Справа № 180/376/16-к
Провадження № 1-кп/0182/118/2017
У Х В А Л А
Іменем України
06.04.2017 року м. Нікополь
Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000046 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 187 КК України,,-

ВСТАНОВИЛА :
В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000046 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим. За думкою прокурора існує ризик того, що обвинувачені можуть чинити тиск на потерпілу та свідків, переховуватись від суду, скоїти нові злочини.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора і заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, так як за його думкою його вина не є доведенною, він розбій не скоював, тривалий час тримається під вартою.

Захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_7 заперечувала проти клопотання прокурора і просила колегію суддів обрати обвинуваченому ОСОБА_9 інший, більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думку сторін, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинувачених, суд враховує вимоги п.п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

За думкою колегії суддів існують обгрунтовані ризики того, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , можуть переховуватись від суду.

Проте, враховуючі склад злочинів, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_9 колегія суддів вважає можливим змінити запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_9 , то він не має ні постійного місця проживання ні міцних соціальних зв`язків, що робить неможливим зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Крім того, з урахуванням наведеного, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_9 , може скоїти нові злочини.

Лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 зможе запобігти зазначеним ризикам

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 слід продовжити не більш ніж 60 днів.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 не більш ніж 2 місяці.

На підставі наведеного та керуючись ст. 314-316 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 продовжити рахуючи з 06.04.2017 року до 03.06.2017 року включно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 змінити з троимання під вартою на домашній арешт.

Застосувати у відношенні ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Покласти на наступні обов`язки:

-заборонити ОСОБА_6 залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

-за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

-
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_6 - до 06.06.2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3