_10 . Вона не володіє інформацією стосовно механізму ДТП.
Потерпілий ОСОБА_11 , який пояснив суду, що він є сином загиблої в результаті ДТП ОСОБА_10 . Він не володіє інформацією стосовно механізму ДТП.
Свідок ОСОБА_12 , який пояснив суду, що він у якості слідчого приймав участь при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю ОСОБА_7 на вул. Героїв Сталінграда у м. Дніпропетровську. У зв`язку з давністю подій він не пам`ятає всіх деталей, встановлених в ході огляду місця ДТП. Однак він пам`ятає, що неподалік від ділянки проїзної частини, на якій сталася ДТП, а саме наїзд автомобілем під керуванням ОСОБА_7 на пішохода жінку, малася горизонтальна дорожня розмітка «зебра», що позначала пішохідний перехід. При цьому на вказаній дорожній розмітці, тобто на самому пішохідному переході жодних слідів ДТП знайдено не було.

Свідок ОСОБА_13 , який пояснив суду, що він, будучи слідчим, складав протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду автомобілем під керуванням ОСОБА_7 на пішохода жінку, на вул. Героїв Сталінграда у м. Дніпропетровську. У зв`язку з давністю подій він не пам`ятає всіх деталей, встановлених в ході огляду місця ДТП.

Свідок ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що під час розглядуваної ДТП вона та її подруга ОСОБА_10 пішки перетинали проїзну частину вул. Героїв Сталінграда у м. Дніпропетровську, по пішохідному переходу, позначеному горизонтальною дорожньою розміткою «зебра». При цьому вона йшла попереду, а ОСОБА_10 позаду неї. В цей час на ОСОБА_10 скоїв наїзд автомобіль «Деу Ланос» - це вона зрозуміла вже після того, як обернулася та побачила ОСОБА_10 лежачою на проїзній частині, а подалі на дорозі стояв вказаний автомобіль. Вона та ОСОБА_10 перетинали проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля. Самого моменту наїзду автомобілем на ОСОБА_10 вона не бачила. Автомобіль «Деу Ланос» вона вперше побачила вже після ДТП.

Експерт ОСОБА_14 , який пояснив суду, що він приймав участь у якості спеціаліста автотехніка при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду автомобілем під керуванням ОСОБА_7 на пішохода жінку, на вул. Героїв Сталінграда у м. Дніпропетровську. В ході огляду особисто ним були зафіксовані такі сліди ДТП, як осип скла, пляма речовини бурого кольору, схожої на кров, та уламок пластикової накладки на капот автомобіля. Всі відзначені сліди ДТП знаходилися між горизонтальною дорожньою розміткою «зебра», що позначала пішохідний перехід, та автомобілем «Деу Ланос», який стояв не деякій відстані від пішохідного переходу. Під час судового засідання експерту ОСОБА_14 була пред`явлена для огляду схема до протоколу огляду місця ДТП (том 1 арк. 8 кримінального провадження), при цьому експерт ОСОБА_14 підтвердив правильність складання цієї схеми.

Крім того, судом був переглянутий відеозапис, долучений слідчим до матеріалів кримінального провадження під час досудового розслідування за клопотанням представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 (том 1 арк. 193-194 кримінального провадження). З вказаного відеозапису неможливо встановити будь-які обставини, що підлягають доказуванню в рамках розглядуваного кримінального провадження. З огляду на викладене суд не приймає до уваги у якості доказу відзначений відеозапис.

Також під час судового розгляду судом були досліджені письмові докази, зокрема:
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 07 вересня 2012 року та схема до нього, згідно яких зафіксована обстановка на місці ДТП (том 1 арк. 4-8 кримінального провадження).

- протокол огляду та перевірки технічного стану транспорту та фототаблиця до нього від 08 вересня 2012 року, згідно яких на місці ДТП був оглянутий автомобіль марки «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_15 . При огляді були встановлені зовнішні пошкодження у вигляді деформації кришки капота, розбитого лобового скла та розбитої пластикової накладки на капот автомобіля (том 1 арк. 9-12 кримінального провадження).

- протокол огляду трупа та фототаблиця до нього від 07 вересня 2012 року, згідно яких на місці ДТП, в кареті швидкої медичної допомоги був оглянутий труп жінки ОСОБА_10 , 1972 року народження (том 1 арк. 13-16 кримінального провадження).

- висновок експерта № 70/27-849 від 24 грудня 2012 року, згідно якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Деу Ланос», д/н НОМЕР_1 , - ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «Деу Ланос» - ОСОБА_7 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування з зупинкою автомобіля до місця наїзду при заданих вихідних даних.

В діях водія автомобіля «Деу Ланос» - ОСОБА_7 , при заданому механізмі пригоди, невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається.

В діях водія автомобіля «Деу Ланос» - ОСОБА_7 , при заданому механізмі пригоди, не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитись в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Місце наїзду на пішохода в продольному напрямку розташовано на деякій відстані перед осипом скла, зафіксованим на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 07 вересня 2012 року, а в поперечному напрямку (по ширині дороги) в межах ширини вказаного осипу. Більш конкретно визначити розташування місця наїзду по ширині дороги не уявляється можливим (том 1 арк. 102-105 кримінального провадження);

- висновок судово-автотехнічної експертизи № 1110-13 від 30 квітня 2013 року, згідно якого в діях водія автомобіля «Деу Ланос», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_10 (том 1 арк. 137-144 кримінального провадження).

Суд не приймає до уваги вищевказані висновки експертиз (№ 70/27-849 від 24 грудня 2012 року та № 1110-13 від 30 квітня 2013 року), оскільки дані висновки ані підтверджують, ані спростовують порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. Поряд з цим суд акцентує увагу на тому, що ОСОБА_7 інкримінується порушення вимог саме п. 18.1 ПДР України, а не п. п. 12.2 та 12.3 ПДР України. Таким чином, зазначені висновки експертиз не мають відношення до пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Також судом досліджений висновок судово-автотехнічної експертизи № 1567-13 від 25 липня 2013 року, згідно якого у заданій постановою слідчого дорожній обстановці водій автомобіля «Деу Ланос» - ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.2. та 18.1. Правил дорожнього руху України.

У заданій постановою слідчого дорожній обстановці, водій автомобіля «Деу Ланос» - ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти технічному характеру заданої дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду на пішохода ОСОБА_10 .

При заданих постановою слідчого вихідних даних в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з технічним характером заданої дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїздом на пішохода ОСОБА_10 .

В частині обраної водієм автомобіля «Деу Ланос» - ОСОБА_7 швидкості руху в його діях невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не вбачається (том 1 арк. 212-220 кримінального провадження).

Суд зауважує на те, що слідчим при призначенні вищенаведеної судово-автотехнічної експертизи у якості вихідних даних для експертного дослідження було вказано, що ДТП сталася на нерегульованому пішохідному переході. З мотивів, які наведені судом нижче, суд не приймає до уваги у якості доказу висновок судово-автотехнічної експертизи № 1567-13 від 25 липня 2013 року.

Крім того, судом досліджений висновок експерта № 1810/190-Е від 11 жовтня 2012 року, згідно якого при судово-медичному експертному дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до настання смерті останньої та могли бути заподіяні за обставин розглядуваної ДТП (том 1 арк. 68-70 кримінального провадження).

Дослідивши докази по кримінальному провадженню в їх сукупності, суд виходить з наступного:

Обвинувачений ОСОБА_7 не оспорював подію дорожньо-транспортної пригоди, зазначені в обвинуваченні час та місце ДТП, наслідки ДТП, що виразилися в настанні смерті ОСОБА_10 , а також причинний зв`язок між наїздом автомобіля під його керуванням та смертельним травмуванням ОСОБА_10 . Одночасно обвинувачений ОСОБА_7 наполягав на відсутності в його діях будь-яких порушень Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим заперечував свою винуватість в інкримінованому йому злочині.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Виходячи з вищенаведених положень закону, суд позбавлений можливості змінити розглядуване обвинувачення за змістом фактичних обставин.

Суд акцентує увагу на тому, що об`єктивна сторона злочину, інкримінованого ОСОБА_7 полягає в порушенні вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. При цьому п. 18.1 ПДР України передбачає: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». Тому принциповою обставиною для встановлення механізму ДТП та подальшої правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_7 є місце наїзду автомобіля під керуванням останнього на пішохода ОСОБА_10 . При цьому обвинувачений ОСОБА_7 стверджував, що наїзд на пішохода ОСОБА_10 стався за межами пішохідного переходу, після того, як він проїхав досить значну відстань від дорожньої розмітки «зебра».

Критично оцінюючи відзначені ствердження обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з того, що допитані судом потерпілі, свідки та експерт не були очевидцями розглядуваної ДТП та ніхто з них не бачив самого моменту наїзду автомобіля на пішохода ОСОБА_10 . Навіть свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що, перетинаючи проїзну частину разом з ОСОБА_10 , вона йшла попереду та не бачила, за яких саме обставин відбувся наїзд автомобіля на ОСОБА_10 .

Співставляючи наведені вище обставини з відомостями протоколу огляду місця ДТП від 07 вересня 2012 року та схеми до цього протоколу (том 1 арк. 4-8 кримінального провадження), суд зауважує, що місце наїзду на пішохода, зі слів водія ОСОБА_7 , знаходиться на відстані 14,2 метра від горизонтальної дорожньої розмітки, якою позначений пішохідний перехід; початок осипу скла знаходиться на відстані 15,5 метрів від того ж місця; уламок пластикової накладки на капот автомобіля знаходиться на відстані 17 метрів від того ж місця; пляма речовини бурого кольору, схожої на кров, знаходиться на відстані 20 метрів від пішохідного переходу, а закінчення осипу скла знаходиться на відстані 28 метрів від пішохідного переходу.

Також суд звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_9 стверджувала, що й вона, й ОСОБА_10 йшли по пішохідному переходу. Однак при цьому, зі слів свідка ОСОБА_9 вбачається, що вона не бачила моменту наїзду автомобіля на ОСОБА_10 , оскільки йшла попереду останньої. Як наслідок, суд робить висновок про те, що свідок ОСОБА_9 не бачила, в якому саме місці перетинала проїзну частину ОСОБА_10 .

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що показанням свідка ОСОБА_9 протипоставлені ствердження обвинуваченого ОСОБА_7 та данні протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього, які свідчать на користь того, що ДТП сталася за межами пішохідного переходу, а саме після того, як водій ОСОБА_7 безперешкодно проїхав пішохідний перехід.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася після того, як ОСОБА_7 проїхав нерегульований пішохідний перехід, що, в свою чергу, виключає порушення ОСОБА_7 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. З цього випливає висновок про відсутність в діях ОСОБА_7 об`єктивної сторони, а, значить, й складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У зв`язку з наведеними обставинами ОСОБА_7 належить визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

В ході судового розгляду кримінального провадження представником потерпілих адвокатом ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення:

- з ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь потерпілого ОСОБА_11 - 82650,15 гривень, у зв`язку із втратою годувальника та моральної шкоди в сумі 2500 гривень, а всього на суму 85150 гривень;

- з ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь потерпілої ОСОБА_4 224,39 гривень компенсацію за транспортування тіла померлої до моргу, 116,61 гривень за утримання тіла померлої в індивідуальній холодильній камері, 350 гривень за косметичні послуги та підготовку до поховання, 13224 гривні витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника у межах ліміту відповідальності та моральної шкоди в сумі 2500 гривень, а всього на суму 16415 гривень;

- з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 - 797500 гривень моральної шкоди, 2440 гривень часткову компенсацію витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, а всього на суму 799946 гривень;

- з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 797500 гривень моральної шкоди;

- з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 1836,67 гривень довічно - щомісячні платежі у зв`язку із втратою годувальника;

- з ОСОБА_7 судові витрати, в тому числі на оплату правової допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення суд залишає позов без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати за відсутністю в його діях складу вказаного злочину.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2013 року на належне ОСОБА_16 на праві власності домоволодіння АДРЕСА_1 - скасувати.
Автомобіль марки «Деу Ланос», шасі № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться на стоянці тимчасового утримання транспортних засобів при Амур-Нижньодніпровському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути законному власнику ОСОБА_15 ( АДРЕСА_2 ).
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1