Справа №560/986/16-к
Провадження №1-кп/560/89/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

представника служби в справах дітей Дубровицької РДА: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000375 від 02 листопада 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
В С ТА Н О В И В:
02 листопада 2015 року приблизно о 02 год. 20 хв., ОСОБА_3 у темну пору доби, в порушення вимог підпунктів а), б), ґ) пункту 2.1, підпункту б) пункту 2.3, підпункту а), в) пункту 2.9, пункту 12.1, пункту 12.4 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху ), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ Е300, номер кузова НОМЕР_1 , на якому встановлений реєстраційний номер НОМЕР_2 , який не належить вказаному транспортному засобу та рухаючись по вул. Центральній с. Соломіївка Дубровицького району Рівненської області, зі сторони м. Сарни Рівненської області у напрямку м. Дубровиця Рівненської області, зі швидкістю 100 км/год., яка перевищує максимально допустиму швидкість на даній ділянці дороги, поблизу бетонної опори лінії електропередач №60/09, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням, внаслідок чого допустив виїзд вищевказаного транспортного засобу за межі проїзної частини вправо, де скоїв наїзд на бетонну опору лінії електропередач.
У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля MERCEDES-BENZ ЕЗОО, номер кузова НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в КЗ «Дубровицька ЦРЛ», а транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, неодноразово просив у потерпілої вибачення та цілком підтвердив встановлені судом обставини вчинення злочину і пояснив, що в той день, коли відбулась дорожньо-транспортна пригода він відпочивав з друзями та випив близько літра слабоалкогольного напою «Рево». Близько 01-ї год. він їхав за кермом автомобіля MERCEDES-BENZ Е300 зі швидкістю приблизно 130 км за годину, разом із ОСОБА_9 , який сидів збоку та ОСОБА_8 , який сидів на задньому сидінні. На повороті біля населеного пункту с.Соломіївка Дубровицького району він зменшив швидкість до 100 км. за год. Проте, відразу після проїзду повороту, автомобіль почало заносити і він не впорався з керуванням та врізався в електроопору, що стояла на узбіччі. Після ДТП він разом із свідком ОСОБА_9 почали витягати з автомобіля потерпілого ОСОБА_8 , який був непритомний та відтягли його подалі від автомобіля, оскільки з автомобіля йшов дим. Потім вони викликали швидку та повідомили поліцію. Також ОСОБА_3 додав, що на його думку причиною ДТП, було несправне колесо його автомобіля. Про вчинене ДТП та про смерть ОСОБА_8 дуже шкодує. Також зазначив, що відшкодовував матеріальну та моральну шкоду потерпілій стороні та допомагав коштами на поховання та встановлення пам`ятника для ОСОБА_8 . Просив суд суворо не карати.

В судовому засіданні законний представник обвинуваченого пояснила, що її син дуже дружив з покійним ОСОБА_8 . Вранці 02 листопада 2015 року їй повідомили, що хлопці потрапили в ДТП, де загинув ОСОБА_8 . Також додала, що на поховання ОСОБА_8 вони допомагали коштами. Просила суд не позбавляти волі обвинуваченого.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що в результаті ДТП загинув її племінник. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, оскільки завдана шкода відшкодована. Просила суд не позбавляти обвинуваченого волі та погодилась з думкою прокурора щодо призначення покарання з іспитовим строком.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, його вина повністю доведена сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, перевірених і досліджених в судовому засіданні, за згодою всіх учасників, зокрема показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що напередодні тієї ночі в с.Бережниця Дубровицького району Рівненської області він зустрів ОСОБА_3 і ОСОБА_8 , з якими разом відпочивав. Згодом вони втрьох вирішили поїхати на автомобілі ОСОБА_3 в с.Берестя Дубровицького району на АЗС. На той час вже була темна пора доби, а за кермом був ОСОБА_3 . Їдучи автомобілем в с.Соломіївка Дубровицького району Рівненської області та проїхавши поворот, автомобіль зненацька почало носити і він виїхав на зустрічну смугу, після чого врізався в електроопору. Отямившись ОСОБА_9 відчув, що у нього розбита брова, а далі він почав вилазити з автомобіля. Далі витягнув з автомобіля ОСОБА_3 , а потім і ОСОБА_8 , який був без свідомості, а з носа йшла кров і було важке дихання. Згодом ОСОБА_9 з ОСОБА_3 віднесли ОСОБА_8 подалі від машини та почали разом викликати швидку. Приблизно через годину приїхала швидка і ОСОБА_9 разом із ОСОБА_3 занесли ОСОБА_8 у автомобіль швидкої допомоги.

Показання свідка, допитаного в судовому засіданні не викликають сумнівів в їх об`єктивності, оскільки є логічними та узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, план-схеми та ілюстративних таблиць до нього від 02.11.2015 року, з якого встановлено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є вулиця Центральна поблизу ЛЕП №60/09 в с.Соломіївка Дубровицького району Рівненської області, де знаходився легковий автомобіль MERCEDES-BENZ ЕЗОО синього кольору р.н. НОМЕР_2 . На момент проведення огляду автомобіль лежав на даху, передньою частиною автомобіль направлений в напрямку м.Дубровиця Рівненської області. На правій смузі руху виявлено два сліди заносу коліс автомобіля, які направлені в напрямку правого узбіччя. На відстані 3,4 м від правого краю проїзної частини та на відстані 18,0 м від початку сліду заносу лівого колеса в напрямку м.Дубровиця, знаходиться залізобетонна опора, пошкоджена в нижній частині (а.п.18-28);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-777/16 від 22.09.2016 року, проведеної Рівненським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВС України встановлено, що в даній дорожній обстановці при видимості дороги в напрямку руху 81,4 м максимально допустима швидкість руху автомобіля Mercedes-Benz E 300, номер кузова НОМЕР_3 , на якому встановлений реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 106,1... 110,0 км/год. Водій автомобіля Mercedes-Benz E 300, номер кузова НОМЕР_3 , на якому встановлений реєстраційний номер НОМЕР_4 С ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог пп. 2.3.б), 12.1, 12.2 та 12.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Mercedes-Benz E 300, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 С ОСОБА_3 не відповідають вимогам пп. 2.3.6), 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, а невідповідність вимогам, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою (а.п.171-173);

- висновком судово-трасологічної та автотехнічної експертизи №1804/1805 від 03.08.2016 року, відповідно до якого на шині лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz E300 реєстрації номер НОМЕР_2 присутнє наскрізне механічне пошкодження - розрив каркасу в зоні зовнішньої боковини, утворений в результаті дії на каркас краю твердого предмету. Виявлені ознаки даного наскрізного пошкодження (локалізація, характер, кут проникнення твердого предмету у каркас) характерні для аварійних ситуацій, коли колесо взаємодіє з краями деформованих частин автомобіля, що зміщуються в зону його обертання. Дане пошкодження спричинило розгерметизацію колеса. На диску та вентилі даного колеса немає пошкоджень, які б впливали на герметичність даного колеса. Зазначене вище пошкодження шини та розгерметизація переднього лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz E300 реєстрації номер НОМЕР_2 утворилось під час дорожньо-транспортної пригоди (а.п. 136-139);

- висновком судово-трасологічної та автотехнічної експертизи №1802/1803 від 03.08.2016 року, відповідно до якого на елементах заднього лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz E300 реєстрації номер НОМЕР_2 присутні механічні пошкодження, що впливають на герметичність колеса, утворення яких не притаманне для нормальної експлуатації. Виявлені ознаки даних наскрізних пошкоджень (локалізація, характер, кути проникнення твердих предметів у каркас) характерні для аварійних ситуацій, коли колесо взаємодіє з краями деформованих частин автомобіля, що зміщуються в зону його обертання. Зазначені вище пошкодження та розгерметизація заднього лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz E300 реєстраційний номер НОМЕР_2 виникли під час дорожньо-транспорної пригоди (а.п. 144-148);

- висновком інженерно-транспортної експертизи від 06.04.2016 року № 3.1-146/16, відповідно до якого несправності, які призвели до повної відмови правих фар ближнього та дальнього світла системи зовнішнього освітлення досліджуваного автомобіля Mercedes-Benz E 300, виникли під час дорожньо-транспортної пригоди 02.11.2015 року (а.п.125-130);

