Ухвала
іменем України
3 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002908 щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2016 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудиму,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 3 роки.
Крім того, ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7144 грн та

50 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року апеляційній скарги прокурора та представника потерпілої задоволено частково, апеляційну скаргу засудженої залишено без задоволення. Вирок Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2016 року щодо

ОСОБА_4 змінено. Постановлено збільшити суму відшкодування та стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 тис. грн.
Також вказаним вироком вирішено долю речових доказів та витрат у провадженні.
Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_4 16 липня 2014 року, близько 10 години 20 хвилин, керувала автомобілем ВАЗ 2101,

р. н. НОМЕР_1 , що належить їй на праві власності, на якому рухалась по вул. Савченко в м. Мерефа Харківського району Харківської області в районі Мерефянського ринку. Під час руху, здійснивши маневр розвороту на ділянці автошляху на примиканні вул. Горького до вул. Савченко, водій ОСОБА_4 розпочала рух вперед по вул. Горького в напрямку виїзду на вул. Савченко, при цьому не переконалася у безпеці свого руху, чим грубо порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме: перед початком руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при цьому не врахувала дорожню обстановку та не впоралась з керуванням транспортним засобом, створивши небезпеку для інших учасників дорожнього руху та скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась перетинаючи проїзну частину дороги по вул. Горького, і знаходилась в межах смуги руху та перед автомобілем. В результаті даної дорожньо-транспортної події потерпілій згідно з висновком судово-медичної експертизи № 5101-ая/15 від 23 листопада 2015 року, були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які викликали стійку втрату загальної працездатності понад однієї третини, а саме: зрощений чрезвертельний перелом лівої стегнової кістки з анатомічним укороченням останньої на

5 см, посттравматичний кокс артроз ІІІ стадії, двосторонній гонартроз ІІІ стадії, розгинаюча контрактура правого колінного суглоба, проекційне (відносне) вкорочення правої нижньої кінцівки на 5 см, виражене обмеження рухів у лівому тазостегновому і обох колінних суглобах, порушення опорної функції кінцівки.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що полягає у порушенні вимог

ст. 419 КПК України.
На думку прокурора апеляційний суд не надав належної правової оцінки його апеляційним вимогам, обставинам вчинення злочину, даним про особу ОСОБА_4 , характеру та ступеню суспільної небезпечності, наслідкам вчиненого злочину.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора,

та надану до скарги копію судового рішення, касаційний суд дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про винність ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів прокурора про порушення апеляційним судом норм ст. 419 КПК України, то колегія суддів вважає наступне.
Відповідно до вимог ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляції та докладні мотиви прийнятого рішення, при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою, а також надати мотивовані відповіді на всі доводи, наведені в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , вказаних вимог закону дотримався, а доводи щодо істотних порушень процесуального закону, допущених судом апеляційної інстанції, колегії суддів вважає неспроможними.
Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що прокурор у своїй апеляції вказував на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи кримінальне провадження погодився з призначеним ОСОБА_4 покаранням та зазначив, що суд першої інстанції дотримався положень ст. 65 КК України. З оскаржуваних судових рішень вбачається, що судом з достатньою повнотою враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який вчинено з необережності, дані про особу ОСОБА_4 , яка раніше несудима, є пенсіонером, розлучена, позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженої без реального позбавлення волі.
Крім того, апеляційним судом вірно зазначено, що посилання прокурора та представника потерпілого на невизнання вини ОСОБА_4 , відсутність добровільного відшкодування шкоди та порушення правил дорожнього руху в 2016 року не можуть враховуватися при призначенні покарання як обставини, що його обтяжують.
З висновками судів щодо розміру та виду призначеного ОСОБА_4 покарання погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Всі доводи апеляційної скарги прокурора належно перевірені судом апеляційної інстанції, на них надано змістовні відповіді.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування судового рішення щодо ОСОБА_4 у касаційній скарзі прокурора не зазначено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а
Відмовити прокурору у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Харківської області

від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3