Справа № 373/223/17
В И Р О К
Іменем України

22 лютого 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000130 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сольнок, Угорщина, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, обіймаючому посаду старшого механіка - водія 1 гармати 1 самохідно-артилерійського взводу 1 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем, призваним на час мобілізації на особливий період та проходячи військову службу на посаді старшого механіка-водія 1 гармати 1 самохідно-артилерійського взводу 1 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону у військовій частині - польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) у військовому званні „молодший сержант, в порушення вимог ст.ст.9, 11, 16, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України без дозволу командира, в період з 14.06.2016 по 07.07.2016, з 10.07.2016 по 20.07.2016, з 05.08.2016 по 01.12.2016 та з 17.12.2016 по 24.01.2017 не повернувся з щорічної відпустки на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), без поважних причин, в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю, зазначивши, що обвинувачення є йому зрозумілим.
Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, як не з`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду.
22 лютого 2017 року під час підготовчого судового засідання прокурором повідомив, що між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості наступного змісту:
«Прокурор військової прокуратури Дарницького гарнізону старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000130, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2016, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, з одного боку, та обвинувачений у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали дану угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов:

1. 30.01.2017 прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , громадянину: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сольнок Угорщина, українцю, громадянину України, раніше не судимому, одруженому, з середньою спеціальною освітою, призваному Верхньодніпровським РВК Дніпропетровської області, обіймаючому посаду старшого механіка - водія 1 гармати 1 самохідно-артилерійського взводу 1 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

вручено обвинувальний акт за обвинуваченням у нез`явленні вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного часу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

18.07.2016 молодший сержант ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 31.08.2015 № 125 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та останній приступив до виконання обов`язків за посадою механіка-водія 9 самохідно-артилерійської батареї 3 самохідно-артилерійського дивізіону.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 23.12.2015 № 244 ОСОБА_4 призначено на посаду старшого механіка - водія 1 гармати 1 самохідно-артилерійського взводу 1 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», молодший сержант ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу, зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду (черги) мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 на визначених територіях, включаючи Київську і Дніпропетровську область та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президентом України.

Таким чином, з 14.06.2016 по теперішній час на території Київської та Дніпропетровської областей діє особливий період.

Статтями 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Проходячи військову службу, молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV,

ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Незважаючи на вищевикладене, молодший сержант ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 вибув у щорічну відпустку на 14 діб з 31.05.2016 по 13.06.2016, з якої зобов`язаний був повернутися 14.06.2016 та у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, 14.06.2016, бажаючи тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби та провести час на власний розсуд, діючи з прямим умислом, не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), без поважних на те причин не з`явився на службу з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

У період з 08.07.2016 по 09.07.2016 та з 21.07.2016 по 04.08.2016 ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі «Верхньодніпровська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради». У період з 02.12.2016 по 16.12.2016 ОСОБА_4 проходив військово-лікарську комісію у Дніпропетровському військовому клінічному шпиталю АДРЕСА_1 , відповідно до якої його визнано придатним до військової служби. Таким чином, у вищевказані періоди ОСОБА_4 мав поважні причини не прибути на службу з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а у період з 14.06.2016 по 07.07.2016, з 10.07.2016 по 20.07.2016, з 05.08.2016 по 01.12.2016 та з 17.12.2016 по 24.01.2017 без поважних причин на службу не прибув, вільний час проводив на власний розсуд.

24.01.2017 молодший сержант ОСОБА_4 повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 у період з 14.06.2016 по 07.07.2016, з 10.07.2016 по 20.07.2016, з 05.08.2016 по 01.12.2016 та з 17.12.2016 по 24.01.2017, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), без поважних на те причин в умовах особливого періоду не повернувся на службу з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_3 ) свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Кримінальним правопорушенням шкода не завдана.

(підписи обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_3 ).

2. Беззастережне визнання винуватості:

2.1. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі.

2.2. ОСОБА_4 під час досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.

3. Обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті злочину, вчиненого іншою особою.

3.1. ОСОБА_4 зобов`язується у разі отримання інформації щодо вчинення злочинів військовослужбовцями військової частини польова пошта НОМЕР_1 , співпрацювати з органами досудового слідства та сприяти у викритті винних осіб у скоєному злочині.

4. Визначення покарання при затверджені угоди судом і постановлення вироку:

4.1.Сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який за місцем проходження військової служби та проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину. Поряд з цим, ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , 2007 р.н., являється учасником АТО.

Враховуючи викладене, з урахуванням інтересів суспільства, сторони узгодили міру покарання ОСОБА_4 з метою попередження вчинення ним нових злочинів про призначення, мінімальний строк позбавлення волі встановленого в санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

5. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості:

5.1. Обвинувачений розуміє, що відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди є:

5.1.1. Для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України.

Підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, мені роз`яснено і є зрозумілими.

5.1.2. Для підозрюваного чи обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого мені кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявляти клопотання, виклик свідків і надання суду своїх доказів, мені роз`яснено і є зрозумілими.

(підписи обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_3 ).

6. Наслідки невиконання угоди:

6.1. Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

6.2. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

6.2.1. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

(підписи обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_3 ).

Угода складена 22.02.2017 в 3 (трьох) примірниках (1-й примірник надається до суду, 2-й примірник лишається у прокурора, 3-й примірник у обвинуваченого).

Сторони Угоди:

(підписи обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_3 ).

Дослідивши дану угоду, заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст.12, ч.4 ст.407 КК України, ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні. Укладена угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Укладення сторонами даної угоди є добровільним.
Міра покарання, узгоджена в угоді, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), є необхідною і достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає принципам справедливості та гуманності та вимогам закону про кримінальну відповідальність.
Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб, відповідають інтересам суспільства.
Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено його право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди.
Обставин, які перешкоджають затвердженню угоди, не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На виконання вимог ст.474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.
За таких обставин, суд дійшов висновку про затвердження укладеної між сторонами угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного в даній угоді.
Керуючись ст.ст.314, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 лютого 2017 року, укладену між прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 , яка здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні № 0000130, та ОСОБА_4 , який є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1