Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0002523 від 25.10.2016 р., за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, з професійно-технічною освітою, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 08.08.2016 року з 00 години 30 хвилин до 05 години 00 хвилин проводив час з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою раніше познайомився через соціальну мережу «В контакте». Після чого, 08.08.2016 року протягом дня ОСОБА_4 спілкувався зі своїми двома знайомими, особи яких під час досудового розслідування не встановлені, з приводу ОСОБА_7 . В ході спілкування у ОСОБА_4 та двох невстановлених осіб, виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, з метою виконання якого останні, вступивши в змову між собою, розподілили злочинні ролі та обумовили порядок дій кожного. Реалізуючи раніше спланований злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , виконуючи відведену йому злочинну роль, 08.08.2016 року протягом дня домовився про зустріч з ОСОБА_7 та 09.08.2016 року близько 02 годині 30 хвилин, з метою реалізації злочинної мети, приїхав з нею на автомобілі марки «Део Ланос», червоного кольору, у неосвітлений, малолюдний внутрішній двір багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де став чекати на невстановлених осіб, чим надав їм інформацію щодо найбільш прийнятних умов вчинення злочину, повідомивши місце та час, де він їх буде очікувати разом з ОСОБА_7 , тим самим сприяв вчиненню злочину, усуненням перешкод, які б могли заважати реалізації злочинного наміру співучасників, чим виконав роль пособника.
В свою чергу, невстановлені особи, виконуючи відведену їм злочинну роль, реалізуючи спільний з ОСОБА_4 злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, користуючись тим, що ОСОБА_4 чекав на неосвітлений та малолюдній ділянці місцевості, що максимально унеможливлювало супротив ОСОБА_7 та виявлення їх злочинних дій сторонніми особами, сіли в автомобіль «ДеоЛанос», червоного кольору на задні сидіння та викрито заволоділи належним ОСОБА_7 майном, яке вона передала на їх вимогу, а саме золотим ланцюжком 585 проби, вагою 5,96 грами вартістю 3645 гривень 25 копійок, золотим хрестиком 585 проби, вагою 0,33 грами вартістю 201 гривня 83, золотим хрестиком 585 проби, вагою 1,0 грам вартістю 611 гривень 62 копійки, золотими сережками 585 проби 2,84 грами, вартістю 1737 гривень 00 копійок, золотим кільцем 585 проби вагою 3,44 грами вартістю 2103 гривень 97 копійок, золотим кільцем 585 проби, вагою 1,16 грами вартістю 709 гривень 47 копійок, золотим кільцем 585 проби, вагою 1,24 грами вартістю 758, 40 грн., золотим кільцем 585 проби 4,20 грами вартістю 2 568 гривень 80 копійок, та мобільним телефоном марки «Prestigio Multi Phone 35030 Muze D 3» вартістю 2073 гривень 00 копійок, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 14 409 гривень 34 копійок, а ОСОБА_4 в свою чергу, вдаючи потерпілого, також передав своє майно невідомим особам, чим упередив можливий опір з боку ОСОБА_7 незаконним діям невстановлених осіб, тим самим здійснюючи пособництво, а саме - усуваючи перешкоди реалізації злочинного наміру співучасників.
Заволодівши майном ОСОБА_7 , невстановлені особи з місця скоєння злочину зникли, а ОСОБА_4 , доводячи раніше задумане до кінця, відвіз ОСОБА_7 за місцем її мешкання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 186 КК України, визнав та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Крім того, пояснив, що майно ОСОБА_7 заклав у різні ломбарди. Зазначив, що цивільний позов потерпілої в сумі 24409 гривень визнав в повному обсязі та в рахунок погашення боргу заплатив ОСОБА_7 1500 гривень.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні, не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, позовну заяву в розмірі 24 409 гривень підтримала, при цьому зазначила щодо часткового погашення суми шкоди в розмірі 1500 гривень. Просила не позбавляти обвинуваченого волі. При цьому пояснила, що познайомилась з обвинуваченим в мережі інтернет, де довгий час спілкувалась. Приїхавши до міста Харкова, вона зустрілась з ОСОБА_4 , вони гуляли. 08 серпня 2016 року, вона з ОСОБА_4 знаходилась в автомобілі, куди на заднє сидіння, сіли два чоловіки в балаклавах, та один з них взяв її за волосся та наказав зняти коштовні речі. Злякавшись, вона виконала їх вимогу. Зазначила, що не бачила чи передавав чоловікам будь-що ОСОБА_4 , оскільки один з чоловіків тримав її за волосся. На пропозицію звернутись до поліції, ОСОБА_4 їй відмовив, пояснивши, що у нього є знайомий, який працює в СБУ та він їм допоможе, після чого вони поїхали з ним на зустріч. Зустрівшись з одним із товаришів, обвинуваченого, вона все розповіла, й він пообіцяв допомогти. Після цього, 13-14 серпня 2016, ОСОБА_4 припинив з нею будь-яке спілкування.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину) в судовому засіданні доведена повністю.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 скоїв пособництво, тобто сприяв вчиненню злочину іншими співучасниками усуненням перешкод у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин) за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 186 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також бере до уваги, що обвинувачений за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обвинувачений не працевлаштований офіційно, одружений, дружина перебуває на 33-34 тижні вагітності. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Також, суд враховує думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
За таких обставин, суд дійшов висновку щодо можливості виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, застосувавши до нього положення ч. 1 статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Стаття 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності його вини.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92р., із подальшими змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди в розмірі 14 409 грн. (а. с. 10) підлягає задоволенню частково. Так, в судовому засіданні повністю підтверджено вартість шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням при обставинах, викладених в обвинувальному акті, що обвинуваченим не оспорюється, визнається в повному обсязі. Проте, в зв`язку з тим, що в рахунок відшкодування шкоди погашено 1500 гривень, стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 підлягає сумма в розмірі 12 909 гривень 00 копійок. Крім того, позов в частині заявленої до відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. 00 коп. - підлягає стягненню з обвинуваченого. Таким чином, цивільний позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 22 909 гривень 00 коп.
Судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 5912 від 25.11.2016 року в сумі 263 гривні 88 коп., згідно довідки НДЕКЦ від 25.11.2016 року підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк ЧОТИРИ роки.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку ТРИ роки, не вчинить нового злочину й виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та обов`язки, передбачені п. 2 ч. 2 ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_7 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, суму в розмірі 12 909 гривень, а також моральної шкоди суму в розмірі 10 000 гривень.
В іншій частині позовних вимог- відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи № 5912 від 25.11.2016 року в сумі 263,88 грн.
Речові докази: лист формату А-4 з зафіксованою на ньому інформацією у вигляді друкованого тексту чорного кольору, внизу листа відбиток печатки синього забарвлення з написом всередині «Климчук і Компанія «Ломбард Капітал» та лист формату А-4 із зафіксованою на ньому інформацією у вигляді друкованого тексту чорного кольору, оформленого у вигляд таблиці, знизу по центру відбиток печатки синього забарвлення з написом всередині «Харківське відділення (№ 15) ПТ Ломбард «Свіжа Копійка», що знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0002523 зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1