Справа № 380/269/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/693/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 08.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
08 червня 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 13 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пустоварівка Сквирського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 23 грудня 2016 року, зарахувавши йому у строк відбування покарання тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, вчиненого за наступних обставин.

22.12.2016 року близько 19 години в АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки зі своєю матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, переслідуючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень останній, умисно наніс не менше 10 ударів металевим совком в голову та по тілу потерпілої ОСОБА_11 , не менше 12 ударів руками в обличчя та по тілу потерпілої ОСОБА_10 , не менше 7 ударів ногами в голову та по тілу потерпілої ОСОБА_10 .

Згідно з висновком судово-медичного експерта №37-ТР від 10.02.2017 року смерть ОСОБА_10 настала внаслідок легенево-серцевої недостатності, що розвинулась на фоні закритої травми грудної клітки у вигляді гемопневмоторакса (наявності крові та повітря в лівій плевральній порожнині), численних переломів лівих та правих ребер, перелому грудини.

При проведенні судово-медичної експертизи трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обличчя: субкон`юктивального крововиливу правового ока; забитої рани верхньої губи та потилично-тім`яної ділянки голови, синців рук та ніг, синця лівої молочної залози, синця в проекції грудини, внутрішньо-шкірного крововиливу прямокутної форми в проекції лівої половини грудної клітки з заходом на черевну стінку групи крововиливів близької до прямокутної форми, що накладаються один на одного, в ділянці передньої черевної стінки, синців в ділянці правої та лівої лопаток, синця в проекції грудних та поперекових хребців, групи синців в проекції 6-11 правих ребер, синця правої сідниці, синця в проекції 6-11 лівих ребер, обширного крововиливу на поверхні якого відмічаються чотири осадження прямокутної форми, що накладаються один на одного, в ділянці лівої бокової поверхні живота з заходом на ліву реберну дугу та верхній квадрат сідниці.

При внутрішньому дослідженні виявлено: крововиливи в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні, крововилив в ділянці лівої долі печінки, переломи правих та лівих ребер, грудини, наявність повітря та крові в лівій плевральній порожнині, розриви пристінкової плеври лівої плевральної порожнини.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, а саме: численних переломів правих та лівих ребер, перелому грудини, лівобічного гемопневмотораксу (наявності крові та повітря в лівій плевральній порожнині) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Ушкодження у вигляді: синця в ділянці лоба, синця лівого виска,синця верхньої правої повіки, субкон`юктивального крововиливу в ділянці внутрішнього кута правого ока, синця лівої щоки, синця лівої вушної раковини, забитої рани верхньої губи, синця в ділянці підборіддя, синців правої кисті, синця лівого передпліччя, синця основи першого пальця лівої кисті, крововиливів в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в проекції центральної частини лоба та лівої тім`яної ділянки могли утворитися від нанесення ударів руками іншої людини, кількість нанесених ударів не менше 12.

Ушкодження у вигляді: крововиливу в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в проекції потилично-тім`яної ділянки голови в центральній частині, над яким з боку волосистої частини голови знаходиться забита рана, довгастого синця лівого плеча, внутрішньо-шкірного крововиливу в проекції дуги лівої половини грудної клітки з заходом на верхню частину живота, груп крововиливів близької до прямокутної форми, що накладаються один на одного в кількості трьох в ділянці передньої черевної стінки в проекції поперечно ободової кишки, синця близького до прямокутної форми в проекції 10,11,12 грудних хребців, 1,2 поперекових хребців, обширного крововиливу неправильної форми на поверхні якого відмічається осадження прямокутної форми в кількості чотирьох в проекції лівого фланка живота з заходом на реберну дугу, верхній квадрат сідниці могли утворитися від нанесення ударів тупим предметом, можливо від ударів металевим совком, прямокутної форми, який знаходився в руці іншої людини, кількість нанесених ударів не менше 10.

Ушкодження у вигляді: синця в ділянці лівої молочної залози, синця в проекції середньої частини грудини, синця в ділянці проекції правої лопатки, синців в проекції 6-11 правих ребер, синця правої сідниці, синця лівої лопатки, синця в проекції 6-11 лівих ребер, крововилив в ділянці лівої долі печінки, переломів правих та лівих ребер, грудини, розривів пристінкової плеври, лівої плевральної порожнини могли утворитися від нанесення ударів ногами іншої людини, кількість нанесених ударів не менше 7.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, оскаржуваний вирок вважає таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить призначити більш м`яке покарання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що при винесенні вироку та обранні покарання судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину. Крім того, поза увагою районного суду залишилося те, що потерпіла ОСОБА_10 вживала алкогольні напої разом із обвинуваченим ОСОБА_7 та неодноразово надавала кошти для їх придбання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Тетіївського районного суду Київської області від 13 квітня 2017 року скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що органом досудового розслідування та судом першої інстанції не було встановлено мотиву та мети, як обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню. Крім того, обґрунтовуючи його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, районний суд послався на показання свідків, котрі не були очевидцями події, та висновки експертиз, які суперечать матеріалам кримінального провадження. При цьому, не надавши належної оцінки показанням самого обвинуваченого.

У запереченнях на апеляційні скарги прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_12 просить апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Тетіївського районного суду Київської області від 13 квітня 2017 року без змін.

Свої вимоги мотивує тим, що призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції повністю дотримався вимог ст.ст.50,65 КК України, врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який частково визнав вину, однак припустив, що перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, міг нанести потерпілій тілесні ушкодження від яких вона померла, раніше не судимий, не працює, негативно характеризується за місцем проживання, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та щодо особи похилого віку. Обставин, що пом`якшують покарання судом першої інстанції встановлено не було. Крім того, судом при ухваленні вироку встановлено мотив вчинення злочину особисті неприязні відносини, які виникли під час сварки ОСОБА_13 із матір`ю ОСОБА_10 , та мету нанесення тілесних ушкоджень. Також, оскаржуваний вирок ґрунтується на доказах, які досліджені в судовому засіданні, у тому числі на показання самого обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_13 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_8 , які просили відмовити в задоволенні апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають із наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин, відповідають матеріалам кримінального провадження і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визнав частково, а саме: лише у нанесенні матері двох ударів металевим совком по спині та животі. При цьому пояснив, що він проживав разом із матір`ю ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , за її рахунок, оскільки він ніде не працював. Протягом останнього місяця вони з матір`ю щодня вживали спиртні напої. 22.12.2016 року вони вдвох із матір`ю зранку почали вживати спиртні напої, близько 10-11 год. випили ще по чотири чарки горілки, після цього мати пішла у веранду і там впала. Коли він хотів її припідняти, то вдарив два рази металевим совком по спині та по животі, після чого поклав на диван, а сам ще допив горілку та пішов спати до себе у кімнату. Після обіду він прокинувся, мати сказала йому піти в магазин за горілкою та продуктами харчування. Він дочекався приходу поштарки, яка принесла материну пенсію, взяв гроші і пішов до магазину, повернувшись із якого побачив, що мати готує вечерю. У цей період він випив ще дві чарки горілки, а потім до 19 год. вони вживали спиртне разом із матір`ю. Він дуже сп`янів і пішов спати. Прокинувся близько 2 годині ночі, включив телевізор, випив ще дві чарки горілки та пішов будити матір, щоб налити їй спиртного, але зачепився за тіло матері на підлозі біля дивану. Зрозумівши, що мати померла, він зателефонував до сестри ОСОБА_14 та повідомив її про це. Вказав, що в цей день до них додому ніхто не приходив, сама мати з хати не виходила, бо в неї боліли ноги. Визнав, що раніше траплялися випадки, коли він бив матір. Допускає, що, будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння, він міг нанести матері тілесні ушкодження, від яких вона померла, але не пам`ятає як це відбувалося. Разом з тим, у судових дебатах, обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України повністю.
Згідно показань потерпілої ОСОБА_8 в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 її брат, який протягом останніх трьох років проживав разом із матір`ю ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 та перебував на повному материному утриманні, ніде не працював, вимагав у неї гроші на спиртне, неодноразово бив її та матір, за що неодноразово був притягнений до адміністративної відповідальності, виганяв із будинку, зловживав спиртними напоями, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, був дуже агресивним. 21.12.2016 року мати їй в телефонній розмові повідомила, що ОСОБА_7 вдарив її в груди. Коли вона розмовляла з матір`ю 22.12.2016 року остання була занепокоєна тим, що поштарка має принести їй пенсію, яку буде вимагати син і ,можливо, бити. Заперечила факт надмірного вживання матір`ю спиртних напоїв, оскільки вона хворіла на цукровий діабет. Наполягала на суворому покаранні для обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції пояснила, що обвинувачений її брат, а ОСОБА_10 покійна мати. Підтвердила показання сестри ОСОБА_8 в частині негативної характеристики брата. Пояснила суду, що раніше обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово бив матір та її, тому вона боялася приходити відвідувати матір. Зазначила, що мати спиртними напоями не зловживала, оскільки хворіла на цукровий діабет. 22.12.2016 року близько 4-5 години коли вона прийшла до будинку матері, то побачила, що у неї побита голова, на обличчі була кров, а спина вся в синцях. Знаючи характер брата, а також те, що до них додому ніхто не приходив, вона впевнена в тому, що саме він її побив, внаслідок чого вона померла.
