Справа №345/365/17
Провадження № 1-кп/345/101/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.08.2017 року м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, громадянина України, за ст. 185 ч. 3 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане із проникненням в інше приміщення.
Злочин вчинено при наступних обставинах
Так, на початку грудня 2016 року ОСОБА_3 знаходився на території гаражного АДРЕСА_2 , де через отвір у вхідних дверях гаража побачив автомобільні запчастини та інші вироби з металу. В той час, у нього виник умисел на незаконне викрадення цього майна.
Згодом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, шляхом пошкодження навісного замка, ОСОБА_3 проник в приміщення гаража, що за адресою АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , де відшукав і таємно викрав двигун дизельний двохциліндровий вартістю 20 800,00 гривень, двигун дизельний чотирьохциліндровий об`ємом 2300 см3 вартістю 10 400,00 гривень, чотири металеві оцинковані листи загальною вартістю 720 гривень. Після цього, гараж ОСОБА_6 зачинив на власний навісний замок, а викрадене переніс у свій гараж, що розміщений у тому ж гаражному масиві. Викрадені мотори продав, витративши виручені гроші на власні потреби, а листи металу залишив зберігати у своєму гаражі.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив крадіжку майна належного ОСОБА_6 , чим завдав останньому матеріальних збитків на загальну суму 31 920,00 гривень.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , 16.12.2016 року близько 01.00 год., відчинивши попередньо встановлений свій навісний замок, проник у вказаний гараж ОСОБА_6 і повторно викрав з нього металічну сушильну шафу розмірами 170X60X80 см із двома металічними решітками з її комплекту загальною вартістю 1 500,00 гривень, паяльну лампу вартістю 285,00 гривень, чотири металеві оцинковані підвіконники довжиною по 4 метри загальною вартістю 576,80 гривень, дві металеві банки автомобільної мастики вагою по 3 кілограми кожна, загальною вартістю 400,00 гривень, електричний кабель алюмінієвий, січенням 3x4 мм, довжиною 6 метрів загальною вартістю 36,00 гривень, які переніс у свій гараж.
Таким чином ОСОБА_3 вчинив крадіжку майна належного ОСОБА_6 , чим завдав останньому матеріальних збитків на загальну суму 2 797,80 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав частково, і підтвердив, що злочин вчинив при вищенаведених обставинах, з корисливих спонукань. Навісний замок він не пошкоджував, оскільки гараж був відкритий, та не проникав до нього. Умисел на викрадення майна у нього виник після того, як він зайшов у гараж. Викрадені речі переніс у свій гараж у тому ж гаражному масиві. Також зазначає, що викрадені двигуни були у розібраному вигляді. У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди він не визнає, оскільки дане майно, яке заявлене в цивільному позові він не викрадав і в обвинувачення йому не вмінено. Моральну шкоду визнає в повному обсязі.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому ним злочині у судовому засіданні підтверджена також сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:
-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що обвинувачений двічі проникав у його гараж та викрав речі, які переніс у свій гараж. Він особисто вистежив ОСОБА_3 . Обвинувачений йому шкоду не відшкодував, тому він наполягає на його суворому покаранні. Цивільний позов на суму 203 570,00 грн. матеріальної та 10 000,00 грн. моральної шкоди підтримує повному обсязі та просить його задоволити, оскільки вважає, що всі речі, які він вказує у цивільному позові, викрав у нього обвинувачений;
-показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду пояснив, що він має пункт прийому металобрухту. У нього працює ОСОБА_9 , який телефонував йому та пояснював, що прийшов один чоловік та хоче здати мотори. Через деякий час приїхали працівники поліції і склали акт. Людей, які приносять на здачу металобрухт він не бачить;
-показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що працює у ОСОБА_8 в пункті прийому металобрухту. До них прийшов обвинувачений та приніс два розібрані мотори, які хотів здати як металобрухт. Він повідомив про це по телефону ОСОБА_8 , та сказав обвинуваченому, щоб залишив мотори та приніс із собою паспорт та ідентифікаційний номер. Обвинувачений залишив мотори і більше не приходив. Згодом приїхали працівники поліції;
-відомостями, які вміщені у протоколах огляду місця події з фото таблицями (а.с. 55 56, 59 64), з яких вбачається місце вчинення злочину;
-відомостями, які вміщені у протоколі огляду від 20.12.2016 року (а.с. 65 67), якого вбачається місце виявлення дизельних моторів;
-відомостями, які вміщені в протоколі пред`явлення до впізнання від 06.01.2017 року (а.с. 69 71), з якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 впізнав обвинуваченого як особу, що приносила на металобрухт викрадені мотори;
-відомостями які вміщенні у довідках про вартість викрадених речей (а.с. 73 75).
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому ним злочині у судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, поєднане із проникненням в інше приміщенням.
Свідок ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, приводом не доставлений.
Статтею 143 КПК України передбачено, що у разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання.
Згідно рапорту дільничного офіцера поліції Калуського ВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_11 свідок ОСОБА_10 зі слів дружини знаходиться на сезонних роботах в Естонії, коли повернеться в Україну їй невідомо.
Отже, суд прийняв всі можливі заходи, передбачені чинним законодавством для забезпечення вказаного свідка у судове засідання.
Враховуючи наведене, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності свідка ОСОБА_10 на підставі наявних доказів, яких є достатньо для повного розгляду справи, і прокурор не заперечує проти цього.
