Справа № 370/2693/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1447/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 08.12.2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника - адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора на вирок Макарівського районного суду Київської області віл 20 вересня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, громадянина Грузії, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

засуджено за ст. 124 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 2 роки та покладено на нього обов`язки, відповідно до п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Цивільний позов прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Макарівської центральної районної лікарні, Макарівської районної державної адміністрації Київської області судом задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Макарівської центральної районної лікарні витрати на стаціонарне лікування хворого в сумі 1423,60 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, залишений без розгляду.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Згідно з вироком, його мотивувальної частини, суд першої інстанції після слів встановив вказав наступне. ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 10 серпня 2015 року, близько 02 год. 00 хв., таємно підійшов до автомобіля марки ,,МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився на автостоянці АЗС ,,Пегас в с. Березівка - 2 по АДРЕСА_2 . В цей час в автомобілі відпочивав водій ОСОБА_9 . Прокинувшись від сторонніх звуків, ОСОБА_9 вийшов з кабіни автомобіля та побачив ОСОБА_7 , який навприсядки вчиняв, на думку потерпілого, неправомірні дії поряд з бензобаком його автомобіля. ОСОБА_9 , запитавши у ОСОБА_7 , що він робить, з метою припинення таких дій вдарив рукою в обличчя ОСОБА_7 . У відповідь на це ОСОБА_7 , усвідомивши, що його викрито, з мотивів усунення перешкоди в особі ОСОБА_9 та помсти за дії потерпілого, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс правою рукою удар ножем в черевну порожнину ОСОБА_9 . Згідно з висновком судово-медичної експертизи №154 від 14.08.2015 року ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення нижньої частини передньої черевної стінки з ліва в пахвинній ділянці, з ушкодженням походу ранового каналу сечового міхура, яке могло створитися внаслідок одноразової дії гострого предмету, яке є небезпечним для життя на час заподіяння. Вищевказані умисні дії ОСОБА_7 , які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, що спричинило тривалий розлад здоров`я, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України (а.с.24). В подальшому в мотивувальній частині вироку (а.с. 25) судом вказано таке. Суд вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України доведеною сукупністю зібраних у справі доказів, оскільки із встановлених судом фактичних обставин вбачається, що 10.08.2015 року, близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_7 вчинив умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, що виразилося у нанесенні потерпілому ОСОБА_9 удару ножем в черевну порожнину, після того, як потерпілий, не розібравшись у ситуації, яка склалась, у той момент наніс обвинуваченому удар кулаком в обличчя.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, застосуванням закону, який не підлягає застосуванню, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм видом і розміром є явно несправедливим через м`якість. Крім того, апелянт зазначає, що в порушення вимог ч. 3 ст. 347 КПК України у вказаному вироку суду першої інстанції відсутнє належне формулювання обвинувачення, так як в ньому не зазначено місце, мотиви та наслідки вчинення кримінального правопорушення, мотиви зміни обвинувачення. Крім того, судом допущено істотні порушення вимог КПК України, оскільки в порушення вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України в матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації на якому мало б бути зафіксовано судове засідання від 19 вересня 2016 року під час якого досліджувались речові докази та відбулись дебати. Крім того, у вступній частині вироку суд не вірно вказав, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та у мотивувальній його частині не вірно вказав, що дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України, що не відповідає вимогам ч. 2 п.5 ст. 374 КПК України. Прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначається, крім іншого, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини й мотивів кримінального правопорушення.

Проте, суд першої інстанції постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 вказаних вимог закону не дотримався. Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд виклав у ній не формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 органами досудового слідства, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, судом першої інстанції у вказаному вироку наявні суперечності у зазначенні кваліфікації дій ОСОБА_7 , яка була дана діям останнього органами досудового слідства (а.с. 24 Т-2).

Також є слушним посилання і прокурора в апеляційній скарзі на істотні порушення вимог КПК України, оскільки в порушення вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому мало б бути зафіксовано судове засідання від 19 вересня 2016 року, під час якого досліджувались речові докази та відбулись дебати.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального права..

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції за вказаних вище обставин не може бути залишений в силі та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Макарівського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий
Судді: