Справа № 343/2037/16-к
Провадження № 11-кп/779/565/2016
Категорія ч.2 ст.152 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2016 року про відмову у задоволенні спільного клопотання начальника Долинського виправного центру № 118 ОСОБА_8 та голови спостережної комісії при Долинській РДА ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні спільного клопотання начальника Долинського виправного центру № 118 ОСОБА_8 та голови спостережної комісії при Долинській РДА ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що перебування ОСОБА_7 в Долинському ВЦ № 118 є нетривалим, а час - недостатнім для належного вивчення особи засудженого, його поведінки та відношення до раніше скоєних злочинів. Крім того, засуджений ОСОБА_7 у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, однак належних висновків не зробив і знову вчинив кримінальні правопорушення, невідбута частина покарання, за які становить 2 роки 1 місяць 5 днів обмеження волі.

Зі змісту апеляційної скарги (далі АС) ОСОБА_7 вбачається, що він покликається на незаконність ухвали суду щодо нього, оскільки суд не врахував його характеристику за весь період відбування покарання, а також дані про його особу, які свідчать, що він став на шлях виправлення, тому суд безпідставно не застосував щодо нього положення ст.81 КК.

Просить ухвалу суду щодо нього скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного судом першої інстанції покарання.

В судове засідання апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 не з,явився, хоча про час і місце розгляду його АС був належним чином повідомлений.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечив доводи АС та просив ухвалу Долинського районного суду від 21 листопада 2016 року залишити без змін; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви АС засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що її слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи в повній мірі дотримався таких вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністрація установи Долинського виправного центру №118, в якій відбуває покарання засуджений, звернулась до суду у встановленому законом порядку після відбуття встановленої КК частини строку покарання із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбуття покарання.

ОСОБА_7 засуджений вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.12.2010 року за ч.1ст.162, ч.2 ст.152, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.153, ч.2 ст.186 КК на 8 років позбавлення волі та на підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів до покарання, призначеного за даним вироком, зараховано частково невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2010 року та визначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.02.2016 року засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України, час його попереднього ув`язнення з 22.07.2010 року по 31.12.2010 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 30.06.2016 року засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді 2 років 7 місяців 14 днів обмеження волі.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.2016 року засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк покарання за правилами ст.72 КК України, час слідування його під вартою до Долинського ВЦ № 118 з 30.06.2016 року по 16.08.2016 року з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

З клопотання Долинського виправного центру № 118 вбачається, що ОСОБА_7 прибув у зазначений центр 16.08.2016 року, був працевлаштований в їдальні установи.

Приймаючи рішення щодо ОСОБА_7 , суд врахував, що його перебування в Долинському ВЦ №118 є нетривалим, а час недостатнім для належного вивчення особи засудженого, його поведінки та відношення до раніше скоєних злочинів.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.

ОСОБА_7 засуджений за вчинення тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.152, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.153, ч.2 ст.186 КК.

Початок відбуття покарання засудженому рахується з 22.07.2010 року; 3/4 частини відбутого терміну 27.09.2016 року; кінець терміну 27.12.2018 року.

Покликання засудженого на те, що суд при відмові у задоволенні його заяви, не взяв до уваги те, що засуджений характеризується позитивно, не відповідає дійсності.

Із характеристики на ОСОБА_7 з Долинського виправного центру видно, що засуджений ОСОБА_7 у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, однак на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив і знову вчинив тяжкі злочини. На засудженого ОСОБА_7 було накладено 4 дисциплінарних стягнення та оголошено 9 заохочень.

Крім того, у клопотанні не зазначена правова підстава умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Враховуючи вищенаведене, нетривалий час відбуття покарання ОСОБА_7 , а також, що застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого є правом, а не обов,язком суду, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає, а тому АС слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2016 року про відмову в його умовно-достроковому звільненні від відбування покарання без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4