Справа №295/1319/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2017 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
при секретарі с/з ОСОБА_2 ,
В судовому засіданні представник ТОВ «Полімерконструкція ЛТД» підтримав вимоги скарги з підстав, у ній викладених, просив їх задовольнити. Крім цього додав, що слідчим не були проведені негласні слідчі дії щодо перевірки обізнаності ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження, не проведені обшуки за фактичним місцезнаходження та юридичною адресою ПП «АМТ», не надано належної оцінки експертному висновку ДП «ДІСЕД». Також зазначив, що всі постанови державних виконавців про накладення арешту на банківські рахунки боржника були отримані банками майже одразу крім однієї, яка була отримана АТ «Укрексімбанк» майже через півроку після її винесення і увесь цей час ОСОБА_5 користувався даним рахунком та отримував прибуток, що свідчить про недбалість в діях державного виконавця. Звертав увагу на те, що неналежне виконання своїх дій державними виконавцями відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підтверджує і лист начальника ВДВС.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги пославшись на те, що досудове розслідування було проведено повно і об`єктивно та діях ОСОБА_5 , а також посадових осіб Корольовського ВДВС не встановлено ознак складу кримінального правопорушення. Своєчасність направлення до банків постанов про арешт коштів на рахунках підтверджується журналами вихідної кореспонденції ВДВС, однак у зв`язку із чим одна із таких постанов не вчасно надійшла до АТ «Укрексімбанк» встановити не вдалось у зв`язку зі знищенням реєстрів вихідної кореспонденції за закінченням терміну зберігання. Оскільки кримінальні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена статтями 367 й 382 КК України не є тяжкими, то й негласні слідчі дії не проводились. Крім того прокурор вказав, що висновок аудиторської перевірки не брався до уваги органом досудового розслідування, оскільки аудиторська перевірка проводилась за замовленням ТОВ «Полімерконструкція ЛТД». Доказів, що ОСОБА_5 отримував особисто від державних виконавців документи, винесені в рамках зведеного виконавчого провадження слідством не здобуто. За словами прокурора, боржник не відкривав нових банківських рахунків після накладення арешту на попередні рахунки, не відчужував майно, а не виконати своєчасно рішення суду фактично не дозволяв майновий стан ПП «АМТ».
Слідчий СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду скарги згідно ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника ТОВ «Полімерконструкція ЛТД» та прокурора, вивчивши й дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скарги, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідальність за ст. 367 КК настає лише в тому разі, коли службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином. Така можливість зумовлена об`єктивними (адекватний обсяг роботи, правомірна поведінка інших працівників тощо) та суб`єктивними факторами (досвід і кваліфікація службової особи, рівень її освіти, можливість забезпечити повний обсяг роботи та її належну якість).
Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого статтею 367 КК України, характеризується необережністю у формі злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Злочинна самовпевненість у цьому злочині полягає в тому, що винний передбачає можливість настання суспільно небезпечних наслідків, які є результатом недотримання спеціальних правил, що регламентують службову діяльність службових осіб (правила проведення ревізій, інвентаризацій, відпуску і прийому товарно-матеріальних цінностей тощо).
Злочинна недбалість характеризується тим, що службова особа не передбачає, що в результаті недотримання спеціальних правил, які регламентують службову діяльність, може бути завдано істотної шкоди (тяжких наслідків), хоча повинна була і могла це передбачити.
У випадку вчинення умисної бездіяльності службовою особою (за умови наявності істотної шкоди) таке діяння не можна кваліфікувати за ст. 367 КК, оскільки службова недбалість може вчинятися лише необережно.
Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови та з огляду на зібрані в ході досудового розслідування докази, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя погоджується із твердженням слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, стосовно службових осіб Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ (Корольовського ВДВС м. Житомир) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Слідчий суддя критично сприймає посилання представника ТОВ «Полімерконструкція ЛТД» в судовому засіданні на постанову №6/7.22/3.1/2016 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 14.12.2016 як доказ наявності в діях (бездіяльності) службових осіб Корольовського ВДВС ознак складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 367 КК України, оскільки проведеною перевіркою не було встановлено порушень в діях державних виконавців при винесенні постанов про арешт коштів боржника та їх направленні до банківських установ (т. 6 а.с. 130-136).
У той же час слідчий суддя не погоджується із висновком слідчого про наявність підстав для закриття кримінального проведення за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, стосовно керівника ПП «АМТ» ОСОБА_5 та вважає його передчасним, неповним з огляду на наступне.
Так, слідчий ОСОБА_3 у оскаржуваній постанові зазначає, що в ході проведення досудового розслідування фактів, які б підтверджували те, що керівник ПП «АМТ» ОСОБА_5 умисно ухиляється від виконання рішень суду, при цьому маючи можливість їх виконати, встановити не вдалось.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України характеризується вчиненням діяння з: 1) невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили; 2) перешкоджання виконанню вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили.
Невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили - це бездіяльність особи в частині виконання зобов`язань, які виникають на підставі відповідних судових актів, прийнятих судами загальної юрисдикцій або Конституційним судом України.
Невиконання може мати завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо).
Перешкоджання виконанню вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили передбачає вчинення дій, які спрямовані на створення відповідних умов щодо неможливості чи суттєвого ускладнення виконання судових актів.
Способи невиконання або перешкоджання можуть бути різними й на кваліфікацію не впливають.
На переконання слідчого судді, прийнявши рішення про закриття провадження відносно керівника ПП «АМТ» ОСОБА_5 слідчий не пересвідчився та не надав належної оцінки обставинам повідомлення керівника боржника про наявність відкритого виконавчого провадження, а також про попередження останнього про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення з огляду на те, що безпосередньо сам ОСОБА_5 від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України відмовився (т. 4 а.с. 63).
Як вбачається зі змісту постанови про закриття кримінального провадження, неодноразово допитаний державний виконавець ОСОБА_7 вказав, що виконавче провадження про стягнення коштів з ПП «АМТ» на користь ТОВ «Полімерконструкція ЛТД» перейняв від державного виконавця ОСОБА_8 , який його відкривав, та накладав арешт на майно та кошти боржника 12.11.2012. Свідок ОСОБА_7 пояснив, що про відкриття виконавчою провадження керівник ПП «АМТ» ОСОБА_5 повідомлений належним чином, згідно повідомлення про вручення вказану постанову отримала уповноважена особа боржника Сімон.
Доказом того, що особа із прізвищем « ОСОБА_9 » працювала у ПП «АМТ» слугують відомості про працівників даного підприємства, наведені Житомирською об`єднаною податковою інспекцією у листі від 19.10.2016 (т. 4 а.с. 144-147).
Встановлення даних обставин, на думку слідчого судді, має відношення для перевірки наявності ознак суб`єктивної та об`єктивної сторін злочину, передбаченого статтею 382 КК України.
Також слідчим суддею встановлено, що в оскаржуваній постанові слідчий посилається на висновок судового експерта ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_10 , відповідно до змісту якого станом на 31.12.2012 на балансі ПП «АМТ» обліковувались активи загальною вартість 2 123 000 грн., що дозволяло ПП «АМТ» погасити заборгованість перед ТОВ «Полімерконструкція ЛТД» у розмірі 830 254,09 грн. шляхом передачі права власності на основні засоби та відступлення прав вимоги боргу на дебіторську заборгованість. В той же час в мотивувальній частині висновку жодного переліку майна, яке ПП «АМТ» могло передати ТОВ «Полімерконструкція ЛТД» не наведено.
Як стверджує слідчий у постанові, з метою роз`яснення зроблених висновків допитано судовою експерта ОСОБА_11 , який повідомив, що свої висновки робив лише на балансових відомостях ПП «AMТ». Оскільки балансові відомості не містять відомостей про структуру основних засобів, вказати яке саме майно ПП могло передати повідомити не зміг (т. 3 а.с. 280-283).
Натомість слідчим суддею звернуто увагу на те, що будучи допитаним в якості свідка судовий експерт ОСОБА_11 пояснив, що не зміг відповісти на питання про структуру та склад основних засобів ПП «АМТ», оскільки поставлене слідчим у постанові про призначення експертизи питання не вимагало встановлення пооб`єктного переліку активів, якими ПП «AMТ» могло погасити борг перед ТОВ «Полімерконструкція ЛТД». У зв`язку із цим дослідження структури основних засобів, що обліковуються на балансі ПП, не проводилось.
Таким чином з`ясувати структуру та склад основних засобів ПП «АМТ», а відтак і перевірити фінансову можливість ПП «АМТ» погасити борг, слідчий міг шляхом призначення ще однієї судової економічної експертизи, поставивши перед судовим експертом відповідне питання.
З огляду на викладене вище слідчий суддя приходить до висновку про передчасність прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки слідчим не були в повному обсязі встановлені всі обставини справи, які підлягають доказуванню у даному провадженні та не надана належна оцінка зібраним в ході досудового розслідування доказам.
За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування може бути, зокрема про скасування рішення слідчого, що передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 91, 92, 94, 110, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дні його оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1