Справа № 535/601/16-к
Провадження № 1-кп/535/4/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2017 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальне провадження за №0000202 від 25 травня 2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 24 травня 2016 року близько 20 години, у сутінкову пору доби, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки ХТ 810240, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по проїзній частині вулиці Полтавський шлях (на час скоєння ДТП вулиця Жовтнева) сел. Котельва Полтавської області, виконуючи маневр повороту ліворуч з вул. Полтавський шлях на вул. Лісову сел. Котельва, допустив неуважність, не переконався в безпеці свого маневру та порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), в результаті чого допустив зіткнення з мотоциклом HONDA HORNET 600, державний номерний знак НОМЕР_3 , за кермом якого був потерпілий ОСОБА_6 , який рухався позаду вище зазначеного автомобіля ВАЗ 2109 з причепом у попутному напрямку по вул. Полтавський шлях сел. Котельва. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №880 від 24.06.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому обох кісток середньої третини правої гомілки зі зміщенням та з розривом між гомілкового синдесмозу, закритого перелому середньої третини правого стегна, рваних ран та саден шкіри правої гомілки та садни шкіри тулуба, кінцівок, травматичного шоку та підшкірної емфіземи грудної клітини та шиї з ознаками забою верхньої долі правої легені та обмеженого пневмотораксу справа в динаміці які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Під час судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 в свої поясненнях суду свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню (злочину) то визнавав частково, то не визнавав взагалі, хоча фактично в своїх поясненнях суду підтвердив виклад обставин зазначених в обвинувальному акті. Під час системного допиту пояснив суду, що дійсно 24 травня 2016 року у вечірній час доби, керував автомобілем ВАЗ 2109 з причіпом. Коли повертав ліворуч з вулиці Полтавський шлях на вулицю Лісову ввімкнув покажчик повороту ліворуч, та зменшив швидкість руху, подивився у дзеркало заднього виду, мотоцикла, який виконував обгін не бачив. Почавши виконувати поворот ліворуч почув звук гальмування та відчув удар в ліву бокову частину автомобіля та в причіп, автомобіль розвернуло. Зазначивши суду, що винуваті в ДТП обоє.

Обвинувачений в свої поясненнях намагався не визнавати своєї вини, але винність обвинуваченого у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України стверджена також поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , котрий під час судового слідства пояснив суду, що дійсно 24 травня 2016 року близько 20 години рухаючись на власному мотоциклі Honda по вул. Полтавський шлях в сел. Котельва, вирішив обігнати автомобіль. При цьому вказав, що на даному автомобілі покажчик повороту не працював, тому він і пішов на обгін. Потім сталося ДПТ він втратив свідомість, і прийшов до тями вже в лікарні, самого зіткнення фактично не пам`ятає; поясненнями свідка ОСОБА_7 , котрий під час судового слідства пояснив суду, що 24 травня 2016 року разом із своїм товаришем ОСОБА_6 , їздив на спортивному мотоциклі в сел. Котельва, коли їхали по вул. Полтавський шлях в напрямку м. Суми, попереду на відстані близько 50 метрів їхав ОСОБА_6 на своєму мотоциклі хонда. Проїжджаючи біля Котелевської ЦРЛ ОСОБА_6 увімкнув покажчик повороту ліворуч, і почав обгін автомобіля ВАЗ 2109 з причепом, який рухався по своїй смузі руху поблизу. Покажчики поворотів автомобіля ВАЗ не працювали. Потім автомобіль ВАЗ з причепом почав несподівано зрізати кут та повертати ліворуч покажчик лівого повороту не працював. ОСОБА_6 почав різко гальмувати, його мотоцикл почало заносити в різні сторони, і ОСОБА_6 впав на лівий бік та вдарився об автомобіль ВАЗ залетівши під причеп; поясненнями свідка ОСОБА_8 , котрий під час судового слідства пояснив суду, що 24.05.2016 року близько 20 години він виїзджав на автомобілі з вул. Вознесенської сел. Котельва. У цей час по вулиці Полтавський шлях їхав автомобіль ВАЗ з причепом в сторону м. Суми, позаду автомобіля їхали 2 мотоцикли. Один із мотоциклістів почав обгін виїхавши на зустрічну смугу руху. Коли фактично мотоцикл та автомобіль зрівнялися водій автомобіля ВАЗ з причепом почав повертати ліворуч на вул. Лісову. Мотоцикліст гальмував, і впав вдарившись об автомобіль та причеп; поясненнями свідка ОСОБА_9 , котрий під час судового слідства пояснив суду, що 24.05.2016 року знаходячись на вул. Полтавський шлях почув звук мотоцикла і удар об автомобіль, а також чув крик мотоцикліста який лежав поряд з автомобілем; поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , котрі під час судового слідства кожен окремо пояснили суду, що бачили аварію, покажчики поворотів на автомобілі коли вони були присутні при огляді не працювали.

