Дата документу Справа № 323/192/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 323/192/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/682/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія 537, 539 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі суддів:

ОСОБА_2 - головуючого і доповідача, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 ,

здійснив апеляційний розгляд ухвали судді Оріхівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 від 26 січня 2017 року (справа 323/192/17-к, провадження 1-в/323/51/2017).

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд

установив:
щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Меліпотоль Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, до засудження не працював, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)29.12.2002 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ст.ст. 142 ч. 2, 142, ч. 3, 42 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2)15.11.2012 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ст.ст. 309 ч. 1, 309, ч. 2, 307ч. 2, 69, 70ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки,

останній раз засудженого 13.05.2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 186 ч. 2, КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. ст. 71 ч.1, 71 ч.3 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.11.2012 року у вигляді 1 року та призначено остаточне покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини особисто належного майна. В строк відбування покарання зараховано час тримання під вартою з 23.11.2011 року по 15.11.2012 року. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 28.03.2016 року зараховано у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 23.11.2011 року по 15.11.2012 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання - 03.10.2018 року,

ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року частково задоволено подання начальника установи- начальника арештного дому Оріхівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№88) про застосування щодо нього заходу стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу. Застосовано до засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 2 (два) місяці.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу судді і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, так як на думку засудженого клопотання було розглянуто судом необ`єктивно та не було взято до уваги обставини та мотиви вчинення ним порушення.

Засуджений та захисник адвокат ОСОБА_8 про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Захисник про поважні причини свого неприбуття суд не повідомив, від засудженого клопотання про його участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не надійшло.

При здійсненні апеляційного розгяду у судовому засіданні були дослідженні матеріали судового провадження, прокурор знайшов рішення судді законним і обгрутованим.

За наслідками розгляду здійсненого провадження в суді апеляційної інстанції суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до п. 13-2 ч. 1 ст. 537 та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

У відповідності до ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Частиною 9 ст.134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 характеризується незадовільно. За період відбування покарання в Оріхівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№88) допустив 13 порушень встановленого режиму тримання, з яких 4 рази поміщався в ДІЗО, з них двічі за зберігання грошей, 2 рази до карцеру та 1 раз в ПКТ, стягнення не зняті та непогашені у встановленому законом порядку, заохочень не має, на виробництві установи не працевлаштований, ставлення до праці не задовільне, по відношенню до персоналу установи може проявити грубість, схильний до створення конфліктних ситуацій з іншими засудженими, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, виконує їх тільки під постійним контролем збоку персоналу, відмовляється виконувати роботи по благоустрою установи, за характером хитрий, скритий, до себе не вимогливий, не завжди дотримується вимог особистої гігієни, соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом листування, схильний до написання без підставних скарг та заяв, відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Перебуває на профілактичному обліку установи як схильний до втягнення персоналу в неслужбові зв*язки та організатор каналів передачі заборонених предметів. Провину в скоєному злочині не визнає.

Відповідно до виписки з протоколу №7 засідання комісії по профілактиці правопорушень від 17.01.2017 року, 10.01.2017 року, близько 17.00 години, під час проведення повного особистого обшуку засудженого ОСОБА_7 , молодшими інспекторами чергової зміни ВНБ, а саме заступником ЧПНУ старшим прапорщиком в/с ОСОБА_9 та старшим прапорщиком в/с ОСОБА_10 , у нього під натільною білизною (в трусах) було виявлено та вилучено гроші в сумі 200 (двісті) гривень двома купюрами по 100 (сто) гривень кожна, за серійними номерами: К37657909 та МГ2795742.

Таким чином, ОСОБА_7 порушив п. 2 розділу ІІІ Наказу Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань».

Дослідивши вказані обставини та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про застосування до засудженого ОСОБА_7 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на два місяці, оскільки кількість порушень, допущених ОСОБА_7 під час відбування покарання свідчить про їх систематичність, а негативна характеристика по місцю відбування покарання свідчить про те, що ОСОБА_7 у вчиненому не розкаявся, на шлях виправлення не став і до цього не прагне.

Посилання засудженого в апеляційній скаргі на те, що суд першої інстанції неповно розглянув справу, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки ці посилання спростовуються матеріалами справи.

Інших письмових доказів, які б підтвердили доводи апеляційної скарги, засуджений, а ні до суду першої інстанції, а ні до апеляційного суду не надав.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року про застосування заходу стягнення у вигляді переведення ОСОБА_7 до приміщення камерного типу строком на два місяці залишити без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4