УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000068 від 05.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на нежитлові приміщення, група приміщень №91,№96 загальною площею 401,5 кв.м. розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності зареєстровані за ОСОБА_5 , встановивши заборону на розпорядження, відчуження та користування вказаним майном.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що Слідчим відділенням розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 05.07.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що невстановлені особи, діючи умисно, шляхом обману (шахрайства) використовуючи підроблені документи, заволоділи комунальним майном (нежитловими приміщеннями) розташованими на території Солом`янського району м. Києва за адресами: АДРЕСА_1 , чим завдали територіальній громаді м. Києва, шкоди в особливо великих розмірах.

У рамках досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що нежитлова адміністративна будівля по АДРЕСА_1 загальною площею 401,5 кв.м. належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва на підставі рішення Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» ( пункт 577 додаток № 9, таблиця 6 до рішення Київської міської ради), передана до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами у місті Києві» та від 06.05.2015 № 279 та закріплена на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» згідно з розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.05.2015 № 279 (з відповідними змінами від 11.11.2016 № 838).

Нежитлова адміністративна будівля по по АДРЕСА_1 загальною площею 401,5 кв.м. тривалий час використовується комунальним підприємством для розміщення підрозділів житлово-експлуатаційної дільниці для обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва.

Крім того, на підставі рішення Київської міської ради від 23.10.2013 №270/9758 «Про питання, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, що належить до комунальної власності міста Києва», комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» на даний час проводяться організаційно-правові заходи, підготовка документів, передбачених пунктом 44 Постанови Кабінету Міністрів від 25 грудня 2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення процедури державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю.

Разом з тим встановлено, що будь-яких рішень Київської міської ради про відчуження чи припинення права власності на нежитлову будівлю за адресою: по АДРЕСА_1 до Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації не надходило.

Однак, згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №91093694 від 04.07.2017 року встановлено, що нежитлові приміщення АДРЕСА_2 зареєстровані за ОСОБА_5 на підставі рішення від 15.06.2013 №2/270/1142/2013 Центрально - міського районного суду м. Макіївки Донецької області та 18.04.2016 проведена державна реєстрація прав на вищевказане майно управлінням державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві без надання відповідної згоди Київською міською радою.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація щодо вказаного рішення, справи та провадження.

Таким чином, враховуючи наявність обставин, які дають підстави вважати, що невстановлені досудовим розслідуванням особи шахрайським шляхом та шляхом використання підроблених документів незаконно заволоділи комунальним майном, яке належить територіальної громади Києва, а саме нежитловими приміщеннями №91, №96, загальною площею 401,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , а також те, що орган досудового розслідування вважає, що існує реальна незаконного його відчуження всупереч чинного законодавства, а тому орган досудового розслідування клопоче перед слідчим суддею про розгляд вказаного клопотання без виклику осіб у власності яких перебуває вказане майно.

Отже в ході слідства отримано достатні дані, які вказують на те, що нежитлові приміщення, загальною площею 401,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , оформлено у власність в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в ході слідства отримано достатні дані, які вказують на те, що нежитлові приміщення, загальною площею 401,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , оформлено у власність в результаті вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.

Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про яку ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на нежитлові приміщення, група приміщень №91,№96 загальною площею 401,5 кв.м. розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності зареєстровані за ОСОБА_5 , встановивши заборону на розпорядження, відчуження та користування вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1