Суд не приймає до уваги покликання захисника на те, що обвинувачений не розбивав гаражні двері та не проникав у гараж потерпілого, та просить перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст. 185 ч. 1 КК України, оскільки незаконне проникнення це входження або інше фізичне порушення меж житла, іншого володіння особи або приміщення, яке належить особі, що вчиняється безпосередньо або опосередковано, відкрито або таємно чи шляхом обману та здійснюється за відсутності законної підстави і без попередньої згоди володільця.
Аналізуючи досліджені докази, суд критично ставиться до часткового визнання своєї вини обвинуваченим, вважає покази обвинуваченого в частині невизнання свого незаконного проникнення до приміщення гаражу безпідставними та надуманими, з метою зменшити свою відповідальність за вчинений злочин.
За змістом ч.3 ст. 185 КК України, сховищем може бути будь-яке місце, яке призначене для постійного чи тимчасового зберігання майна і має засоби захисту від доступу сторонніх осіб (такими засобами можуть бути двері, обладнані чи не обладнані замком, огорожа тощо). Зі змісту цієї статті випливає, що проникненням в інше сховище є незаконне вторгнення до нього винної особи будь-яким способом, у тому числі й без подолання засобів захисту сховища, в даному випадку - дверей, які можуть бути як закриті на замок чи за допомогою іншого охоронного пристрою, так і відкриті.
В даному випадку вхід до гаражу потерпілого був обладнаний металевими дверима із навісним замком, що підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження. Навіть у тому випадку, якщо зазначені вхідні двері були не зачинені на замок, дії обвинуваченого є незаконним проникненням.
За вказаних обставин, покликання обвинуваченого на необхідність перекваліфікації його дій з ч.3 на ч.1 ст. 185 КК України, є безпідставні.
Крім того, суд вважає надуманими покликання сторони захисту про те, що умисел обвинуваченого на крадіжку виник вже після того, як він зайшов до гаражу, оскільки саме незаконне проникнення до будь-якого приміщення має певну мету, в даному випадку крадіжку чужого майна. Сторона захисту не надала доказів того, що обвинувачений зайшов в гараж без будь-якого злочинного наміру. Навпаки, в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження пред`явлене обвинувачення в повному обсязі.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений проник у гараж потерпілого без його згоди та викрав його майно, а тому дії обвинуваченого за ст. 185 ч. 3 КК України кваліфіковано вірно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного і обставини справи.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить часткове визнання вини обвинуваченим, каяття у вчиненому, часткове відшкодування шкоди потерпілому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи вимоги ст. 65 КК України щодо необхідності й достатності призначення покарання для виправлення особи та попередження нових злочинів, думку потерпілого, який наполягає на суворому покаранні, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливі при ізоляції його від суспільства і, що йому слід призначити покарання, передбачене санкцією ст. 185 ч. 3 КК України, у вигляді позбавлення волі.
При вищенаведених обставинах суд не вбачає можливості застосування відносно обвинуваченого ст. 69 чи ст. 75 КК України.
До вступу вироку в законну силу слід обрати ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав.
Розмір майнової шкоди позивач обґрунтовує тим, що обвинуваченим було викрадено майна на загальну суму 203 570,00 грн.
У судовому засіданні потерпілим не доведено того, що обвинувачений викрав у нього й інші речі, які не зазначені в обвинувальному акті, жодних доказів з приводу цього, суду не представлено.
Окрім цього, потерпілим не представлено жодних документів про вартість викрадених речей (чеків, накладних, тощо).
Також суд не приймає до уваги покликання потерпілого на рахунки ПП ОСОБА_12 про вартість двигунів, оскільки згідно довідки ПП ОСОБА_13 вартість викрадених двигунів становить 20 800,00 грн. та 10 400,00 грн.
Позивач також просить стягнути із відповідача 10 000,00 грн. моральної шкоди, яку визнає обвинувачений, та обґрунтовує тим, що внаслідок вчинення відносно нього злочину, у нього змінився звичний для нього спосіб життя, що привело до моральних страждань. Придбати такі запчастини він немає можливості через матеріальне становище. Все це негативно впливає на його самопочуття та викликає душевні страждання. Моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого, потерпілому ОСОБА_6 було завдано збитків на загальну суму 34 717,80 грн.
Також позивачем доведено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, у нього змінився звичний для нього спосіб життя, що привело до моральних страждань. Придбати такі запчастини він немає можливості через матеріальне становище. Все це негативно впливає на його самопочуття та викликає душевні страждання.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задоволити повністю на суму 10 000,00 грн.
У задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.
Також із обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути 1600,00 грн. судового збору в користь Державної судової адміністрації та в користь позивача 600,00 грн. за надання правової допомоги.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 65 КК України, суд,
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим за ст. 185 ч. 3 КК України призначити покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 09.00 год. 17 серпня 2017 року.
Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту із зали суду.
-дизельні двигуни, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_8 на території ТзОВ Каммет повернути потерпілому ОСОБА_6 ;
-навісний замок із ключем, який знаходиться в камері зберігання речових доказів знищити;
-решту речей, згідно постанови слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано Франківській області, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 повернути йому ж.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 10 000,00 грн. моральної шкоди та 600,00 грн. за надання правової допомоги.
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 1600,00 грн. судового збору в користь Державної судової адміністрації.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: