Номер провадження: 11-кп/785/658/17
Номер справи місцевого суду: 511/290/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.03.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001358 від 03.11.2016 року відносно ОСОБА_10 , обвинуваченої за ч.4 ст.187 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків,

встановив:
10.02.2017 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001358 від 03.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.03.2017 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків. Суд мотивував своє рішення невідповідністю обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке повинно містити місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотиви кримінального правопорушення, а також розмір шкоди, спричиненої злочином, мають істотні протиріччя, неповні та не коректні, що може свідчити про суперечливість правової кваліфікації дій обвинуваченої. Крім того, суд послався на те, що незрозуміло зазначено мотив та мету злочинних дій ОСОБА_10 , а також момент виникнення у неї умислу на заволодіння чужим майном.

Викликає сумнів у суду також і зазначена в обвинувальному акті сума завданої потерпілій шкоді в перерахунку на білоруські рублі, оскільки в обвинувальному акті не зазначено, якими купюрами в білоруських рублях на суму 30 000 білоруських рублів заволоділа обвинувачена ОСОБА_10 зразка 2000 року чи 2009 року, у зв`язку з чим незрозумілим залишається механізм визначення їх грошових еквівалент в гривнях України на суму 403 121 грн. 40 коп. Між тим, орган досудового розслідування кваліфікує дії ОСОБА_10 за кваліфікуючою ознакою вчинення розбою у великих розмірах.
На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною у зв`язку з допущеними судом істотними порушеннями вимог КПК України, просить її скасувати і направити обвинувальний акт на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки в ньому чітко викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке містить вказівку на місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотиви кримінального правопорушення, а також розмір шкоди, спричиненої злочином.
Прокурор вважає, що посилаючись на необґрунтованість зазначеного у обвинувальному акті розміру завданої шкоди, суд вийшов за межі обсягу питань, які можуть бути з`ясовані під час підготовчого судового засідання, оскільки фактично здійснив дослідження доказів, а саме - Указу президента Білорусі від 01.07.2016 року №450 "Про проведення деномінації офіційної грошової одиниці Республіки Білорусь".
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги частково, вважає висновки суду в ухвалі суду щодо розміру шкоди не входить в компетенцію суду на даній стадії, просив задовольнити апеляційну скаргу; пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши обвинувальний акт та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

У відповідності з положеннями ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Наведені вище вимоги щодо обвинувального акту органом досудового розслідування, при його складанні дотриманні. Обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, а тому посилання суду на порушення вимог ст.291 КПК України щодо не висунення обвинувачення, є безпідставними, оскільки обвинувачення висунуте в порядку передбаченому КПК України та сформульовано в обвинувальному акті, із зазначенням у ньому обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 91 КПК України. Що стосується змісту формулювання обвинувачення в частині визначення розміру завданої шкоди, то воно викладено органом досудового розслідування в тому виді, в якому він вважає за необхідне, а суд, на даній стадії не має права давати оцінку доведеності цього обвинувачення.
Таким чином, з урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.407 КПК України, ухвала районного суду підлягає зміні, а зазначені вказівки районного суду про порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту, які викладені абзацах №№ 18, 19, 20 оскаржуваної ухвали, підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали районного суду.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені інші обставини, які унеможливлювали призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_10 , але на які районний суд не звернув уваги, та, приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, не зазначив в своїй ухвалі.

Як убачається з обвинувального акту по даному кримінальному провадженню, виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення містять посилання на докази, які є в розпорядженні органу досудового розслідування, зокрема на висновок судово-медичної експертизи, що суперечить вимогам ч.4 ст.291 КПК України.

Наведене порушення свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, що, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, ст.9 ч.6, ст.ст. 21, 22, ч.4 ст.291 КПК України, визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог КПК України, яке фактично нівелює принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, а з урахуванням положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 291, 376, 404, 405, 407, 408, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.03.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001358 від 03.11.2016 року відносно ОСОБА_10 , обвинуваченої за ч.4 ст.187 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали районного суду посилання на недоліки обвинувального акту як на обставини, які викладені в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду абзаци №№ 18, 19, 20.

Доповнити мотивувальну частину ухвали районного суду недоліками обвинувального акту, які є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, встановленими апеляційним судом, які викладені в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4