Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/41/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 186 (82, 86-1, 141) Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2017 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.03.1996 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 141, ст. 44 КК України до покарання у виді 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.46-1 К України відстрочити покарання на 2 роки;

- 13.12.1996 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст.42, 43 КК України, до покарання у виді 2 роки позбавлення волі;

- 05.02.1999 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 12.06.2003 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі;

- 29.06.2006 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 11.05.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000911 від 24.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, строком на 60 днів, тобто з 16 год. 00 хв. 24.01.2017 року до 16 год. 00 хв. 24.03.2017 року.

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням, яке погоджене з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000911 від 24.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 , повідомлено про підозру в тому, що 23.01.2017 року близько 19 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_10 , перебуваючи навпроти 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи цілеспрямовано, з корисливих спонукань та переслідуючи мету наживи, підійшов до потерпілого ОСОБА_11 та почав наносити удари кулаками по голові потерпілому, внаслідок чого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 шляхом зняття з ОСОБА_11 шкіряних берців, чорної дублянки, сумки чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 950 грн. та мобільний телефон, відкрито заволоділи вищевказаними речами, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 5 150 грн.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2017 року вказане клопотання слідчого було задоволено та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з з 16 год. 00 хв. 24.01.2017 року до 16 год. 00 хв. 24.03.2017 року.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що матеріали клопотання містять достатні дані про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею враховано обставини визначені, у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, остання судимість не погашена, вчинив нове умисне, корисливе, тяжке кримінальне правопорушення, згідно довідки з «Армор» підозрюваний схильний до вжиття алкогольних напоїв, саме вжиття таких напоїв стало підставою за його твердженням до вчинення злочину.

Однак, беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , його особу, а також ураховуючи його матеріальний стан, слідчий суддя відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначив заставу 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 32 000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, змінити ухвалу слідчого судді районного суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно його підзахисного та обрати йому альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 з 08 години вечора по 7 му годину ранку або особисте зобов`язання,

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилаючись на практику Європейського суду з прав людини вказує на те, що слідчий суддя при вирішенні питання про обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не дав належної оцінки характеризуючим його особу даним, а саме віку, стану здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця проживання, сімейного стану, наявність неповнолітнього сина.

Вважає, шо доводи слідчого, викладені в клопотанні про те, що перебуваючи на свободі існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, знищення, сховання або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, та вплив на свідків не підтверджено жодними доказами.

Також стверджує, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України. Крім того, ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий в своєму клопотанні не довели наявність ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наголошує на тому, що при затриманні до його підзахисного було застосоване фізичне насильство, внаслідок чого він потребує медичної допомоги, у зв`язку з чим просить забезпечити невідкладне проведення його судово-медичного обстеження та доручити відповідному органу досудового розслідування провести перевірку по факту перевищення службових повноважень службових осіб поліції, які приймали участь в його затриманні.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї підозрюваний ОСОБА_8 просить змінити ухвалу слідчого судді районного суду від 26.01.2017 року і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 з 08 години вечора по 7 му годину ранку або особисте зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог, окрім доводів, які викладені в апеляційній скарзі захисника зазначає, що в нього на утриманні знаходиться малолітня дитина та хвора дружина та він є єдиним годувальником сім`ї.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги з доповненнями, просили ухвалу слідчого судді районного суду змінити і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами клопотання, оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена та проголошена 26.01. 2017 року.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду захисником подано до суду апеляційної інстанції 01.02.2017 року, з порушеним 5-ти денним строком на апеляційне оскарження.

При цьому, колегія судді вважає, що беручи до уваги, що апелянт подав апеляційну скаргу з незначним порушенням строку апеляційного оскарження (один день), з тим, щоб не порушувати його право на апеляційне оскарження рішення слідчого судді, строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2017 року слід поновити.

До почату судового розгляду апеляційних скарг, підозрюваним ОСОБА_8 було подано колегії суддів заяву про вчинення працівниками поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області стосовно нього кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи, які викладені в заяві ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст.ст.2, 9 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Зі змісту ч. 6 ст. 206 КПК України слідує, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя, суд зобов`язані зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та , зокрема, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Отже, враховуючи те, що перевірка заяв повинна проводитьсь неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ «Захаркін О.М. проти України» від 24 червня 2010 року, а також те, що при наявності підстав вказані ОСОБА_8 обставини можуть бути розцінені як кримінально-каране діяння, однак суд апеляційної інстанції, в силу своїх повноважень, позбавлений можливості самостійно перевірити відповідність вказаних ним обставин дійсності, у зв`язку з чим колегія суддів вважає необхідним доручити проведення перевірки, в установленому законом порядку, заяви підозрюваного про застосування до нього під час затримання фізичного насильства прокурору Кіровоградської області.

Вирішуючи питання доцільності з процесуальної точки зору застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіркою матеріалів клопотання, колегією суддів встановлено, що слідчий суддя районного суду дійшов правильного висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, слідчий суддя в ухвалі хоча і не вказав, але належно врахував, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 23.01.2017 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 24.01.2017 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2017 року за участю ОСОБА_11 .

Також, колегія суддів приймає до уваги, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 є тяжким, санкцією частини даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Крім того, слідчим суддею враховано обставини, передбачені ст. 178 КК України, а саме, те, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи незняту та непогашену судимість, знову скоїв умисний корисливий злочин, згідно довідки з «Армор» підозрюваний схильний до вжиття алкогольних напоїв, на час вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, перебував в стані алкогольного сп`яніння,

При розгляді клопотання в апеляційному порядку встановлено, що слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 не вказав, що підозрюваний одружений, має на утриманні малолітнього сина, має постійне місце реєстрації та проживання, але належно урахував, вказані обставини.

Однак, враховуючи серйозність висунутої проти нього підозри, що свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Доводи апеляційних скарг підозрюваного та захисника про те, що слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 не дав належної оцінки характеризуючим його особу даним, а саме віку, стану здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця проживання, сімейного стану, наявність неповнолітнього сина, на переконання колегії суддів, жодним чином не спростовують висновки суду про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого та не можуть бути підставами для зміни міри запобіжного заходу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що слідчим не надано жодних доказів, які б підтверджували намір підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення є необґрунтованими, та спростовуються наведеними вище обставинами, яким слідчий суддя дав належну оцінку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого і застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти доведеним ризикам, та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження та серйозності висунутої проти ОСОБА_8 підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується апеляційних вимог про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, то вони не можуть бути задоволені, оскільки вказані запобіжні заходи не зможуть забезпечити мети їх застосування, визначеної у ст. 177 КПК України.

Крім того, на думку колегії суддів, слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального провадження, майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу та встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, обґрунтовано відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 визначив заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 32000 грн., який достатній для забезпечення виконання покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених п.1,2,3,4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є обґрунтованим і відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, а тому у задоволенні апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Поновити захиснику адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2017 року.

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 16 год. 00 хв. 24.01.2017 року до 16 год. 00 хв. 24.03.2017 року, залишити без змін.

Доручити прокурору Кіровоградської області провести перевірку заяви підозрюваного ОСОБА_8 про застосування до нього фізичного насильства з боку працівників поліції Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2