Справа № 314/6502/16-к
Провадження № 1-в/314/24/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заява засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам?янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: Донецької області місто Сніжне,українець, громадянина України, освіта середня - спеціальна, не одружений, до засудження не працював, мешкав за адресою АДРЕСА_1 . Раніше судимого:

1)19.06.2009 року за ст. 263 ч.2 КК України до 120 годин громадських робіт.

2)21.01.2010 року за ст. 389 ч.2;71 КК України до 1 місяця 15 днів арешту. Звільнений 24.03.2010 року по відбуттю строку покарання.

3)18.11.2011 року за ст.263 ч.2, 289 ч. 1, 185 ч.1,70 КК України до 4 років обмеження волі.

4) 13.09.2012 року за ст. 263 ч.2, 185 ч. 1,70, 289 ч.1, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.06.2013 року по відбуттю строку покарання.

Засуджений по даній справі: 29.10.2013 року Жовтневим райсудом міста Запоріжжя за ст. 121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі.

Ухвалою від 14.03.2016 року Вільнянского районного суду Запорізької області зараховано в строк відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду Запорізької області від 29.10.2013 року час перебування бід вартою 19.08.2013 року до набрання вироку законної сили 29.11.2013 року на. підставі ст. 72 ч.5 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідно до двох днів позбавлення волі.

Початок строку: 19.08.2013 року. Кінець строку: 09.05.2018 року.

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам?янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), надійшла заява, про можливість умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.08.2013 року. За період тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі з 22.08.2013 року по 16.12.2013 року характеризується наступним чином:встановлені правила поведінки та розпорядку дня не порушував стягнення та заохочень не мав.

З 16.12.2013 року по 04.09.2015 року відбував покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області. За період відбування покарання характеризується наступним чином: встановленні правила поведінки та розпорядку дня не порушує, стягнень не має. Має два заохочення, одне заохочення правами начальника колонії та одне правами начальника відділення СПС.

З 04.09.2015 року по 27.10.2015 року перебував на лікуванні в МОСПЛ при Вільнянській виправній колонії № 20. За період лікування заохочень та стягнень не мав.

З 27.10.2015 року по 26.10.2016 року відбував покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області. За період відбування покарання характеризується наступним чином: мав два заохочення та 1 стягнення правами начальника установи.

З 26.10.2016 року по 30.11.2016 року перебував на лікуванні в МОСПЛ при Вільнянській виправній колонії № 20. За період лікування заохочень та стягнень не мав.

З 30.1 1.2016 року відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області. За період відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не порушує. Заохочень та стягнень не має.

У відношенні до представників адміністрації колонії не завжди ввічливий та тактовний.

Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування. Санітарно - гігієнічних норм намагається дотримуватись але необхідних для цього навичок не має.

У відношенні до засуджених не конфліктний, товаришує з засудженими позитивної спрямованості.

Підвищувати загальноосвітній рівень не бажає. Бібліотеку установи не відвідує. На заходи виховного впливу реагує слабо.

Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає.

У скоєному злочині провину визнає, розкаюється.

Підлягає розгляду за ст. 101 КВК України(заміни умов тримання) після відбуття -1/3- 09.01.2015 року відмовлено 06.05.2015 року ( прот. № 15).

Підлягає розгляду за ст.82 КК України(заміну не відбутої частини покарання біль м`яким) після відбуття -1 /2-09.11.2015 року відмовлено 01.03.2016 року ( прот № 5).

Підлягає розгляду за ст.81 КК. України(умовно-дострокове звільнення) після відбуття -2/3-09.09.2016 року - відмовлено 03.10.2016 року ( прот № 22).

Прокурор та представник адміністрації клопотання не підтримали і вважають, що подання не належить задовольнити, оскільки засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Засуджений наполягав на задоволенні заяви про умовнодострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Оскільки, засуджений має стягнення, яке не зняте та непогашене, суд приходить до висновку, що його поведінка не є сумлінною, а отже клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України , п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам?янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

06.02.2017