Із показань свідка ОСОБА_16 в суді першої інстанції вбачається, що 22.12.2016 року їй подзвонила ОСОБА_10 , з проханням принести їй пенсію додому, на що вона погодилася і близько 17 години прийшла до неї додому. На момент її приходу ОСОБА_7 вже був одягнений у верхній одяг, перебував в стані алкогольного сп`яніння, в її присутності взяв у матері 300 гривень і пішов до магазину. Після того як він вийшов з будинку, ОСОБА_10 , на тілі якої були синці, скаржилася їй на сина, який її побив.
Свідок ОСОБА_17 , який був понятим під час огляду місця події, в суді першої інстанції зазначив, що на момент огляду місця події, в будинку ОСОБА_10 було брудно, обстановка в будинку свідчила про можливу боротьбу, оскільки в кімнаті були розкидані стільці, посуд, постільна білизна. При огляді трупа ОСОБА_10 , він бачив синці у неї на голові, спині, кров на обличчі. Будучи сільським головою, негативно характеризує ОСОБА_7 , як особу, яка зловживає спиртними напоями, ніде не працює.
Відповідно до показань свідка ОСОБА_18 в суді першої інстанції вона працює продавцем в магазині ПП «Завгородній», куди в якості покупця часто приходив ОСОБА_7 за продуктами харчування та спиртним, оскільки зловживав спиртними напоями.
Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_19 пояснила, що о 3 годині ночі 22.12.2016 року до неї подзвонила ОСОБА_8 з проханням пересвідчитися чи померла її мати. Потім за нею прийшов ОСОБА_7 і вони разом з ним пішли до нього додому. Він розповідав їй, що матір не бив, а вона сама зачепилася і впала. Зайшовши у хату, вона побачила ОСОБА_10 , яка була мертва і лежала на підлозі біля дивану, у неї був синець на оці, розсічена голова, вся спина у синцях та йшла кров із рота. В хаті було дуже брудно, тому до приїзду поліції вона трохи прибрала в кімнаті. Також вона була понятою під час огляду місця події, під час якого було вилучено металевий совок та резинові шльопанці зі слідами крові. Зазначила, що живе неподалік від будинку, де проживала ОСОБА_10 , тому іноді бачилася із нею, остання часто їй скаржилася на те, що її б`є син, вимагає гроші на горілку. ОСОБА_7 охарактеризувала як такого, що зловживає спритними напоями та схильного до агресії у стані сп`яніння.
Із показань свідка ОСОБА_20 в суді першої інстанції видно, що ОСОБА_7 це її сусід. 22.12.2016 року о 02 год. 45 хв. він стукав до неї у вікно, просив пустити його в хату, оскільки мати не пускає його до хати, проте вона йому відмовила. Лише вранці, коли до неї прийшли працівники поліції, вона дізналася про випадок, що трапився. Зазначила, що ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння безпідставно чіплявся до її дочки та ображав свою матір.
Свідок ОСОБА_21 в суді першої інстанції теж зазначила, що в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 поводив себе агресивно та ображав матір.
Свідок ОСОБА_22 пояснила суду першої інстанції, що із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вона проживає по-сусідству. 22.12.2016 року о 2 год. 45 хв. вона вигулювала на вулиці собаку і бачила як ОСОБА_7 кудись біг по вулиці, а потім повертався із ОСОБА_19 , яка сказала, що померла ОСОБА_10 . Зазначила, що ОСОБА_7 жив за рахунок матері, хворої на цукровий діабет. Остання часто була в синцях, часто змушена була ночувати у сусідів, розповідала що її бив син, вимагав гроші, останні чотири роки ОСОБА_10 взагалі не вживала спиртного.
Також, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованих йому злочинних дій підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Згідно протоколу огляду місця події від 23.12.2016 року та таблицею зображень до нього, під час огляду місця події було оглянуто домоволодіння в АДРЕСА_2 , де було виявлено труп ОСОБА_10 зі слідами тілесних ушкоджень (а.п.44-50).

Згідно протоколів огляду місця події від 23.12.2016 року та таблицею зображень до нього, під час огляду місця події було оглянуто домоволодіння в АДРЕСА_2 , де було виявлено труп ОСОБА_10 зі слідами тілесних ушкоджень (а.п.44-50,51).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за фактом смерті №37-ТР від 10.02.2017 року описані у ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, а саме: численних переломів правих та лівих ребер, перелому грудини, лівобічного гемопневмотораксу (наявності крові та повітря в плевральній порожнині) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Виникнення тілесних ушкоджень шляхом самоспричинення малоймовірне (а.п.59-62).

