11-кп/775/253/2017(м)

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м. Маріуполі кримінальне провадження №0000107 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та цивільного відповідача «Київський страховий дім» на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, на підставі ст.89 КК України не судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році» звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного судом покарання.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9809 грн. 96 коп., франшиза в сумі 1000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн., а всього 35809 грн. 96 коп.

Стягнуто з ПАТ «Київський страховий дім» на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 3426 грв.39 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., а всього 8426 грн. 39 коп.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що 30 жовтня 2012 року, приблизно о 17 год., останній керуючи технічно справним, належним йому на праві власності автомобілем «Рeugeot-605», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проспекту Будівельників, з боку вулиці К. Лібкнехта у напрямку проспекту Леніна в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в районі будинку 108а, по проспекту Будівельників, на якому перебувала пішохід ОСОБА_9 , діючи необережно, проявивши злочинну самовпевненість, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміни, в результаті чого у порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, не зменшив швидкість, не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу, та здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_10 , заподіявши їй тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції або закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, а висновки суду у вироку такими, що не відповідають фактичним матеріалам кримінального провадження. Суд взяв до уваги неналежні та суперечливі докази, в тому числі висновки судових автотехнічних експертиз, розрахунки яких є невірними та не відповідають самим обставинам ДТП, даним відео реєстратора, а тому прийшов до хибного висновку про порушення ним п.18.1 ПДР України, тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Київський страховий дім» просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову, стягнути зі страхової компанії на користь потерпілої ОСОБА_10 лише 2790,95 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а в решті позовних вимог відмовити. Зазначає, що саме вказана сума належним чином доведена потерпілою, а розрахунок суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню зі страхової компанії, проведено судом з порушенням вимог ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Під час апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_8 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, думку прокурора на підтримання заявленого клопотання обвинуваченого, представника потерпілої, який заперечував проти закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Статтею 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ч.2 ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до початку розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав заяву про застосування до нього амністії; потім до початку розгляду провадження в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 подав заяву про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття провадження.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо, під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

З дня вчинення ОСОБА_8 злочину і до набрання вироком законної сили минуло більше трьох років, перебіг цього строку не зупинявся та не переривався, а тому до останнього, відповідно до вимог ст.49 КК України, повинна бути застосована давність, та він підлягає обов`язковому звільненню від кримінальної відповідальності при наявності відповідної згоди на це.

Встановивши обставини кримінального провадження, передбачені п.1 ч.2, ч.8 ст.284 КПК України, колегія суддів згідно ст.417 КПК України, вважає за можливе закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Оскільки вирішення цивільного позову можливо лише за умови ухвалення тільки вищезазначених судових рішень, позов потерпілої підлягає залишенню без розгляду, однак за цивільним позивачем залишається право пред`явлення позову в порядку цивільного судочинства.

Відповідно ст.ст.99,100 КПК України матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації, у тому числі електронні, що є документами у кримінальному провадженні, повинні зберігатися протягом усього часу в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284,404,417,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

На підставі ст.49 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 залишити без розгляду.

Речовий доказ диск CD-R з відеозаписом зберігати в матеріалах провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області