Дата документу Справа № 314/66/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/66/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/702/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження щодо засудженого ОСОБА_6 , з поданням Кам`янської ВК №101 щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 26 лютого 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з Кам`янською ВК №101),

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання Кам`янської ВК №101 щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення, оскільки протягом 2015 2017 років не працював, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього положення ст.81 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд безпідставно відмовив йому в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, оскільки він має 2 заохочення, є інвалідом 3 групи, позитивно характеризується, працює добровільно безоплатно днювальним. Крім того вказує, що суд не врахував думку прокурора та представника виправної колонії, які вважали можливим застосувати до нього положення ст.81 КК України та звільнити умовно-достроково. Також апелянт зазначає, що його дружина тяжко хворіє, він має на утриманні неповнолітнього сина, його батьки похилого віку, а отже, він є єдиним годувальником сім`ї.

Згідно з ухвалою, до Вільнянського районного суду Запорізької області від адміністрації Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) надійшло подання, погоджене із спостережною комісією, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 26 лютого 2015 року.

У подані зазначено, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки він на теперішній час відбув ? частину призначеного строку покарання, має 3 заохочення та не має стягнень.

У судовому засіданні представник виправної колонії та засуджений ОСОБА_6 підтримали подання і просили його задовольнити. Прокурор заперечував проти задоволення подання.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого та вважала, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про відсутність підстав для задоволення подання адміністрації Кам`янської ВК №101 про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і на думку колегії суддів є обґрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 26 лютого 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. У Кам`янській ВК №101 ОСОБА_6 відбуває покарання з 10 липня 2015 року.

Згідно з матеріалами, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , останній за час відбування покарання за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 2 заохочення, стягнень не має. У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний, виконує всі законні вимоги. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, товаришує із засудженими позитивної спрямованості. Підвищує загальноосвітній рівень, відвідує бібліотеку колонії. На заходи виховного впливу реагує задовільно.

Засуджений ОСОБА_6 залучався до робіт з благоустрою місць позбавлення волі, відповідно до п.5 ст.118 КВК України, у період з 2015 року по 2016 рік. Приймав активну участь в самодіяльних організаціях.

За час відбування покарання працевлаштований не був.

15 листопада 2016 року до виправної колонії надійшов виконавчий лист на стягнення з ОСОБА_6 боргу в сумі 9887,20 грн, який на теперішній час не погашений.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наявні в матеріалах провадження відомості не можуть безумовно свідчити про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З характеристики на засудженого ОСОБА_6 вбачається, що останній свою вину у вчиненому злочині визнав частково, при тому, що через його необережні дії настала смерть потерпілої.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для задоволення подання адміністрації Кам`янської ВК №101 про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 та вважає, що останній не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним і не досягне мети, визначеної у ч.2 ст.50 КК України.

Доводи засудженого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі та заявлені при апеляційному розгляді, правильність вищезазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання Кам`янської ВК №101 щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4