Справа № 199/2887/15-к
В И Р О К
іменем України
04 травня 2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002189, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Покровське, Покровського р-ну, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, холостого, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 18 травня 1999 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 141 ч. 2, 215-3 ч. 2, 123 ч. 1, 94, 145 ч. 2, 42 КК України (1960 року) до 14 років 6 місяців позбавленням волі, звільнений 08 грудня 2012 року по відбуттю строку покарання, не має зареєстрованого місця проживання, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У ОСОБА_7 в невстановлений час виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння автотранспортним засобом, поєднане із проникненням до іншого сховища, яке має огородження. З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_7 вступив в злочинну змову з раніше йому знайомими ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_8 .
В ніч з 07 на 08 січня 2015 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_7 разом зі співучасниками вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , який діяв повторно, та неповнолітнім ОСОБА_8 , маючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння автотранспортним засобом, поєднане із проникненням до іншого сховища, яке має огородження, що перешкоджає доступ до нього, а саме території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , умисно із корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою реалізації свого злочинного наміру, прибули за вищевказаною адресою.
08 січня 2015 року приблизно о 02:20 годині ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане із проникненням до іншого сховища, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_8 , на автомобілі «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , продовжували перебувати за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізуючи злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_8 за наказом ОСОБА_7 відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні кримінального правопорушення, проник на територію вказаного домоволодіння та відкрив ворота домоволодіння, після чого учасники вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 через відкриті ворота проникли на територію домоволодіння. В цей момент на території домоволодіння знаходились мешканці вказаного будинку, а саме: потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 .
Неповнолітній ОСОБА_8 за наказом ОСОБА_7 почав штовхати за територію вказаного домоволодіння автомобіль «ВАЗ-21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , дійсною ринковою вартістю 12352 гривні 24 копійки, що фактично належить та знаходиться у постійному користуванні потерпілої ОСОБА_10 , після чого до неповнолітнього ОСОБА_8 приєдналися співучасники вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Далі ОСОБА_7 та за його наказом неповнолітній ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння автотранспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше сховище, а саме на територію домоволодіння, прив`язали знаряддя вчинення кримінального правопорушення - мотузку, яку вони принесли з собою, до автомобіля «ВАЗ-21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , до автомобіля «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Після цього неповнолітній ОСОБА_8 проник в салон автомобіля «ВАЗ-21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , де сів за кермо вищевказаного автомобіля та керував ним, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , не реагуючи на прохання потерпілої ОСОБА_10 припинити вчинення злочину та залишити належний їй автомобіль, використовуючи автомобіль «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, відбуксували автомобіль «ВАЗ-21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , до місця мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , і, таким чином незаконно заволоділи транспортним засобом, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 12352 гривні 24 копійки.
За вчинення зазначених діянь:
- ОСОБА_7 вироком суду від 09 липня 2015 року визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_8 вироком суду від 24 листопада 2015 року визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та показав, що в ніч з 07 на 08 січня 2015 року раніше йому знайомий ОСОБА_7 попросив його з`їздити до ОСОБА_12 забрати борг. Вони разом з ОСОБА_7 і неповнолітнім ОСОБА_8 приїхали на автомобілі ОСОБА_7 «ВАЗ-21099» до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Це було десь о 02:20 годині ночі. ОСОБА_8 переліз через ворота домоволодіння і відкрив їх. ОСОБА_7 попросив його покликати ОСОБА_13 . Він підійшов до будинку, поспілкувався з ОСОБА_14 , але той попросив його сказати ОСОБА_7 , що його вдома немає. Він це передав ОСОБА_7 , тоді той попросив покликати ОСОБА_15 , яка мешкала неподалік. Поки він ходив за ОСОБА_10 , ОСОБА_8 почав виштовхувати з подвір`я автомобіль «ВАЗ-21013». Він допоміг ОСОБА_8 виштовхати автомобіль з подвір`я на вулицю, де ОСОБА_8 прив`язав цей автомобіль мотузкою до автомобіля «ВАЗ-21099», на якому вони приїхали. В цей час на території домоволодіння знаходились ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які просили не забирати машину, але вони на це не реагували. Після цього, він сів на пасажирське сидіння в автомобіль «ВАЗ-21099», ОСОБА_7 на місце водія цього ж автомобіля, а ОСОБА_8 за кермо автомобіля «ВАЗ-21013», і вони всі разом почали буксувати автомобіль «ВАЗ-21013» в напрямку будинку ОСОБА_7 . По дорозі він вийшов з автомобіля ОСОБА_7 і що було далі, не знає. У вчиненому розкаюється і просить його суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_5 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

За протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08 січня 2015 року (т. 2 а.с. 35), потерпіла ОСОБА_10 просить вжити заходи відносно ОСОБА_7 та особи на прізвисько « ОСОБА_16 », які 08 січня 2015 року близько 02-30 години відкрито заволоділи її автомобілем «ВАЗ-21013», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив суду, що прізвисько « ОСОБА_16 » належить йому.
Під час огляду місця події, згідно відповідного протоколу від 08 січня 2015 року (т. 2 а.с. 37), встановлено, що місцем події, зазначеної ОСОБА_10 , є територія домоволодіння АДРЕСА_2 . За результатами огляду встановлена наявність слідів коліс транспортного засобу на снігу, які ведуть з подвір`я через ворота на вулицю.
За протоколом огляду місця події від 09 січня 2015 року (т. 2 а.с. 40-42) та протоколом огляду предмету (т. 2 а.с. 43-46), під час огляду території домоволодіння АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено автомобіль «ВАЗ-21013», бежевого кольору, без державного номерного знаку.
До матеріалів кримінального провадження долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 2 а.с. 48), за яким власником автомобіля «ВАЗ-21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , бежевого кольору, є ОСОБА_17 .
Постановою слідчого від 10 січня 2015 року зазначений автомобіль визнано речовим доказом (т. 2 а.с. 49).
Згідно протоколу огляду предмету (т. 2 а.с. 50-54), під час огляду вилученого на території домоволодіння АДРЕСА_4 автомобіля «ВАЗ-21013», бежевого кольору, за участю потерпілої ОСОБА_10 14 січня 2015 року остання зазначила, що це саме той автомобіль, який з її подвір`я було відбуксовано проти її волі ОСОБА_7 і «Камою».
У відповідності до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 70/05-52 від 20 лютого 2015 року (т. 2 а.с. 144-149), середня ринкова вартість автомобіля марки «ВАЗ 21013», 1981 року випуску, станом на момент скоєння кримінального правопорушення, тобто 07 січня 2015 року, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався, складає 12352 гривні 24 копійки.
За довідкою ДАІ (т. 2 а.с. 59-60), зареєстрованим власником автомобіля «ВАЗ-210994-20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_9 .
Вказаний автомобіль, згідно протоколу огляду предмету (т. 2 а.с. 112-113), 27 січня 2015 року було оглянуто за участю потерпілої ОСОБА_10 і остання під час зазначеної слідчої дії пояснила, що саме цим автомобілем ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і незнайомий їй хлопець відбуксували проти її волі автомобіль «ВАЗ-21013».
Під час слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 09 квітня 2015 року, останній показав територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де було вчинене незаконне заволодіння автомобілем та механізм вчинення разом з ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_8 злочину. Зокрема, ОСОБА_5 , окрім іншого, показав, як допомагав штовхати автомобіль з подвір`я потерпілої (т. 2 а.с. 174-176).
З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки останній, діючи умисно, повторно, вчинив за попередньою змовою групою осіб незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням в інше сховище.

При цьому, з обсягу обвинувачення суд виключає таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення зазначеного злочину з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, оскільки відповідні фактичні обставини, які б могли бути кваліфіковані за цією кваліфікуючою ознакою, в обвинувальному акті не викладені та не були встановлені дослідженими судом доказами.

Визначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, є умисним, закінченим, корисливим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, вартість майна, що було предметом злочинних посягань, та його значимість для потерпілого, той факт, що викрадене майно повернуто потерпілому, відомості про особу обвинуваченого.

Останній не має зареєстрованого місця проживання (т. 2 а.с. 232), разом з тим має постійне місце проживання, де характеризується задовільно (т. 2 а.с. 241), є особою, раніше судимою (т. 2 а.с. 242, 246), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 2 а.с. 238, 245).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить рецидив злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. За цих же обставин суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім цього, обвинуваченому підлягає призначенню додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, встановлені судом відомості про особу обвинуваченого дають підстави вважати можливими ухилення від суду та перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта (за виключенням частки витрат, яка вироком суду вже стягнута з ОСОБА_7 ).

Питання щодо речових доказів вирішене вироком суду відносно ОСОБА_7 від 09 липня 2015 року, який набрав законної сили.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

Строк відбування ОСОБА_5 основного покарання у виді позбавлення волі обраховувати з 22 січня 2015 року.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Дніпропетровській установі виконання покарань (№ 4) Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ України.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) в строк покарання ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення починаючи з 22 січня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 970 (дев`ятсот сімдесят) гривень 38 (тридцять вісім) копійок.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.
Головуючий:

04.05.2017