Крім вище викладеного вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України підтверджується дослідженими та оголошеними в ході судового слідства наступними доказами, а саме: змістом протоколу огляду місця ДТП від 24.05.2016 року, схемою та фототаблицями до нього, яким зафіксовано місце ДТП після зіткнення транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 з мотоциклом Honda Hornet 600, державний номерний знак НОМЕР_3 ., під керуванням ОСОБА_6 , місце розташування даних транспортних засобів після ДТП, їх пошкодження та інші сліди ДТП, в тому числі сліди подряпин на асфальтобетонному покритті; змістом протоколів огляду транспортних засобів: автомобіля ВАЗ 2109 з причепом тамотоцикла Honda Hornet 600 від 24.05.2016 року, якими зафіксовані їхні пошкодження отримані в результаті зіткнення; змістом протоколу слідчого експерименту від 22.07.2016 року за участю свідка ОСОБА_7 , у ході якого він розповів та показав на місці, як сталася ДТП, де відбулося зіткнення; змістом висновку судово-медичної експертизи №880 від 24.06.2016 року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому обох кісток середньої третини правої гомілки зі зміщенням та з розривом між гомілкового синдесмозу, закритого перелому середньої третини правого стегна, рваних ран та саден шкіри правої гомілки та садни шкіри тулуба, кінцівок, травматичного шоку та підшкірної емфіземи грудної клітини та шиї з ознаками забою верхньої долі правої легені та обмеженого пневмотораксу справа в динаміці які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Беручи до уваги висновок судової авто-технічної експертизи № 192 від 13.06.2016 року проведеної Полтавським Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України відповідно до змісту якої в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 маються невідповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, суд виходив з змісту самого висновку показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, зокрема свідка ОСОБА_12 , котрий під час судового слідства пояснив суду, що працює слідчим і вихідні дані для проведення вище зазначеної експертизи надавав з наявних на час досудового слідства матеріалів. Експерт за додатковими вихідними даними та матеріалами не звертався. Такі обставини вказують на те, що експерту для висновку вистачало і наявних матеріалів.

Суд вважає, що посилання захисника ОСОБА_5 , про те що слідчий не в повній мірі та не всі вихідні дані надав експерту, і в результаті чого висновок експерта НДКЦ по даному ДТП не може бути взятий до уваги, є необґрунтованими, оскільки посадові особи поліції, прокуратури, які здійснювали та проводили досудове слідство, процесуальне керівництво та експерт, який робив експертизу, діяли в силу своєї компетентності та службових обов`язків, тому вони несуть відповідальність за здійснені ними процесуальні дії, а доказів про оскарження їх рішень в установленому законом порядку або їх недійсність на момент розгляду справи, суду не надано, як і не встановлено в ході судового слідства.

Суд, погоджуючись з аргументованим та обґрунтованим висновком 1-го варіанту відповідно до показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , комісійної судової авто-технічної експертизи № 11532 від 22.02.2017 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса виходив з того, що відповідно до змісту висновку чітко вказано, що дії водія автомобіля ВАЗ 2109 ОСОБА_4 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Суд враховує, і те, що 1-й варіант висновку вище зазначеної експертизи проведений на підставі показів свідків, які фактично ніяким чином не заінтересовані в результаті судового слідства по зазначеному кримінальному провадженню. Також суд виходив і з того, що свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, на відміну від обвинуваченого ОСОБА_4 . При цьому, на думку суду проведення комісійної судової авто-технічної експертизи двома експертами здійснено на більш високому професійному рівні.

Суд даючи оцінку показанням обвинуваченого, потерпілого та свідків обвинувачення виходить, також з того, що потерпілий та свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України за завідомо неправдиві показання, а обвинувачений не попереджається, що дає йому можливість уникаючи відповідальності говорити суду неправду.

Даючи оцінку висновку судової авто-технічної експертизи № 24 від 17.08.2016 року проведеної судовим експертом ОСОБА_13 , суд виходив з того, що дана експертиза була замовлена обвинуваченим та стороною захисту, з метою отримання експертного висновку, який би допоміг обвинуваченому уникнути відповідальності. При цьому фактично експертиза проводилася на показаннях обвинуваченого. Даний висновок повністю суперечить висновку експерта НДКЦ, а також і висновку комісійної експертизи, що в свою чергу заставляє критично ставитися до вище зазначеного висновку експерта.

Суд системно допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків проаналізувавши норми кримінального закону, вважає, що винуватість ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за встановлених вище у вироку обставин, які також підтверджуються показаннями наданими самим обвинуваченим, що є процесуальним джерелом доказів, і знайшли своє підтвердження безпосередньо у судовому засіданні.

Суд зазначає, що згідно пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі визначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , винний в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за вище вказаних обставин, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху, в наслідок чого потерпілому ОСОБА_6 , спричинено тяжкі тілесні ушкодження, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить, із вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), врахувавши те, що форма вини злочину визнається необережною, особу винного, обумовлену тим, що він раніше не судимий, має молодий вік. При цьому суд врахував, що дії самого потерпілого не в повній мірі відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, а також позицію потерпілого ОСОБА_6 , який в своїй промові суду просить суд дати умовний термін та позицію державного обвинувача.

Обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 66, 67 КК України, в ході досудового та судового слідства не виявлено.

З урахуванням відсутності обтяжуючих та пом`якшуючих обставин покарання обвинуваченого, позицію державного обвинувача та потерпілого, який просив суд застосувати умовне покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строкв межах санкції відповідної частини та статті, а оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в теперішній час не являється надзвичайно небезпечною особою і його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши обмеження, передбачені ст. 76 КК України.

За змістом п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
На думку суду виходячи із конкретних обставин справи суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами так-як ОСОБА_4 вчинив необережне кримінальне правопорушення (злочин), не маючи умисел на спричинення тяжких наслідків вперше притягається до кримінальної відповідальності. В момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди був тверезий, і якщо позбавити його права керувати транспортними засобами, то він автоматично може позбавитися будь-якої роботи пов`язаної з працею водія.

Таке покарання на думку суду, буде справедливим, співмірним та домірним вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню (злочину), необхідне і достатнє для виправлення і соціальної реабілітації обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню обвинуваченим нових злочинів і в повній мірі відповідатиме меті кримінального покарання.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 89 від 22.06.2016 року в сумі 1760 гривень 80 копійок, судової автотехнічної експертизи № 192 від 13.06.2016 року в сумі 703 гривні 68 копійок, комісійної судової автотехнічної експертизи № 11532 від 22.02.2017 року в сумі 3095 гривень затрачених експертами відповідно до вимог ст. 118-122 КПК України, необхідно стягти з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

До обвинуваченого ОСОБА_4 заявлений цивільний позов прокурором Котелевського відділення Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області про відшкодування державних коштів, затрачених на стаціонарне лікування особи, що потерпіла від кримінального правопорушення, у сумі 12668 гривень 42 копійки, відповідно до вимог ст. 128 КПК України, ст. 1206 ЦК України, підлягає до повного задоволення.

Потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлений цивільний позов, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину, а саме: матеріальної шкоди в розмірі 24875 гривень 75 копійок, яка складає загальну вартість придбання імплантанта на суму 18100 гривень, лікарських засобів, препаратів на суму 6275 гривень 75 копійок та на правову допомогу на суму 500 гривень, а також моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Суд, системно дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали цивільного позову, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до змісту вимог ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Під час судового засідання потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що позов підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві.
Прокурор ОСОБА_3 , який брав участь в судовому розгляді підтримав позов потерпілого частково в частині моральної шкоди на суму 5000 гривень.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 в своїх поясненнях суду зазначив, що в позові прокурора та потерпілого слід відмовити взагалі.

Аналіз норм ст. 1166 ЦК України дає підстави для висновку про те, що матеріальна шкода завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини обвинуваченого, відшкодовується обвинуваченим безпосередньо, і в даному випадку в повному обсязі.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_14 заявлені в ході судового слідства щодо відшкодування моральної шкоди завданої йому злочином на суму 10000 гривень у відповідності із ст. 1167 ЦК України підлягають частковому задоволенню, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, з того, що потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричинені тяжкі тілесні ушкодження, чим і завдана йому моральна шкода, яка полягала в тому, що він зазнав фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також враховує те, що і в діях потерпілого є невідповідність Правилам дорожнього руху України, а також матеріальний стан обвинуваченого та його реальну можливість сплатити вище зазначені суми, враховуючи те, що він в теперішній час не працює.

Задовольняючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні, про відшкодування моральної шкоди в результаті кримінального правопорушення (злочину) частково, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України.

Заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 127-129, 371, 373, 374, 376, КПК України, суд;-
У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання: по ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробаціїпро зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по кримінальному провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: автомобіль марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий власнику ОСОБА_15 , під зберігаючу розписку повернути законному володільцю власнику ОСОБА_15 , причіп марки ХТ 810240, державний номерний знак НОМЕР_2 , який переданий власнику ОСОБА_16 , під зберігаючу розписку повернути законному володільцю власнику ОСОБА_16 , мотоцикл HONDA HORNET 600, державний номерний знак НОМЕР_3 , який переданий потерпілому ОСОБА_6 під зберігаючу розписку повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_6 .

Стягти з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі на проведення судових експертиз у сумі 5559 гривень 48 копійок.

Цивільний позов прокурора до обвинуваченого задовольнити повністю.

Стягти з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації (одержувач: Полтавський обласний бюджет; ; р/р № 0001 в ГУДКС України у Полтавській області, МФО 831019, код бюджетної класифікації: 24060300 «інші надходження), коштів у сумі 12668 гривень 42 копійки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягти з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 24875 гривень 75 копійок.

Стягти з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Вирок може бути оскаржений через Котелевський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору вирок вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити, обвинуваченому, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя