Справа № 350/797/17
Провадження № 1-кп/350/83/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Рожнятів обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000209 внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 24 травня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи будь-якого дозволу на користування ділянкою надр, що передбачено ст. 19 Кодексу України про надра, 24 травня 2017 року, приблизно о 13 год. 00 хв. в урочищі «Явір» біля села Ясень Рожнятівського району Івано-Франківської області, умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням екскаватора марки «ЭО-2621В» р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , із берега ріки Лімниця у межах ландшафтного заказника місцевого значення «Ріка Лімниця з водоохоронною смугою вздовж берегів шириною 100 м.», створеного рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради народних депутатів від 15.01.1979 року № 13 «Про затвердження заповідних урочищ та заказників місцевого значення», що згідно ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» є об`єктом природно-заповідного фонду, здійснив видобуток піщано-гравійної суміші об`ємом 1,15 куб.м., в якій кількість гравію становить не менше 33,7%, і яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 року № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» є піщано-гравійною сумішшю та належить до корисних копалин загальнодержавного значення, завантажив її на автомобіль марки ГАЗ-САЗ н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , з метою вивозу з місця забору за межі вказаного заказника для власних потреб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 240 КК України, оскільки він своїми діями вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення на території природно-заповідного фонду.

14 червня 2017 року у даному кримінальному провадженні, між прокурором Рожнятівського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 240 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 11900 грн.

Вказані вид, міра покарання визначені сторонами угоди з врахуванням ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження, характеру і тяжкості обвинувачення, каяття обвинуваченого.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачений та його захисник підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 240 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості злочину та характеризуючим даним особи обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненному злочині, активно сприяв його розкриттю, позитивно характеризується за місцем проживання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 14.06.2017 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Оскільки в кримінальному провадженні проведена експертиза, вартість якої становить 2379 грн. 52 коп., зазначену суму слід стягнути з ОСОБА_5 в користь Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 14 червня 2017 року, укладену між прокурором Рожнятівського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 11900 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_5 в користь Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України 2379 грн. 52 коп. (дві тисячі триста сімдесят дев`ять гривень 52 копійки) витрат на проведення експертизи.

Речові докази: екскаватор марки «ЭО-2621В» р.н. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_2 ; автомобіль марки ГАЗ-САЗ н.з. НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 ; піщано-гравійну суміш в об`ємі 1,15 куб.м. та її зразки конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1