н/п 1-кс/640/2377/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4 ,
Під час досудового розслідування для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, виникла необхідність проведення порівняльних судово-біологічних експертиз по об`єктам, вилучених під час оглядів місця події, предметів.
20.12.2016 процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 винесена постанова про відібрання біологічних зразків, а саме зразків крові та слини підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для експертного дослідження, на що останній письмово відмовився надавати вказані в постанові зразки.
Як зазначено слідчим, оскільки для проведення цитологічних, імунологічних, молекулярно-біологічних експертиз необхідні біологічні зразки крові та слини підозрюваного ОСОБА_5 , 1987 р.н, беручи до уваги неможливість отримати відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в інший спосіб, орган досудового розслідування просить винести ухвалу про надання дозволу на їх примусове відібрання.
У судовому прокурор та слідчий підтримали клопотання про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_11 надали суду заяву про розгляд клопотання слідчого у їх відсутність, заперечуючи проти його задоволення.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторони кримінального провадження, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, надані докази, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи. Однак, матеріали, додані слідчим до клопотання, не містять постанов про призначення цитологічної, імунологічної, молекулярно-генетичної експертиз по об`єктам, вилученим під час оглядів місця події, предметів, для проведення яких поставлене питання про примусове відібрання зразків. Зазначене повністю суперечить змісту КПК України та змісту глави 4 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику вирішення слідчими суддями питань, пов`язаних із слідчими (розшуковими) діями».
Сторона обвинувачення зазначає, що питання щодо відібрання біологічних зразків у ОСОБА_5 поставлено слідчим для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, тобто з метою спростування чи підтвердження факту його причетності до вчинення кримінального правопорушення. Однак, право не свідчити проти себе має будь-яка особа, а тому з огляду на рішення Європейського суду з прав людини (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Яллох проти Німеччини») примусове відібрання біологічних зразків з метою викриття особи є недопустимим.
Враховуючи викладене, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
Клопотання про фіксацію судового розгляду за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Керуючись ст. 107, 159, 163, 164, 165, 166, 241, 245, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1