Кримінальне провадження № 274/3036/16-к
Провадження №1-кп/0274/292/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

з участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

потерпілої. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у м. Бердичеві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18.04.2016 за №0000646 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скраглівка, Житомирської області, українця, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.11.2014р. Бердичівським міськрайонним судом за ст.ст.164 ч.1, 75 кк України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком у 2 роки, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 07.06.2016р. іспитовий строк скасовано, засудженого направлено для відбування призначеного покарання,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду від 18 червня 2010 року ОСОБА_4 зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 350 грн. щомісячно і до повноліття дитини.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 18.11.2014 року Бердичівським міськрайонним судом за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом 2 років іспитового строку, призначене покарання не відбув, на шлях виправлення не став та надалі ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 01.05.2016р. складає 50 місяців в сумі 17300 грн. 00 коп.

ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 18 червня 2010 року, коштів на утримання дитини /аліментів/ не надає, на попередження державного виконавця не реагує, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, ніякої матеріальної допомоги синові не надає, участі у його вихованні не приймає, його життям не цікавиться, в результаті чого за період з червня 2014 року по квітень 2016 року у нього виникла заборгованість по аліментах за 23 місяці, що в грошовому еквіваленті складає 8050 грн. 00 коп.

Так, заборгованість по виконавчому листу №2-1703 від 25.07.2011 року, який перебуває на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції, перед ОСОБА_8 за період з червня 2014 року по квітень 2016 року складає 23 місяці, або в грошовому еквіваленті 8050 грн., а саме: червень 2014 року -350,00 грн., липень 2014 року - 350,00 грн., серпень 2014 року - 350,00 грн., вересень 2014 року - 350,00 грн., жовтень 2014 року - 350,00 грн., листопад 2014 року - 350,00 грн., грудень 2014 року - 350,00 грн., січень 2015 року -350,00 грн., лютий 2015 року - 350,00 грн., березень 2015року - 350,00 грн., квітень 2015 року - 350,00 грн., травень 2015 року - 350,00 грн., червень 2015 року -350,00грн., липень 2015 року - 350,00 грн., серпень 2015 року - 350,00 грн., вересень 2015 року - 350,00 грн., жовтень 2015 року - 350,00 грн., листопад 2015 року - 350,00 грн., грудень 2015 року - 350,00грн., січень 2016 року -350,00грн., лютий 2016 року - 350,00 грн., березень 2016 року - 350,00 грн., квітень 2016 року - 350,00 грн.

Заборгованість по аліментах нарахована відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.182 Сімейного кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю. Показав, що має сина ОСОБА_7 , який проживає з його колишньою дружиною ОСОБА_5 . Аліменти на утримання сина він не сплачує, участі в його утриманні не приймає. Знає про рішення суду про стягнення аліментів та був повідомлений про кримінальну відповідальність за ухилення від їх сплати листами Державної виконавчої служби. Обіцяє в подальшому аліменти сплачувати.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого діяння у повній мірі стверджується також сукупністю інших досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, колишня дружина обвинуваченого потерпіла ОСОБА_8 суду повідомила, що проживала із обвинуваченим у шлюбі з 2008 по 2012 рік. При цьому у 2009 році народила від нього сина ОСОБА_9 . Розлучились вони із чоловіком у 2012 році. Однак, оскільки її чоловік ніде не працював, на аліменти вона подала ще під час їхнього спільного проживання, у 2010 році. З моменту їх розлучення, обвинувачений будь-яку участь в утриманні сина не приймає, аліменти не сплачує. При цьому обвинуваченого вона просить суворо не карати.

Із заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів, потерпіла ОСОБА_10 звернулась 18.04.2016р., про що свідчить протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від вказаного числа (а.с.19).

Сума заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів та період за який вона утворилась встановлено згідно довідки-розрахунку ВДВС Бердичівського МРУЮ за №20/363 від 18.05.2016р. Відповідно до її змісту, аліменти обвинуваченим за період з червня 2014 року по квітень 2016 року жодного разу не сплачено (а.с.20-21).

В матеріалах кримінального провадження міститься копія виконавчого листа, виданого на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (справа №2-1703/10) від 18.06.2010р. та саме рішення Бердичівського міськрайонного суду від 18.06.2010р., згідно яких ОСОБА_4 зобов`язано до сплати аліментів на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 28.05.2010р. і до повноліття сина (а.с.22, 24).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_9 , його батьком являється саме обвинувачений ОСОБА_4 (а.с.25).

Про те, що ОСОБА_4 знав про існування заборгованості по аліментам та про кримінальну відповідальність за ухилення від їх сплати, свідчать копії попереджень ВДВС на його ім`я, які неодноразово направлялись за адресою його проживання (а.с.26-28).

Згідно довідки Бердичівського міського центру зайнятості населення за №993 від 13.04.2016р., ОСОБА_4 на обліку у вказаній установі як безробітній не перебував та не перебуває (а.с.41).

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст.164 ч.2 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою раніше судимою за злочин передбачений ст.164 ч.1 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ст.164 ч.2 КК України є злочином невеликої тяжкості. Обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується не вперше та на даний час відбуває покарання у виді обмеження волі призначене йому за попереднім вироком, свою вину визнав, до скасування іспитового строку проживав разом із матір`ю, дружиною та двома малолітніми дітьми, які також перебувають на його утриманні, по місцю проживання характеризується посередньо, офіційно працевлаштований не був. Відповідно до оголошеної в судовому засіданні позиції потерпілої у справі, остання на суворості покарання для обвинуваченого не наполягає.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КПК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, суд визначає в порядку ст.71 ч.1 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати у справі відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб в рамках кримінального провадження не накладався.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.369-371, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ст.164 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Остаточне покарання ОСОБА_4 визначити в порядку ст.71 ч.1 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2014 року, а саме у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 05.12.2016р.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право на отримання в суді копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1