справа 274/4138/16-к провадження: 1-кп/0274/162/17
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.01.2017 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вчорайше, Ружинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 06.08.2012 року Ружинським районним судом Житомирської області за ст. ст. 122 ч. 1, 296 ч. 1, 70 ч. 1, 75,76 КК України до 4 років обмеження волі з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 390 ч. 2 КК України,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , відбуваючи покарання за вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 06.08.2012 року за ст. ст. 122 ч. 1, 296 ч. 1, 70 ч. 1, 75,76 КК України, яким він засуджений до 4 років обмеження волі з іспитовим строком на 3 роки та ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 16.06.2015 року, якою іспитовий строк скасовано та ОСОБА_3 направлено в місця обмеження волі на 4 роки, на шлях виправлення не став та скоїв новий умисний злочин.
Так, з 28.01.2016 року ОСОБА_3 відбував покарання в Бердичівському виправному центрі (№108), що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2.
За сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці ОСОБА_3 був заохочений начальником Бердичівського ВЦ (№ 108) наданням дозволу на виїзд до близьких родичів за межі виправного центру на святкові та вихідні дні.
Відповідно до наказу № 125 по Бердичівському виправному центру (№108) від 24.06.2016 року, ОСОБА_3 було надано короткостроковий виїзд за межі виправного центру з 17 год. 00 хв. 24.06.2016 року до 08 год. 00 хв. 29.06.2016 року.
24.06.2016року ОСОБА_3 було ознайомлено про кримінальну відповідальність у разі неповернення до місця відбування покарання у строк, який визначений у наказі про дозвіл на виїзд за межі Бердичівського виправного центру (№ 108).
Після чого, 24.06.2016 року ОСОБА_3 вибув у короткочасний виїзд, однак у визначений у наказі строк, а саме о 08 год. 00 хвилин 29.06.2016 року без поважних причин до установи виконання покарань не повернувся.
В результаті проведених розшукових заходів близько 06 год. 50 хв. 01.07.2016 року засуджений ОСОБА_3 був затриманий працівниками Бердичівського виправного центру (№108) в с. Вчерайше, Ружинського району, Житомирської та доставлений ними до місця відбування покарання, а саме до Бердичівського виправного центру (№108).
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ст. 390 ч. 2 КК України, тобто неповернення до місця відбування покарання особи, засудженої до обмеження волі, якій було дозволено короткостроковий виїзд, після закінчення строку виїзду.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та по суті обвинувачення пояснив, що на даний час він відбуває покарання в Бердичівському виправному центрі (№ 108). 24.06.2016 року на підставі наказу начальника установи ОСОБА_5 поїхав у відпустку. Йому розяснили порядок перебування у відпустці і він підписав розписку, де було вказано коли потрібно повернутися. З установи він виїхав о 17 год. 00 хв. 24.06.2016 року. Поїхав електричкою та прибув додому о 19 год. 00 хв. Печатку у відділі КВІ про прибуття не зміг поставити, оскільки прибув пізно. Він по телефону звязався з працівником КВІ і наступного дня о 08 год. 00 хв. працівник Ружинського ВКВІ у с. Вчорайше поставив йому печатку про прибуття.
Повернутися до Бердичівського виправного центру (№ 108) він повинен був о 08 год. 00 хв. 29.06.2016 року. 29.06.2016 року він збирався їхати до КВІ в смт. Ружин, щоб поставити відмітку про вибуття, однак йому зателефонували і сказали, щоб він не збирався, бо по нього вже їдуть, щоб забрати з відпустки, оскільки він вчасно не повернувся.
Йому особисто телефонував заступник начальника центру ОСОБА_6 , який йому нагрубив, тому він передумав їхати в м. Бердичів, оскільки злякався, що його побють. Бабуся з дідом розповіли, що до них приїжджали працівники з Бердичівського виправного центру (№ 108), забрали його одяг та документи. Після чого він пішов гуляти. 30.06.2016 року він пішов на маршрутку, щоб їхати в м. Бердичів. Йшов зі своїм товаришем. Йому зателефонували і сказали не їхати автобусом, оскільки за ним вже приїхали. Приблизно о 07 годині ранку біля сільської ради його затримали працівники Бердичівського виправного центру (№ 108) та доставили в установу. У вчиненому щиро розкаюється.
