Справа № 461/8001/16-к
Провадження № 1-кс/461/2913/17
УХВАЛА
іменем України
23.08.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання до вчинення дій
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими від 16.05.2016 року у кримінальному провадженні №0002772 від 17.07.2014 року та зобов`язати слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими у вищевказаному кримінальному провадженні та розпочати слідчі дії.

В обґрунтування скарги покликається на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 05.05.2016 року скаргу ОСОБА_3 задоволено, скасовано постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим та зобов?язано останнього повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілими. Зазначає, що 30.11.2016 року від слідчого ОСОБА_4 отримав постанову від 16.05.2016 року про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Вважає, що таке рішення слідчого є необґрунтованим та безпідставним. Просить скаргу задоволити.

Скарга ОСОБА_3 надійшла до Галицького районного суду м.Львова 07.12.2016 року, а після апеляційного розгляду надійшла до суду 28.04.2017 року та була передана слідчому судді ОСОБА_6 . Оскільки останню відсторонено від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про її звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати дана справа 02.08.2017 року передана для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .
У судове засідання, призначене на 04.08.2017 року ОСОБА_3 не з?явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявною у матеріалах справи телефонограмою (а.с.80). Оскільки учасники процесу не з?явилися, розгляд справи було відкладено на 07.08.2017 року. Згідно довідки від 04.08.2017 року секретар судових засідань намагалася повідомити заявника ОСОБА_3 , однак останній на телефонні дзвінки не відповідав (а.с.83). Натомість, останнього було повідомлено смс-повідомленням, яке ОСОБА_3 отримав, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку смс від 04.08.2017 року (а.с.84). Оскільки учасники процесу не з?явилися, розгляд справи було відкладено на 23.08.2017 року. Однак, у призначене судове засідання ОСОБА_3 не з?явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявною у матеріалах справи телефонограмою. У телефонному режимі останній повідомив секретаря судових засідань про те, що не з?явиться та просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому відповідно до вимог ст.306 КПК України суд вирішив проводити розгляд вказаної скарги без їх участі, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду вказаної скарги по суті.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 05.05.2016 року скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим задоволено, скасовано постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні №0002772 від 17.07.2014 року та зобов?язано слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілими.

Слідчим СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 16.05.2016 року винесено постанову про відмову у задоволені клопотання ОСОБА_3 . З даної постанови вбачається, що досудовим розслідуванням не здобуто будь-яких даних про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 завдано матеріальної чи моральної шкоди при обставинах, що є предметом дослідження.

30.11.2016 року ОСОБА_3 отримав оскаржувану постанову від 16.05.2016 року про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Слідчий суддя зазначає, що для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом з тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Тому, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду даної категорії справ.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Так, слідчий суддя погоджується з висновками слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , які викладені у вищевказаній постанові від 16.05.2016 року, оскільки ОСОБА_3 у своєму клопотанні про визнання його потерпілим та потерпілою ОСОБА_5 не навів даних про те, що їм завдано будь-яку моральну, фізичну чи матеріальну шкоду, належних та допустимих доказів завдання такої шкоди ОСОБА_3 не надано, відтак оскаржувана постановою є законною та обґрунтованою.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги в частині скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим необхідно відмовити.
Оскільки, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, відтак у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні №0002772 від 17.07.2014 року необхідно також відмовити.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 55, 56, 94, 220, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1