УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 486/871/17
Провадження № 1-кп/486/107/2017
19 серпня 2017 року Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 ознайомившись із матеріалами кримінального провадження №0000739 від 05.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК.

В С Т А Н О В И В:
09 серпня 2017 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт №486/871/17 у кримінальному провадженні №0000739 від 05.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 185 КК України разом із угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 08.08.2017 року.

09 серпня 2017 року протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями кримінальне провадження №0000739 від 05.08.2017 року розподілено не було.

15 серпня 2017 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями кримінальне провадження №0000739 від 05.08.2017 року розподілено у провадження судді ОСОБА_1

16 серпня 2017 року реєстром передачі справ кримінальне провадження передано судді ОСОБА_1 .

Згідно письмової відповіді адміністрації суду від 18 серпня 2017 року №42/17 секретар з кримінальних справ не здійснював розподіл даного кримінального провадження з 10 по 15 серпня 2017 року на підставі усного розпорядження керівника апарату суду ОСОБА_3 , що вказує на порушення вимог КПК України.

Кримінальне провадження передано не в законний спосіб, тобто, не в спосіб визначений законом.

Адміністрація суду в порушення вимог ст.35 КПК України, ст.152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Положення про автоматизовану систему документообігу у суді порушує розумні строки розгляду кримінального провадження та втручається в діяльність судді ОСОБА_1 щодо здійснення правосуддя.

Керівник апарату суду ОСОБА_3 в порушення ст.152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Положення про автоматизовану систему документообігу у суді зловживаючи службовим становищем без законних на те правових підстав втрутилася у діяльність судді та надала усне розпорядження підлеглим не розподіляти кримінальне провадження до виходу судді ОСОБА_1 із щорічної основної та додаткової відпустки.

За ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наявні в матеріалах кримінального провадження письмова відповідь керівника апарату суду ОСОБА_3 , протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2017 року, протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2017 та довідка головного спеціаліста по роботі з персоналом від 09.08.2017 року доводить факт того, що адміністрація суду вирішила що кримінальне провадження №0000739 від 05.08.2017 року повинна розглядати виключно суддя ОСОБА_1 .

З огляду на те, що з 31 грудня 2015 року Україна займає перше місце за кількістю справ, які перебувають на розгляді у Європейському суді та кількість ухвалених ним рішень проти України на суму 639981892,09 тис. грн. була сплачено з державного бюджету у 2015 році.

Суддя дійшла висновку, що з метою уникнення несправедливого провадження, що вбачається з невідповідністю п.1 ст.6 Конвенції гарантіям справедливого суду щодо незалежності та безсторонності суду.

З огляду на практику ЄСПЛ та рішень суду постановлених проти України: Бочан проти України 03.08.2007 року, Бочан проти України №2 05.02.2015року, Олександр Волков проти України 09.01.2013 року, Совтрансавто-Холдинг проти України від 25.02.2002 року, Агрокомплекс проти України від 06.10.2011 року, щодо порушення державою п.1 ст. 6 Конвенціїї незалежності та неупередженості суддів та наслідки.

Європейський суд з прав людини у рішенні Агрокомплекс проти України від 06.10.2011 року п. 136. У цьому зв`язку Суд підкреслює, що обсяг зобов`язань Держави щодо забезпечення розгляду „незалежним та неупередженим судом у розумінні п. 1 Статті 6 Конвенції не обмежується судовою гілкою влади. Цей обсяг зобов`язань також покладає обов`язки на виконавчі, законодавчі та будь-які інші органи Держави, незалежно від їх рівня, поважати та виконувати рішення та постанови судів, навіть якщо ці органи не погоджуються з ними. Таким чином, повага із боку Держави до повноважень судів є невід`ємною передумовою впевненості суспільства у судах і, у більш широкому сенсі, верховенства закону. Для того, щоб це відбулося, конституційних гарантій незалежності та неупередженості судової гілки влади є не досить. Ці гарантії мають бути ефективно впроваджені у повсякденну поведінку та поводження органів влади.

п. 137. Далі Суд відмічає, що незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним від неналежного впливу, причому не тільки зовнішнього, але й із боку самої судової системи. Внутрішня незалежність судової гілки влади означає, що суддям не повинні наказувати та на них не повинні здійснювати тиск інші судді або ті особи, що мають адміністративні повноваження у суді, такі, як, наприклад, голова суду. Відсутність достатніх запобіжних заходів, якими забезпечувалася б незалежність суддів всередині самої судової системи і, зокрема, від їх судового керівництва, може дати Суду підстави зробити висновок, що сумніви Зявника щодо незалежності та неупередженості суду можуть вважатися об`єктивно виправданими (див. рішення у справі Парлов-Ткалчіч проти Хорватії (Parlov-Tkalcic v. Croatia), no. 24810/06, § 86, 22 грудня 2009 р., з подальшими зауваженнями).
Окрім того існує ще одна об`єктивна причина для самовідводу в зв`язку з тим, що в даному кримінальному провадженні приймає участь захисник ОСОБА_4 .

Суддя, дотримуючись принципу верховенства права та з огляду на розумні строки розгляду кримінального провадження, на елемент права, такий як, право на справедливий судовий розгляд, вважає за необхідним заявити самовідвід в зв`язку з тим, що 23 березня 2017 р. приблизно 8.30 годині вона була свавільно затримана в своєму службовому кабінеті, який розташований на першому поверсі будівлі суду за адресою: вул. Дружби Народів 3-А в м. Южноукраїнську Миколаївської області, співробітниками УЗЕ в Миколаївській області.

Свавільні дії працівників УЗЕ в Миколаївській області змусили суддю звернутися за правовою допомогою для реалізації своїх конституційних прав до захисника, який на той період часу знаходився географічно найближче до приміщення суду, а саме до адвоката ОСОБА_4 з якою суддя уклала договір про надання правової допомоги і на даний час захисник ОСОБА_4 є захисником у всіх її справах, які перебувають у судах.

З суддею ОСОБА_1 23.03.2017 року укладено договір про надання правової допомоги та відповідно до ордеру № 61466 від 23.03.2017 року, з захисником ОСОБА_4 , яка також є захисником у даній цивільній справі, то даний факт виключає подальший розгляд цивільної справи під головуванням судді ОСОБА_1 так як захисник ОСОБА_4 представляла інтереси судді ОСОБА_1 у справах :№ 482/567/17-п; №475/396/17.

14 липня 2017 року рішенням №1 зборів судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області внесено зміни до Засад використання автоматизованої системи документообігу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області в ряд його пунктів та до п. 16 «У випадку задоволення самовідводу у кримінальному провадженні, дане кримінальне провадження підлягає повторному авторозподілу за умови можливості здійснення авто розподілу між суддями. У разі наявної в КП «Д-3» інформації, що кримінальне провадження не може бути розподілено ( інші судді раніше розглядали дане кримінальне провадження, відведені та подібні підстави) тоді ухвала про заявлення та задоволення самовідводу реєструється як заява про самовідвід (1-кс), підлягає авто розподілу та розгляду в порядку параграфу 6 КПК України».

При ухваленні даного рішення приймали участь три судді: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

Правова позиція судді ОСОБА_1 щодо вирішення питання самовідводу не змінилася, яка ґрунтується на вимогах національного та міжнародного права та є послідовною (486/835/16-к; 486/684/16-к; 486/883/16-к; 486/337/17; 484/176/16-к; 486/496/17, 486/939/16-к).

Судова система, яка функціонує під владою права, як охоронець і вартовий права, відіграє важливу роль в усуненні конкретних порушень Закону. А судді в незалежності від інстанції зобов`язанні виступати потужним засобом соціальних змін, коли їх діяльність спрямована на охорону верховенства права. Будь-яка реформа права у сфері права, у тому числі судова реформа, що відбувається в межах процесу демократизації, має робити акцент на забезпечення прав людини.

Згідно ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Створення суду на підставі закону (законність суду) передбачає здійснення правосуддя спеціальним встановленим законом юрисдикційним органом - судом, який уповноважений на підставі норм вирішувати питання, відповідно до його компетенції. Вимога законності поширюється також і на законність складу суду в кожній справі і є елементом права на справедливий судовий розгляд.

На глибоке переконання судді з урахування судової практики процесуальне рішення про самовідвід повинно оформлятися процесуальним документом у вигляді ухвали відповідно до ст. 369 КПК України.

Прийняте суддею рішення про самовідвід є процесуальним рішенням, яке відповідно до основних засад судочинства не повинно підлягати процесуальному перегляду іншим суддею.

Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, як домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ.

Керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ, ст.ст. 1,8,9, 369,371,372 КПК України, суддя
У Х В А Л И В :
Відвести суддю ОСОБА_1 від розгляду кримінального провадження №486/871/17, №0000739 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України разом із угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 08.08.2017 року.

Повернути кримінальне провадження №486/871/17, №0000739 до секретаріату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для виконання вимог ст. 35 КПК України з дотриманням вимог ст. 9 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1