АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/1444/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/622/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника засудженого: адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 26.05.2017 року , -
ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Балтського районного суду Одеської області від 20 березня 2014 року з урахуванням внесених ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 червня 2016 року змін за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком дев`ять років.
В апеляційній скарзі засуджений ставить питання про скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали, якою просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Свої доводи мотивує тим, що відмовляючи в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання, суд не прийняв до уваги, що він приймає активну участь в житті виправної колонії, має заохочення, всі стягнення погашені, вдався до формального підходу до вирішення справи. Крім того, суд безпідставно не врахував думку прокурора, який не заперечував проти його умовно-дострокового звільнення.
В апеляційній скарзі захисник засудженого висуває аналогічні вимоги. Свої доводи мотивує тим, що ОСОБА_7 хворіє на ряд захворювань, що потребують лікування в умовах стаціонару, тому подальше перебування ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі негативно відобразиться на стані його здоров`я. Вважає, що судом не враховано той факт, що ОСОБА_7 був працевлаштований у ремонтному цеху робітником, до роботи ставився відповідально, за що має два заохочення, непогашених дисциплінарних стягнень не має.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Балтського районного суду Одеської області від 20 березня 2014 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України з урахуванням внесених ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 червня 2016 року змін, до покарання у виді позбавлення волі строком дев`ять років. Засудженому зараховано в строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, строк його попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2012 року по 04 вересня 2014 року та з 23 липня 2015 року по 23 червня 2016 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно рекомендацій п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах про умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, тощо.
Судом вказані вимоги належним чином дотримано.
Так, дослідивши характеристику та матеріали особової справи на засудженого суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.11.2012 року. За час перебування у СІЗО м. Одеси зарекомендував себе з негативного боку, чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених предметів та речовин.
Під час перебування у Городищенській виправній колонії № 96 з 07.11.2014 по 30.12.2014 року, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією колонії не заохочувався.
З 15.07.2016 року відбував покарання у ДУ «Одеська виправна колонія № 14», за період відбування покарання зарекомендував себе посередньо, працевлаштований не був, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався.
Перебуваючи в Дар`ївській виправній установі з 29 серпня 2016 року, приймав участь у ремонтних роботах. З представниками установи тактовний, але робить це з метою отримати поблажливості, на заходи виховного впливу реагує під контролем адміністрації. За характером скритий, схильний до створення конфліктних ситуацій. Заподіяну злочином шкоду на суму 135241,93 грн. відповідно до задоволеного вироком суду цивільного позову не відшкодував.
Таким чином, протягом всього строку відбування покарання ОСОБА_7 має лише два заохочення, які отримані ним у лютому та квітні 2017 року, тобто безпосередньо перед зверненням до суду із відповідним клопотанням. Протягом відбування покарання з 09.11.2012 по лютий 2017 року не заохочувався. Разом з цим, має чотири дисциплінарних стягнення, які хоч і погашені, але свідчать про факти неналежної поведінки засудженого під час відбування покарання.
За висновком Дар`ївської виправної колонії № 10 від 12.05.2017 року, що міститься у характеристиці, виданій на ОСОБА_7 установою відбування покарання, ОСОБА_7 не довів свого виправлення (а.с.3).
Доводи захисника про необ`єктивність вказаної характеристики не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_7 протягом переважної частини строку відбування покарання не працював, заподіяну злочином шкоду не відшкодував, а заохочення отримав безпосередньо перед зверненням до суду, тобто інформація, наявна у справі про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, збігається з викладеними у характеристиці відомостями.
Враховуючи поведінку засудженого протягом всього періоду відбування покарання, яку не можна визнати сумлінною, оскільки заохочення засудженим отримані безпосередньо перед вирішенням питання щодо умовно-дострокового звільнення, а також ту обставину, що протягом всього періоду відбування покарання ОСОБА_7 не був працевлаштований, працював на ремонтних роботах лише перебуваючи у Дар`ївської виправної колонії № 10, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Незадовільний стан здоров`я засудженого та жінки, прізвище, ім`я по батькові якої ОСОБА_9 , яка, як стверджує ОСОБА_7 є особою, з якою він перебуває у фактичних шлюбних стосунках, не є підставою для застосування до нього пільги у виді умовно-дострокового звільнення від покарання, оскільки така підстава не передбачена у ст. 81 КК, а підстав і умов, визначених у ст. 81 КК України судом не встановлено.
З наведених підстав, рішення суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень кримінального процесуального закону при його постановленні не допущено, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 26.05.2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2