Крім визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю стверджується показами свідків та матеріалами кримінального провадження, а саме:
показами свідка ОСОБА_7 , який суду пояснив, що обвинуваченого знає як особу, яка відбуває покарання в Бердичівському виправному центрі (№ 108). Стосунки службові. 29.06.2016 року о 08 год. 00 хв. засуджений ОСОБА_3 повинен був повернутися з короткочасної відпусти до установи, однак не повернувся. За вказівкою начальника установи вони виїхали за ОСОБА_8 в с. Вчорайше, Ружинського району, де проживав засуджений, щоб встановити, чому він вчасно не повернувся до виправного центру та доставити його для подальшого відбування покарання. До його місця проживання вони їздили три рази, а саме: 29.06.2016; 30.06.2016 та 01.07.2016 року. Перший раз прибули на місце приблизно о 10 год., однак засудженого ОСОБА_3 дома не було. Поспілкувалися з бабусею та дідусем, які розповіли, що він до них приїжджав та залишив свої речі. Де знаходиться на даний час їм невідомо. З метою встановлення місця перебування засудженого вони почали патрулювати по селу і на кладовищі помітили хлопця, схожого на обвинувачено. Коли він підійшов до вказаного хлопця на відстань 20-30 метрів, той почав тікати. Він побіг за ним, крикнув стояти, на що той обернувся і він побачив, що то дійсно був ОСОБА_3 . Обвинувачений втік в кущі. 29.06.2016 року ввечері вони повернулися до м. Бердичева. 30.06.2016 року вони знову їздили в с. Вчорайше, однак засудженого дома не було. Дід з бабою сказали, що додому він не приходить і не ночує. 01.07.2016 року з м. Бердичева виїхали приблизно о 05 годині ранку та направились в с. Вчорайше. Приблизно о 06 год. 55 хв. на вулиці в центрі села побачили ОСОБА_3 , який йшов з місцевим жителем. Вони підїхали автомобілем, забрали його та доставили до установи.
ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного спяніння та розповідав, що хотів поставити якісь відмітки. Тікав, оскільки злякався;
показами свідка ОСОБА_5 , який суду пояснив, що з обвинуваченим знайомий, стосунки службові. Даному засудженому було надано право на короткостроковий виїзд за межі виправного центру на вихідні та святкові дні. Таку пільгу він заслужив за сумлінне ставлення до праці. О 08 год. 00 хв. в понеділок, дати не памятає, засуджений ОСОБА_3 повинен був повернутися до установи, але цього не зробив. Розшукали його через три дні в селі, де він проживає. Назву населеного пункту також вже не памятає. ОСОБА_3 був затриманий в центрі села та доставлений до установи. Про даний інцидент було повідомлено керівництво та органи прокуратури.
З приводу заохочення пояснив, що даний вид заохочення надається засудженому за сумлінне ставлення до праці. Заохочується особа наказом начальника установи. Засуджений пише заяву та розписку і отримує посвідчення, в якому вказується дата вибуття з установи та дата прибуття. Час повернення до установи також зазначається. По місцю проживання засуджений їде в КВІ, де йому ставлять в посвідченні відмітку про те, що він прибув. А коли виїжджає, то робить відмітку про те, що направляється до виправного центру. Якщо засуджений не повертається вчасно, вони повідомляють поліцію та прокуратуру, що й було зроблено в даному випадку. Засудженому також оголошують дату, коли він має прибути назад до виправного центру. До засудженого ОСОБА_3 вони намагалися додзвонитися, але телефон був постійно відключений, а якщо включався, то на короткий проміжок часу. Через три дні засуджений вийшов на звязок і повідомив, що він в селі, бачив, що його розшукують. На запитання, що сталося і чому він вчасно не повернувся до установи, засуджений відповів, що він трохи запив, а коли витверезився, то злякався.