- висновком судово-медичної експертизи №211 від 25 грудня 2015 року, виданого КЗ "Обласне бюро судово-медичної експертизи" Рівненської обласної ради, яким встановлено, що на тілі трупа ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забійно-скальпованої рани тімяної ділянки зліва, крововиливів під мякі мозкові оболонки лівої півкулі головного мозку; садна лівої вушної раковини, спинки носу та підборіддя; смугоподібних саден лівого плеча, відкритого перелому середньої третини лівої плечової кістки; гематоми, саден грудної клітки зліва з крововиливами в мякі тканини грудної клітки зліва; переломів конструкційного характеру - 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребер зліва по середнє - ключичній та 3, 4, 5, 6, 7, 8 по лопатковій лінії з розривами пристінкової плеври в місцях переломів ребер з розривами легеневої тканини, що супроводжувалося закритим гемопневмотораксом із гострою лівобічною внутрішньо-плевральною кровотечею. Вказані ушкодження виникли прижиттєво (незадовго - за декілька годин до настання смерті), внаслідок травматичних дій твердими предметами (при співударах такими) одночасно або в швидкій послідовності одне за одним і могли виникнути при умовах контактування тіла людини з виступаючими частинами салону автомобіля під час різкого гальмування, зіткненні із будь-якою стаціонарною спорудою, тощо. Ці ушкодження є прижиттєвими, які виникли в короткий проміжок часу, попередньо моменту настання смерті, в своїй сукупності вищезазначені ушкодження (стосовно живих осіб), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті. Причиною смерті ОСОБА_8 є масивна тупа поєднана травма грудної клітки та живота з чисельними переломами ребер (більше зліва) та ушкодженням серця лівої легені, яка ускладнилася травматичним шоком, закритим лівобічним гемопневмотораксом, гострою внутрішньо-плевральною кровотечею, що спричинило розвиток травматичного комбінованого (плевро-пульмонального та геморагічного) шоку, що зумовило зупинку серцевої діяльності та дихання, припинення функцій центральної нервової системи (а.п.39-42);

- висновками судово-токсикологічної експертизи №1271 від 24 листопада 2015 року та №1831 від 23.11.2015 року, виданих КЗ "Обласне бюро судово-медичної експертизи" Рівненської обласної ради, якими встановлено, що у крові ОСОБА_3 знайдений етиловий спирт в концентрації 1,08 % (проміле). Вказана концентрація алкоголю в крові відповідає легкійстепені алкогольного сп`яніння (а.п.84, 85).

Таким чином, провівши судовий розгляд на засадах змагальності і диспозитивності, безпосередньо перевіривши докази в судовому засіданні та проаналізувавши і оцінивши їх в сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 повністю доведена і його неправомірні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вищезазначених вимог, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, вчинення злочину особою в неповнолітньому віці та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , що визначена ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_3 раніше не судимий (а.п. 202), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.207, 208 ), на Д обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 204).

Відповідно до п.21 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.

Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Тому визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховуючи обставини справи, зважаючи на тяжкість скоєного, необережну форму вини, особу винного, враховує також пом`якшуючі покарання обставини, та наявність обтяжуючої покарання обставини, приймає до уваги досить молодий вік обвинуваченого, оцінку скоєному та ставлення до скоєного обвинуваченим, дані про його особу, та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання та за місцем навчання характеризується позитивно, враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, добровільну допомогу потерпілим коштами на поховання ОСОБА_8 та на встановлення йому надмогильного пам`ятника. Суд приймає до уваги також те, що ОСОБА_3 повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, надав показання, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які були логічними, послідовними і незмінними, що свідчить про його небайдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, та враховує думку потерпілої, яка просила не позбавляти ОСОБА_3 волі, тому враховуючи всі обставинами справи в їх сукупності та особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

Одночасно, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним та доцільним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України, що буде відповідати особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого та слугуватиме для попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до частини 1 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням визначені у статті 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Порівнюючи редакцію статті 76 КК України (в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016) з редакцією цієї ж статті (в редакції Закону України № 1254-VI від 14.04.2009), суд приходить до висновку, що нова редакція статті 76 КК України встановлює обов`язок суду покладення на засудженого обов`язків, передбачених у пунктах 1 та 2 частини першої статті 76 КК України, в той час як попередня редакція зазначеної статті встановлювала лише можливість суду покладення на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, передбачених у ч. 1 ст. 76 КК України, тобто її диспозиція була альтернативною.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 вчинив, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України 02 листопада 2015 року, тобто до набрання чинності Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених № 1492-VIII від 07.09.2016, а тому відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України вимоги передбачені ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016) до нього не застосовуються, оскільки даний закон, не має зворотної дії в часі відносно ОСОБА_3 , а до нього має бути застосовані вимоги п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1254-VI від 14.04.2009), які діяли на час вчинення ним кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7 (з наступними змінами), позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначене судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Однак, суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами. Статтею 77 Кримінального кодексу України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких позбавлення права керувати транспортними засобами відсутнє.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в розмірі 9333,20 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі запобіжний захід до обвинуваченого в ході судового розгляду не застосовувались.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку у 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1254-VI від 14.04.2009), а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції (до уповноваженого органу з питань пробації).

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 ,в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 9333,20 грн. (дев`ять тисяч триста тридцять три гривні двадцять копійок).

Речовий доказ: автомобіль марки "MERCEDES-BENZ Е300", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який приєднаний до матеріалів кримінального провадження та знаходиться на території Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області - конфіскувати в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду Рівненської області ОСОБА_1 .