Справа № 1-кп/522/1189/16
№ 496/944/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому провадженні обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ісаєво Миколаївського району Одеської області, українки, громадянки України, одруженої, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України.

Відповідно до формулювання обвинувачення, ОСОБА_8 обвинувачується органами досудового розслідування в тому, що 26.12.2015 року, приблизно о 14 годині, в будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого мешкання, в приміщенні кухні, після спільного вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з помсти за побиття свого співмешканця ОСОБА_9 , діючи навмисно, з метою вбивства ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кухонним ножем нанесла останньому не менше двох ударів в ліву частину грудної клітини, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням серця, перикарда, а також непроникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини, різаної рани четвертого пальця лівої кісті.

Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням серця, перикарда, спричинене потерплому ОСОБА_10 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 426 від 22.01.2016 р., було небезпечним для життя в момент спричинення та за цією ознакою відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 помер на місці події.

Прокурор та потерпіла в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту.

Обвинувачена та її захисник залишили питання про повернення обвинувального акту прокурору на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, підлягає поверненню прокурору.

Частиною 6 ст. 34 КПК України передбачено, що суд, якому направлено кримінальне провадження з одного суду до іншого, розпочинає судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання незалежно від стадії, на якій в іншому виникли обставини направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.

У підготовчому судовому засіданні, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України передбачено, які відомості має містити обвинувальний акт.

У обвинувальному акті, в порушення вимог ст. 91 КПК України, слідчим не вказані мотив і мета вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, в яких вона підозрюється, а також не розкрита форма вини та її суб`єктивне відношення до нього. Крім того, в цьому ж обвинувальному акті підпис прокурора нескріплений печаткою вказаної установи.

Крім цього, реєстр матеріалів досудового розслідування складений слідчим, в порушення вимог ст. ст. 109, 110 КПК України, оскільки він не відображає повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування, а в перелічених у реєстрі процесуальних рішеннях відсутні необхідні дані.

Однією з вимог, яка передбачена ч. 5 ст. 291 КПК України, є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальності та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, і формулювання повинно бути конкретним.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що скоїла кримінальне правопорушення «на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з помсти за побиття свого співмешканця ОСОБА_9 , діючи навмисно, з метою вбивства ОСОБА_10 ».

Вказане обвинувачення є неконкретним і протирічивим, а саме колегія суддів вважає, що раптово виниклі неприязні відносини не мають заздалегідь обдуманого умислу позбавити життя когось з учасників кримінального правопорушення, що має неконкретний умисел, коли винний завдає удари потерпілому, припускає можливість спричинення останньому будь-якої шкоди, в тому числі і смерті, яка фактично настає.

А вбивство з помсти має конкретний умисел і вчиняється з метою помститися потерпілому.

Така кваліфікація є протирічивою і потребує уточнення органами досудового слідства.

Неконкретним також є формулювання обвинувачення, яке стосується способу скоєння кримінального правопорушення. Так, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_8 «кухонним ножем нанесла останньому не менше двох ударів в ліву частину грудної клітини, спричинивши тілесні ушкодження».

На думку колегії суддів, орган досудового розслідування зобов`язаний конкретно вказати яку кількість ударів ножем спричинила обвинувачена, маючи матеріали дослідження трупу потерпілого і інші матеріали, які дають підстави об`єктивно формулювати обвинувачення, яке буде конкретним.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно «оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, право поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

В порушення вище вказаної норми, до суду надійшла кримінальна справа до якої долучені докази, що прямо заборонено ч. 5 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Керуючись ст.ст. 29, 291, 314 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України керівнику Іллічівської місцевої прокуратури, для усунення недоліків.

Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки.
На ухвалу протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3
24.11.2016