Якщо відпустка засудженого припадає на вихідний день, працівники установи звязуються з КВІ про прибуття до них засудженого, а ті в свою чергу виходять на роботу у вихідні дні, щоб зробити відмітку про прибуття. Про кримінальну та дисциплінарну відповідальність засуджений повідомляється, про що зазначається в його розписці. Якщо засуджений не може вчасно повернутися до виправного центру, він повинен повідомити про це працівників даної установи;
показами свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що працює оперуповноваженим Бердичівського ВЦ (№108). Засудженого ОСОБА_3 знає, відносини службові. Даний засуджений перебував в короткостроковій відпустці та не повернувся вчасно. Телефон в нього був відключений та на звязок він не виходив. Два дні підряд, 30.06.2016 р. та 01.07.2016 року, він їздив в с. Вчорайше розшукувати засудженого. Заїжджали до дідуся та бабусі ОСОБА_3 , які повідомили, що не знають де їх внук. Повідомили, що він переодягнувся і пішов. 30.06.2016 року розшукові дії позитивних результатів також не дали. 01.07.2016 року приблизно о 04 год. 00 хв. він разом з Онищуком виїжджали в с. Вчорайше. Близько 07 год. 00 хв. в с. Вчорайше вони побачили, як засуджений вийшов з двору ще з якимось чоловіком. Вони підїхали до нього, посадили в автомобіль і повезли до Бердичівського виправного центру. ОСОБА_3 перебував в стані спяніння, тому спочатку вони завезли його на освідування. ОСОБА_3 не погрожували, фізичного насильства не застосовували;
показами свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що працює помічником чергового в Бердичівському виправному центрі (№ 108). Обвинуваченого ОСОБА_3 знає, відносини службові. Знає, що засудженому була надана короткострокова відпустка. 30.06.2016 року він заступив на чергування. Під час чергування було встановлено, що засуджений повинен був прибути о 08 год. ранку до установи, але не прибув і про причини неприбуття не повідомив. Про даний інцидент він доповів начальнику виправного центру. Начальник наказав в телефонному режимі звязатися із засудженим, але телефон останнього був вимкнений, на звязок він не вийшов. Наступного дня він змінився з чергування, і що було далі йому невідомо;
копією наказу в.о. начальника Бердичівського ВЦ (№ 108) за №125 від 24.06.2016 року, відповідно до якого засудженому ОСОБА_3 надано короткостроковий виїзд за межі виправного центру у зв`язку з постановою начальника установи про заохочення дозволом на виїзд до близьких родичів за межі виправного центру на святкові, неробочі та вихідні дні з 17 год. 00 хв. 24.06.2016 року. До виправного центру засудженому необхідно прибути о 08 год. 00 хв. 29.06.2016 року (т. 1 а.п.17);
копією розписки та копією корінця посвідчення, відповідно до яких ОСОБА_3 повідомлено термін короткострокової відпустки та правила поведінки під час короткострокової відпустки ( т.1 а. п. 16 );
висновком про короткочасний виїзд засудженого від 24.06.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_3 надано дозвіл на короткостроковий виїзд з установи, встановлено час виїзду та повернення до установи. Про зазначений термін засуджений повідомлений під розпис ( т.1 а. п. 18 ).
рапортом старшого інспектора Бердичівського відділу поліції від 30.06.216 року, відповідно до якого отримано повідомлення чергового Бердичівського виправного центру (№ 108) про те, що засуджений ОСОБА_3 30.06.2016 року не повернувся до БВЦ (№ 108) з короткострокової відпустки (т. 1 а. п. 9).
Дослідивши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в скоєні злочину, передбаченого ст. 390 ч. 2 КК України, тобто неповерненні до місця відбування покарання особи, засудженої до обмеження волі, якій було дозволено короткостроковий виїзд, після закінчення строку виїзду.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин невеликої тяжкості, особу винного, який характеризується позитивно, раніше судимий і вчинив новий злочин під час відбування покарання.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 ч.1 п. 1 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 ч.1 п.1 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.
На підставі наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що менш суворий вид покарання буде не достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.ст. 71,72 КК України остаточне покарання обвинуваченому суд призначає за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного за вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 06.08.2012 року.
Цивільний позов у провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371,373-374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєні злочину, передбаченого ст. 390 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 06.08.2012 року та за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 до відбуття остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу обвинуваченому не обирати.
Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1