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 №99 від 23.12.2016 року при огляді ОСОБА_7 23.12.2016 року у нього тілесних ушкоджень виявлено не було (а.п.68).

Із висновку судово-медичної цитологічної експертизи №204/ц від 29.12.2016 року видно, що кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0. При судово-цитологічному дослідженні жіночих тапців, представлених на досліджена знайдена кров людини, статеву належність якої встановити не вдалося у зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів крові. При серологічному дослідженні даних об`єктів виявлений антиген В ізосерологічної системи АВ0. Враховуючи одержані результати дослідження та групу крові потерпілої ОСОБА_10 можна прийти до висновку: кров, що знайдена на жіночих тапцях могла походити від особи (осіб), в крові якої (яких) знаходиться антиген В ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості її походження від самої потерпілої ОСОБА_10 (а.п.84-88).

При проведенні слідчого експерименту встановлено, як обвинувачений ОСОБА_7 наносив два удари металевим совком по спині та животі ОСОБА_10 (а.п.91-94).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №514 від 28.12.2016 року під час проведеного обстеження у ОСОБА_7 не виявлено ознак психічного захворювання, яке б впливало на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. Також не отримано будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на наявність у нього психічних розладів, які б впливали на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними під час скоєння інкримінованих йому дій. Підекспертний перед скоєним кримінального правопорушення вживав алкоголь - випив близько 0,5 л горілки, почувався сп`янілим. Під час проведеного обстеження у нього не виявлено будь-яких порушень з боку пам`яті, уваги, інтелекту, мислення, критичних здібностей та будь-якої продуктивної психопатологічної симптоматики. У період, до якого відносяться інкриміновані йому дії, підекспертний будь-якого хворобливого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв. Про це свідчить те, що він правильно орієнтувався у оточуючому, у нього відмічалася певна послідовність дій, в його поведінці той період були відсутні ознаки маячення, галюцинацій та розладнаної свідомості. Отже, він перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, який не позбавив його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, забування, на яке посилається підекспертний могло бути спричинене станом алкогольного сп`яніння. Підекспертний понад 5 років зловживає алкоголем, пияцтво носить у нього систематичний характер, толерантність до алкоголю висока, кількісний та ситуативний контроль втрачені, сформувався абстинентний синдром. Під час проведеного обстеження виявлені ознаки хронічної інтоксикації алкоголем ЦНС, прояви абстинентного синдрому та зміни особистості за алкогольним типом. Все це свідчить про те, що під експертний страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Отже, ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій і в даний час на психічні захворювання, передбачені ст.ст.19,20 КК України, не страждав і не страждає, міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_7 страждає на хронічний алкоголізм (психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності від алкоголю, стан відміни алкоголю неускладнений.)

Із копій постанов Тетіївського районного суду Київської області вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173,173-2КУпАП (а.п.159-161).

Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, його вина за викладених вище обставин підтверджується усією сукупністю досліджених у суді першої інстанції доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно і неупереджено оцінив докази, наявні у матеріалах кримінального провадження із точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, і прийшов до правильного рішення про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Показання обвинуваченого, в яких він частково визнавав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, оскільки не мав умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та вдарив її лише два рази, районний суд обґрунтовано розцінив, як обрану ОСОБА_7 лінію захисту, із метою уникнути справедливого покарання за скоєння тяжкого злочину.

Крім того, сам обвинувачений у суді першої інстанції допускав, що, будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння, він міг нанести матері тілесні ушкодження, від яких вона померла, але не пам`ятає як це відбувалося. Разом з тим, у судових дебатах, обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України повністю.
Також, районним судом при ухваленні вироку встановлено мотив вчинення злочину особисті неприязні відносини, які виникли під час сварки ОСОБА_7 із матір`ю ОСОБА_10 , та мету вчинення кримінального правопорушення нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, які настали, думку потерпілої стосовно виду покарання для обвинуваченого, дані, що характеризують обвинуваченого, ставлення винного до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів.

Також враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не працевлаштований, негативно характеризується за місцем проживання, неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173,173-2 КУпАП, по відношенню до своєї матері та сестри.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мотивовано прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому, покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Визначене покарання ОСОБА_7 всупереч доводам апеляційних скарг, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів та домірним скоєному.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Тетіївського районного суду Київської області від 13 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:
Судді: