АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1452/16 Справа № 191/4859/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2016 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.11.2016 р. про арешт майна та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУ НП України у Дніпропетровській області ОСОБА_8 про арешт майна відмовити.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 18.11.2016 р. клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУ НП України у Дніпропетровській області про арешт майна задоволено, накладений арешт на п`ять системних блоків «OPTIMUS» від стаціонарних комп`ютерів: 1-й model: Smart, Seria: Smart DD E4300; Index: 450-863. NR.SER: 701.007.265; 2-й model: Smart, Seria: Smart DD E4300; Index: 450-863. NR.SER: 701.007.265; 3-й model: Smart, Seria: Smart DD E4300; Index: 450-863. NR.SER: 701.007.287; 4-й model: Smart, Seria: Smart DD E4300; Index: 450-863. NR.SER: 701.007.272; 5-й model: Smart, Seria: Smart DD E4300; Index: 450-863. NR.SER: 701.007.282; вилучених в ході санкціонованого обшуку в нежилому двоповерховому приміщенні за адресою: вул. (50 років Жовтня) Садова, напроти буд. 7, по вул. Миру, за будівлею котельні №127 у м. Синельникове, Дніпропетровська область.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що слідчим було проведено обшук в зазначеному приміщенні на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року з метою відшукання гральних автоматів для викриття злочинної діяльності невстановленої особи, яка займається гральним бізнесом. Також вказує, що при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховано правові підстави, наслідки арешту для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження, а тому з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, ОСОБА_6 зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідно до положень КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати нормам закону. Єдиним доказом в даному кримінальному провадженні, на який спирається слідчий суддя, є показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не можуть бути використані як докази, оскільки останні тривалий період часу є залежними від ігрових автоматів і наркотиків та на вимогу працівників поліції можуть надати будь-які показання та підписати документи.

З показань цих свідків вбачається, що останні грають в автомати на АДРЕСА_1 , всередині приміщення «Автомийки», але обшук, проведений 14.11.2016 року в зазначеному приміщенні, показав, що ігрові автомати у ньому відсутні, а є тільки п`ять вимкнутих комп`ютерів. 21.11.2016 року було здійснено письмове звернення до слідчого судді, в якому викладено пояснення щодо походження згаданих комп`ютерів, а 23.11.2016 року таке ж звернення було здійснено до слідчого та прокурора. В ході досудового розслідування не було зафіксовано і задокументовано факту грального бізнесу та факту азартних ігор на комп`ютерах, так само як і наявності гравців в приміщенні, отримання ставок, фактів виплати грошових коштів за виграші тощо, а також не знято інформацію з камер спостережень.

Апелянт зазначає, що в даному кримінальному провадженні йому не було повідомлено про підозру, а при розгляді даного клопотання до зали судового засідання всупереч нормам КПК України не було викликано володільця вказаного майна, особа якого не була з`ясована ані органом досудового розслідування, ані слідчим суддею.
Заслухавши суддю-доповідача; думку третьої особи ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати; думку слідчого, який заперечував проти задоволення скарги, вважав її безпідставною, а рішення суду законним та обґрунтованим і просив залишити його без змін, а скаргу без задоволення; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України).
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Згідно ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З наданих матеріалів випливає, що майно, на яке накладений арешт, було виявлене та вилучене в ході санкціонованого обшуку в нежилому двоповерховому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , за будівлею котельні АДРЕСА_3 , проведеного з метою відшукання гральних автоматів та викриття злочинної діяльності невстановленої особи, яка займається гральним бізнесом.

Даний обшук було проведено у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001452, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням про функціонування на території м. Синельникове Дніпропетровської області незаконних залів з ігровими автоматами, з кваліфікацією розслідуваного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Дозвіл на обшук вищезазначеного нежилого приміщення було надано слідчим суддею зважаючи на те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , будучи допитаними у статусі свідків, показали, що у даному приміщенні незаконно функціонує зал ігрових автоматів, який вони неодноразово відвідували з метою взяти участь в азартних іграх.

Згідно протоколу обшуку, на другому поверсі приміщення автомийки було виявлено п`ять вимкнутих комп`ютерів, при включенні яких з`ясувалося, що вони перебувають у робочому стані, підключені до мережі Інтернет, при цьому на робочому столі кожного з них наявний ярлик Sloader.exe, при подвійному кліку на який відкривається вкладка SUPEROMATIC та CASINO, при відкритті якої з`являється вкладка з різноманітними ярликами та кнопкою START.

Таким чином, на даному етапі досудового розслідування є підстави для обгрунтованого припущення, що зазначені комп`ютери використовувалися як ігрові термінали при організації грального бізнесу, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою їх подальшого експертного дослідження для підтвердження або спростування такого припущення.
Крім того, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання, у зв`язку з чим доводи апелянта щодо не пред`явлення йому підозри як обґрунтування незаконності накладення арешту, колегія суддів розцінює як такі, що не ґрунтуються на кримінальному процесуальному законі.
В ході апеляційного провадження встановлено, що зазначені системні блоки направлені на експертизу для з`ясування питання про те, чи містять вони інформацію про обставини вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, а тому на даному етапі досудового розслідування застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, як їх арешт, є виправданим та співмірним з обмеженням права власності гр. ОСОБА_6 .
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає на даному етапі скасування арешту майна передчасним. У випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у розумні строки, згідно ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містять правову підставу для арешту майна, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки із матеріалів кримінального провадження вбачається, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді містять вказівки на правові підставі, зазначені ст. ст. 171, 173 КК України, для накладення арешту на вказане майно, а висновки суду підтверджуються, дослідженими матеріалами.
Доводи апелянта про недоведеність факту зайняття гральним бізнесом у приміщенні, де було проведено обшук, зокрема про сумнівність доказів, наведених стороною обвинувачення на його підтвердження, колегія суддів оцінює критично, оскільки перевірка таких обставин, збір доказів на їх підтвердження або спростування, і є метою проведення досудового розслідування.
Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування не встановлено, а відповідні доводи апелянта ОСОБА_6 не спростовують вищенаведених міркувань та є неприйнятними.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2016 року про арешт майна, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3