справа №176/1208/17
провадження №1-в/176/254/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2017 рокуЖовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи Жовтоводська виправна колонія № 26, клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання, яке надійшло від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Просяне Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого 26.01.2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 364; 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі 8 років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах та організаціях будь-якої форми власності на строк 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України (в ред. від 26.11.2015 року) в строк відбування покарання зарахований період з 22.11.2009 року по 12.11.2012 року, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника адміністрації ДУ Жовтоводська ВК №26 за довіреністю ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 засуджений 26.01.2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 364; 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі 8 років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах та організаціях будь-якої форми власності на строк 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.
Початок строку відбування покарання з моменту затримання з 22.03.2017 року, кінець строку відбування покарання з врахуванням за перерахунком строку попереднього ув`язнення - є 12.04.2019 року.
Засуджений ОСОБА_3 заявив клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заявлене ним клопотання про умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування посилався на незгоду з вироком суду, за яким засуджений, вважає себе не винним у вчиненні діяння, що вирок є необгрунтований та підлягає скасуванню. До винесення вироку він добре характеризувався як працівник на роботі та в побуті, що зазначено у вироку, за яким засуджений, та просив це врахувати при вирішенні клопотання. Посилався, що є віруючою людиною. Застосування умовно-дострокового зільнення йому необхідно, що прйняти особисто участь в перегляді вироку суду.
Захисник ОСОБА_7 повністю підтримав клопотання з підстав, що були наведені засудженим.
Представник установи виконання покарання, в якій засуджений відбуває покарання, ОСОБА_6 вважав клопотання підлягає задоволенню. Пояснив, що оскільки розглядати особу засудженого на адміністративній установі зарано, то характеристика не складалась та в матеріалах особової справи відсутня. Однак як такий, який відповідає за відділення, в установі, в якому перебуває засуджений, то може вказати і підтвердити, що останній за час відбування характеризується посередньо, відвідує церкву, до праці не залучається, оскільки є пенсіонером. Подав довідку медичної частини установи про медичний огляд засудженого, згідно якої за станом здоров`я має лівосторонню пахову грижу, однак за таким станом здоров`я є працездатний з працевлаштуванням.
Заслухав засудженого, який підтримав заявлене клопотання, підтвердив відсутність за період відбування покарання як стягнень так і заохочень, його захисника, представника Жовтоводської ВК №26, який вважав клопотання підлягає задоволенню, виходячи з поведінки засудженого, думку прокурора, яка вважала, що вже досягнута мета виправлення, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, що в місцях позбавлення волі за вироком цього суду ОСОБА_3 знаходився в місцях попереднього ув`язнення з 22.11.2009 року по 12.11.2012 року включно (тобто 2 роки 11 місяців 20 днів), за цей час утримувався в Дніпропетровському СІ, згідно матеріалів особової справи за цей період стягнень не мав, заохочень теж не мав.

Згідно картки реєстрації руху обвинуваченого (засудженого), з довідок по особовій справі (ч. 2 а. о/с 25), в Жовтоводській ВК №26 продовжує відбувати покарання з 16.06.2017 року.

Згідно усної характеристики в судовому засіданні повноважного представника установи виконання покарання з цього часу та до теперішнього часу характеризується посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, стягнень та заохочень немає.

Таким чином, як вбачається, засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання як в Дніпропетрвоському СІЗО так і по прибуттю до Жовтоводській ВК № 26, тобто протягом усього часу відбування покарання, проявив себе з посередньої сторони, стягнень не мав, заохочень теж не мав, по прибуттю до колонії також проявив себе та характеризується тільки посередньо, а не задовільно чи позитивно.
Суд вбачає, що час, який минув з початку відбування засудженим ОСОБА_3 покарання в Жовтоводській ВК № 26 недостатньо, щоб проявити себе та отримати заохочення, оскільки сплило менш ніж два місяці відбування останнім покарання саме в установі, однак навіть за цей не тривалий період засудженим не було виявлено жодної самостійної ініціативи щодо свого працевлаштування, хоча мав можливість виявити себе.
Згідно довідок медичної частини на момент прибуття до установи та на теперішній час, яка подана в судовому засіданні, за станом здоров`я є повністю працездатний та може виконувати будь-яку роботу.
Суд враховує, що засуджений ОСОБА_3 являється пенсіонером за віком.
Втім, мав можливість виявити себе та проявити ініціативу бути залученим до суспільно-корисної праці, не пов`язаною з нормою виробітку, протягом усього часу відбування покарання, в господарській обслузі установи за місцем попереднього ув`язнення, та отримати за весь цей час бодай хоч одне заохочення. Але жодної ініціативи не виявив, а навпаки як вбачається за весь цей час мав пасивне, безініціативне відношення до участі у суспільно-корисній праці, такі обставини та докази по ним в матеріалах особової справи відсутні, жодного заохочення не отримав та не має
Більш того, будь-яких проявів участі засудженого ОСОБА_3 в суспільно-корисному житті колонії чи його участі в програмах диференційованого виховного впливу, судом також не встановлено. Як то за програмами «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», в самодіяльних організаціях установи, тощо, подання останнім за власною ініціативою такої заяви до участі та прийняття в участі, такі обставини та докази по ним в матеріалах особової справи теж відсутні.
Суд враховує, що відвідує церкву установи, що не є достатньою та безумовною підставою застосування умовно-дострокового звільнення.
Суд бере до уваги, але не враховує позитивні характеристики засудженого ОСОБА_3 до винесення вироку, за яким засуджений, при оцінці доказів вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення, підставою чого є характеризуючи дані засудженого під час відбування покарання, а не до засудження.
Даючи оцінку встановленим обставинам, слід зазначити, що умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності.
При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, що має місце в даному випадку щодо засудженого, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, а не за час тільки перебування в установі, та який безпосередньо передує розгляду клопотання .
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання.

При цьому звернув увагу, що головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

Пленум Верховного Суду України також звернув увагу на те, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи та інше.

Крім того, суд бере до уваги та враховує внутрішнє ставлення засудженого ОСОБА_3 до вчинених ним злочинів, які є тяжке та особливо тяжке, які є встановлені вироком суду, який набрав законної сили, та за яким до цього часу відбуває призначене покарання, який в судовому засіданні чітко висловив свою позицію та чітко зазначив, що вважає себе не винним, а вирок не обґрунтованим, що беззаперечно вказує та доводить, що ОСОБА_3 до цього часу вважає себе не винним та як такий не бажає будь-яким чином спокутувати свою вину, що в свою чергу вказує на те, що він до цього часу не тільки не став на шлях виправлення та почав змінюватись, а навпаки взагалі не бажає вставати на шлях виправлення та змінюватись.
За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який є судимий та відбуває покарання одночасно за кілька злочинів, які є тяжкий та особливо тяжкийзлочини, а умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 , виходячи з встановлених обставин у сукупності щодо його поведінки та відношення, є передчасним та клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд.

Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя : ОСОБА_1