Справа №295/441/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд м.Житомира в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі клопотання адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гостомель Ірпінського району Київської області, громадянина України
з участю сторін кримінального провадження:
представника Житомирської УВП (№8) ОСОБА_6
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах засудженого ОСОБА_4 із клопотанням, в якому просить звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання умовно-достроково посилаючись на те, що останній на даний час відбув 3/4 строку покарання, стягнень не має, позитивно характеризується по місцю відбування покарання.
В судовому засіданні захисник підтримав клопотання, просив застосувати до ОСОБА_4 ст.81КК України з підстав зазначених в клопотанні, а також зазначив, що його підзахисний одружений, його дружина має трьох малолітніх дітей, яким потрібна його допомога, має кваліфікацію токаря та МПП «Агатіс» в разі його дострокового звільнення гарантує його працевлаштування на підприємстві.
Засуджений в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, просив розглядати клопотання без його участі.
Представник Житомирської установи виконання покарань (№8) пояснив, що засуджений ОСОБА_4 посередньо характеризується, має одне заохочення в 2012р., бажання працювати не виявляє, хоча на виробництві установи є робота для токаря, адміністрація установи вважає, що засуджений не став на шлях виправлення, тому до нього не доцільно застосовувати ст.81КК України.
Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання захисника.
Заслухавши адвоката, представника Житомирської УВП(№8), думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 06.09.2007р. апеляційним судом Київської області за ч.1 ст.115, п.п.4,12,13 ч.2 ст.115, 70КК України на 14 років позбавлення волі.
Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 02.03.2016р. ОСОБА_4 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02.10.2006р. по 27.11.2007р. відповідно до ч.5 ст.72КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку: 02.10.2006 року. Кінець строку: 07.08.2019 року, 3/4 строку відбув 02.10.2016 року.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст.81КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Згідно характеристики затвердженої начальником установи, рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в м. Києві та Київській області (протокол №52 від 17.09.2007р.) засудженому ОСОБА_4 визначена установа максимального рівня безпеки із триманням у приміщенні камерного типу.
За час попереднього ув`язнення та в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_4 порушень вимог режиму тримання не допускав. Заохочень не мав.
З 03.03.2009р. ОСОБА_4 відбуває покарання в Житомирській установі виконання покарань (№8). За час відбування покарання в установі допустив два порушення вимог режиму тримання, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Має одне заохочення. На виробництві установи не працевлаштований, бажання працювати не виявляє. Дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. В спілкуванні з представниками адміністрації намагається бути тактовним. На заходи виховного характеру реагує, але належні висновки робить не завжди своєчасно. Приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу бажання не виявив. Вирок суду та міру призначеного судом покарання вважає не повністю справедливим.
Згідно довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_4 мав два стягнення (в 2014р. та 2015р.), які погашені в установленому законом порядку.
За таких обставин, враховуючи, що хоча засуджений на даний час під час відбування покарання в Житомирській УВП (№8) порушень вимог режиму тримання не допускає, свідчить, що він стає на шлях виправлення. Проте суд вважає, що з урахуванням особи ОСОБА_4 , який відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, наявних в матеріалах особової справи характеристики засудженого, наявності одного заохочення у вигляді оголошення подяки начальником установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці (05.01.2012р.), відсутність стягнень не може свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.
Враховуючи викладене, думку представника установи, суд вважає, що відносно засудженого ОСОБА_4 не можуть бути застосовані вимоги ст.81КК України, так як засуджений хоча і відбув 3/4 частини призначеного строку покарання, але не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.ст.537,539КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1