ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005542 від 26.08.2016 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , розлученого, на утриманні дітей не має, працюючого робочим ПП ОСОБА_4 , раніше судимого:

- 9.03.1994 Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 81 ч. 3 КК України (1960) на 3 роки позбавлення волі з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 13.04.1995 Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 140 ч. 3, ст. 43 КК України (1960) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнений УДО на 1 рік 8 місяців 26 днів;

- 23.05.1997 Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 141 ч. 2, ст. 43 КК України (1960) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнений УДО на 1 рік 2 місяці 17 днів;

- 01.11.1999 Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 198-2 ч. 2, 101 ч. 1 та ч. 3, 222 ч. 3, 42, 43 КК України (1960) на 8 років 6 місяців позбавлення волі; 10.10.2005 звільнений УДО на 2 роки 15 днів;

- 12.07.2007 Черняхівським районним судом Житомирської області за ст. 309 ч. 2, 71 КК України (2001 р.) на 2 роки 2 місяці позбавлення волі;

- 07.11.2007 Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України (2001 р.) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнений УДО на 6 місяців 11 днів;

- 26.11.2010 Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 187 ч. 1 КК України на 3 роки позбавлення волі; звільнений УДО на 3 місяці 17 днів;

- 10.08.2012 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі, 30.03.2015 звільнений УДО на 1 рік 2 місяці 13 днів;

по обвинуваченню за ст. 190 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2016 року близько 20 години у ОСОБА_8 , який перебував на території стадіону ЗОШ № 28, по вулиці Маршала Рибалки, 17, в м. Житомирі, виник з корисливих мотивів злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 , а саме мобільного телефону марки «IPhone 4S», в корпусі білого кольору, який знаходився в її жіночій сумці, що лежала на лаві. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , дочекавшись поки ОСОБА_7 відійде на безпечну відстань від свої сумки, із вказаної сумки відкрито викрав мобільний телефон марки «IPhone 4S», в корпусі білого кольору, та утримуючи його при собі з місця вчинення злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на суму 2680 грн. 00 коп..

10 листопада 2016 року близько 16 години у ОСОБА_8 , який знаходився поблизу будинку № 3 по вул. Рильського в м. Житомирі, виник з корисливих мотивів злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме: мобільним телефоном торгівельної марки «Lenovo», моделі «А2010», який належить раніше незнайомій йому ОСОБА_6 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 попросив ОСОБА_6 надати вказаний мобільний телефон для здійснення термінового телефонного дзвінка, при цьому повідомив останній неправдиві відомості про те, що поверне мобільний телефон після закінчення розмови, хоча наміру повертати його власниці не мав.

В свою чергу, ОСОБА_6 , будучи помилково впевненою в правильності та добросовісності дій ОСОБА_8 , не здогадуючись про його злочинні наміри, добровільно надала останньому належний їй мобільний телефон торгівельної марки «Lenovo», моделі «А2010», для нібито здійснення телефонного дзвінка. Отримавши у вказаний спосіб дане майно, ОСОБА_8 місце вчинення злочину залишив, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2000 грн..

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч. 2 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 2 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_8 вказав, що дійсно попросив у потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон для телефонного дзвінка, але не мав наміру його повертати, а тому пішов з ним. Щодо подій викрадення майна ОСОБА_7 , то вказав, що телефон підняв з землі біля речей потерпілої, але не повернув, хоча вона і говорила про це. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила, що обвинувачений попросив у неї мобільний телефон, щоб подзвонити, а коли вона йому його віддала, він пішов, телефон їй не повернуто.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину щодо шахрайства, не оспорює їх, позиція його є добровільною, не оспорюють їх і інші учасники провадження, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку відповідно до вимог ст. 349 КПК України.

Стосовно викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 , то суд вважає, що дослідженими доказами підтверджено вчинення обвинуваченим злочину відкритого викрадення майна. Так потерпіла ОСОБА_7 вказала в своїх показаннях, що вона з дитиною перебувала на майданчику школи, поряд з нею була її знайома, яка в цей же день і познайомила її та ОСОБА_8 при собі вона мала сумку з дитячими речами, в яку поклала мобільний телефон, яким користувалася. Коли дитина відійшла від неї метрів за 20, вона залишила сумку на лавці та пішла за дитиною, в цей час знайома теж відійшла. Знаходячись біля дитини вона побачила, що ОСОБА_10 щось шукає в сумці, вона почала йти до нього, але він відійшов в сторону, підійшовши до лавки побачила одяг дитини штанці з костюму - на землі, подивившись в сумку виявила відсутність телефону, а тому сказала ОСОБА_10 повернути його, але він пішов, вона намагалася піти за ним, але не змогла це зробити із-за дитини, на її звернення ОСОБА_10 не реагував. На даний час телефон їй не повернуто.

Обираючи вид та розмір покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, вказані у ст. 65 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину. Пом`якшуючими обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину.

При призначенні виду та розміру покарання суд також враховує, що обвинувачений вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин, характеризується за місцем проживання посередньо, розкаюється у вчиненому, а тому суд вважає, що оскільки покарання має на меті також і виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню інших злочинів, вид та розмір покарання можна обрати не у максимальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті. Суд також враховує і поведінку обвинуваченого на досудовому розслідуванні, який сприяв у розкритті злочинів, потерпілі не настоюють на суворому покаранні, а тому з урахуванням пом`якшуючих обставин суд вважає за можливе обрати покарання не в максимальному розмірі санкції вказаних статей, але в умовах ізоляції від суспільства.
Арешт на майно обвинуваченого не накладався. Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Цивільні позови потерпілих про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок злочину підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ст. 186 ч. 2, ст. 190 ч. 2 КК України, та призначити покарання:

- за ст. 190 ч. 2 КК України - 3 роки обмеження волі,

- за ст. 186 ч. 2 КК України - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складення визначити остаточне покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 20 лютого 2017 року.

Запобіжний захід тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити в силі. Зарахувати в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення до вступу вироку в законну силу відповідно до вимог ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілих на відшкодування матеріальної шкоди:

ОСОБА_7 3400 (три тисячі чотириста) грн.

ОСОБА_6 2000 (дві тисячі) грн..

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення, засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя