Ухвала
іменем україни
29 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001134 за касаційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 4 листопада 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 9 грудня 2015 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
та мешканця

АДРЕСА_1 ,
громадянина України, раніше судимого:
- вироком Хустського районного суду від 03 березня 2014 року за ст. 15
ч. 2 - 185 ч. 1 КК України на 140 годин громадських робіт;

- вироком Хустського районного суду від 8 квітня 2015 року за ст.ст.15 ч.2 - 185 ч.2, 185 ч.2 КК України на 5 місяців арешту;

- вироком Хустського районного суду від 13 листопада 2015 року за ст.ст.15 ч.2 - 185 ч.2 КК України на 3 роки обмеження волі із застосуванням статті 75 КК України - з випробуванням на строк 1 рік,

засуджено за:
- частиною 2 статті 185 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі;
- частиною 2 статті 389 КК України на 2 роки обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Хустського районного суду від 03.03.2014 року у виді громадських робіт на 120 годин, що згідно п.4 ч.1 ст.72 КК України відповідає 15 дням обмеження волі. Остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 15 днів.

На підставі ст.70 ч.4 КК України приєднано покарання, визначене вироком Хустського районного суду від 13.11.2015 року, шляхом часткового складання покарань та ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у виді обмеженя волі строком на 3 роки 1 місяць.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 визнаний винуватим і засуджений за те, що він, будучи засудженим 3 березня 2014 року Хустським районним судом за ст.15 ч.2 - 185 ч.1 КК України до 140 годин громадських робіт, будучи 5 травня 2014 року ознайомленим з порядком та вимогами відбування покарання, а також попередженим про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України у разі ухилення від відбування покарання, був зобов`язаний приступити до виконання громадських робіт 07.05.2014 року, про що він надав до КВІ Хустського району ДПтС України в Закарпатській області підписку, проте він, діючи умисно, ухилився від відбуття покарання у вигляді громадських робіт: до виконання громадських робіт так і не приступив, на реєстрацію до КВІ Хустського району ДПтС України в Закарпатській області не з`являвся без поважних причин.

Станом на 08 грудня 2015 року невідбутий строк громадських робіт у ОСОБА_10 складає 140 годин.
Крім того, 12 лютого 2015 року о 4 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи біля кафе-бару «Селена» на вулиці К.Січі в м. Хуст Закарпатської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав чуже майно, яке належало TOB «АВЕ Виноградово», а саме: сміттєвий бак синього кольору з написом «АВЕ Виноградово», який стояв біля входу в кафе, вартістю 231 грн 58 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 4 листопада 2016 року вирок Хустського районного суду від 9 грудня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційні скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає недостатніми та не переконливими мотиви висновку щодо можливості виправлення засудженого в умовах без ізоляції від суспільства.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, котра підтримала касаційну скаргу, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з касаційної скарги прокурора, ним не заперечується та не оспорюється подія кримінального правопорушення та кваліфікація дій засудженого.

Що стосується доводів прокурора про невмотивованість висновків суду апеляційної інстанції про форму відбування засудженим покарання, то вони колегією суддів визнаються слушними.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, з яких один є злочином невеликої тяжкості, а інший середньої, дані про особу засудженого, котрий раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 30 вересня 2004 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «синдром алкогольної залежності», не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря з діагнозом хронічний гепатит не уточненого ґенезу, активна фаза, виразкова хвороба 12п кишки, портальний цироз печінки, а також пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Саме такі обставини надали суду першої інстанції підстави вважати можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства.

Зваживши на це та виписку з історії хвороби засудженого щодо наявності ряду тяжких хвороб у засудженого, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Проте, такі висновки суду апеляційної інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими, адже перевага одних обставин над іншими при визначені форми відбування покарання є неприпустимим.

Таким чином, апеляційним судом не наведено переконливих та обґрунтованих мотивів надання вирішального значення даним про стан здоров`я засудженого при визначенні йому форми відбування покарання попри негативну характеристику його особи, котрий неодноразово судимий, обставини вчинення кримінальних правопорушень та ступінь їх тяжкості.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону з огляду на відсутність обґрунтованих мотивів можливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню, а касаційна скарга прокурора задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 4 листопада 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3