Справа № 308/5577/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000224 - старшого слідчого в особливо важливих справах відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про обрання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Октемберян Вірменія, громадянина Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 - п.п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000224 від 28.01.2017 року, в якому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та у закінченому замаху на вбивство двох осіб, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч. 2 ст. 15 - п. п. 1, 5 ч.2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 в невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений час, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав від невстановленої досудовим розслідуванням особи одноразовий протитанковий гранатомет РПГ-22 «Нетто» із реактивним кумулятивним пострілом (боєприпасом) та в подальшому умисно, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, зберігав та носив вказаний гранатомет з боєприпасом при собі до 21:19 год. 27.01.2017 року, доки не використав його за призначенням, здійснивши постріл в будинок АДРЕСА_2 , в якому знаходився ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , після чого залишив пусковий пристрій РПГ-22 «Нетто» та з місця події зник.

Згідно висновку експерта №12/12 від 03.04.2017 року в будинку за адресою м. Ужгород, вул. Кошицька, 31, стався вибух реактивного кумулятивного пострілу з одноразового протитанкового гранатомета РПГ-22 «Нетто». Реактивний кумулятивний постріл (боєприпас) був приведений в дію реактивним протитанковим гранатометом РПГ-22 «Нетто», який відноситься до категорії боєприпасів. Одноразовий реактивний протитанковий гранатомет РПГ-22 «Нетто» виготовлений промисловим способом в СРСР у 1988 році. Реактивний кумулятивний постріл до РПГ-22 «Нетто» споряджається бризантними (окфол) та метальними вибуховими речовинами (піроксиліновий порох 7/1ТР В/А). Предмет, вилучений поблизу будинку за адресою м. Ужгород, вул. Кошицька, 31, є пусковим пристроєм від реактивного протитанкового гранатомета РПГ-22 «Нетто», який призначений для направлення та запуску реактивного кумулятивного пострілу. Пусковий пристрій виготовлений заводським (промисловим) способом. Металева частина, яка була вилучена в будинку за адресою АДРЕСА_2 є частиною корпусу стартового двигуна від пострілу протитанкового гранатомета РПГ-22 «Нетто», приведеного в дію. Реактивний кумулятивний постріл виготовлявся заводським (промисловим) способом. Металеві частини (осколкові елементи) від пострілу, які були вилучені в будинку за адресою АДРЕСА_2 , ймовірно були пострілом приведеного в дію з пускового пристрою гранатомета РПГ-22 «Нетто», який було вилучено поблизу будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, тобто як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, 27.01.2017 року о 21:19 год. ОСОБА_5 , знаходячись на АДРЕСА_2 , в якому проживають ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , попередньо переконавшись в тому, що в будинку включене світло та знаходяться його мешканці ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння смерті двом особам, які перебувають в будинку, усвідомлюючи, що застосовує спосіб вчинення злочину, небезпечний для життя й інших осіб та небезпека для життя інших осіб, з огляду на місце в житловому кварталі, вечірній час та знаряддя злочину є реальною, привів у готовність для стрільби одноразовий протитанковий гранатомет РПГ-22 «Нетто», споряджений реактивним кумулятивним пострілом (боєприпасом) та здійснив з нього один прицільний постріл в освітлене вікно другого поверху будинку АДРЕСА_2 , в наслідок чого від вибуху реактивного кумулятивного пострілу (боєприпасу) в будинку утворилася пожежа, повалилася частина стелі, а ОСОБА_7 отримав термічні опіки обидвох рук та шкірного покрову голови, однак ОСОБА_5 свій умисел на позбавлення життя потерпілих до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки внаслідок пострілу він не поцілив у вікно, снаряд влучив вище вікна другого поверху у горище, а мешканці вказаного будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 одразу після пострілу вибігли на подвір`я і їм була надана допомога.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.15 - п. п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на вбивство двох осіб, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

12 червня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч. 2 ст.15 - п. п. 1, 5 ч. 2 ст.115 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень обґрунтовується здобутими в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 27-28.01.2017 під час якого виявлено та вилучено частини «РПГ-22», з них знято запахові сліди та зафіксовані пошкодження будинку; висновком вибухотехнічної експертизи №12/12 від 03.04.2017; висновком одорологічної експертизи №34 від 17.02.2017, згідно якого зразок запаху, відібраний з крові ОСОБА_5 має спільне джерело походження зі зразками запаху з поверхні металевої заглушки та спускового гачка тубуса «РПГ-22», який виявлений під час огляду місця події біля будинку ОСОБА_7 ; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий зазначає, що на даний час є необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого та особливо тяжкого, санкція за вчинення яких, згідно ч. 1 ст. 263 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, згідно ч.2 ст.115 КК України, санкція передбачає довічне позбавлення волі, таким чином, існують ризики того, що ОСОБА_5 , розуміючи усю тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його судом винним, може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може покинути місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування, підтверджується і тим, що він є громадянином іншої держави та з метою уникнення кримінальної відповідальності може покинути територію України. Окрім вище зазначеного, ОСОБА_5 зможе і надалі продовжувати злочинну діяльність, вчинити і інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань. Враховуючи зазначене, є підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із взяттям під варту, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства, а тому орган досудового розслідування просить застосувати відносно підозрюваного підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. Крім того, просив врахувати особу його підозрюваного, останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого з приводу внесеного клопотання, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри слідчий суддя не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя враховує, що згідно висновку експерта №34 від 17.02.2017 року при порівнянні зразку запаху відібраного з крові у гр. ОСОБА_5 , зі зразком запаху вилученим при огляді місця події з поверхні металевої заглушки тубуса РПГ-22 та з поверхні частини спускового тубуса РПГ-22, в ході дослідження встановлено, що зразок запаху відібраний з крові у гр.. ОСОБА_5 мають спільне джерело походження зі зразками запаху з поверхні металевої заглушки та спускового гачка тубуса «РПГ-22», який виявлений під час огляду місця події біля будинку ОСОБА_7 ..

Згідно вказаного висновку експерта запахові сліди з речового доказу вилучені згідно методичних рекомендацій по виявленню та вилученню запахових слідів з речових доказів, собаки-детектори були і є фізично здорові, знаходились в робочому стані, тестові вибірки проведені безпомилково, собаки-детектори, перед поміщенням банок-сховищ в штативи, або їх переміщенням виводились із зали вибірки, що виключає візуальне запам`ятовування пошукових банок-сховищ, результати ідентифікацій підтвердженні трьома собаками-детекторами, в процесі кожної одорологічної ідентифікації, після виведення собакдетекторів із залу вибірки, всі банки сховища, переміщувалися в різні штативи для виключення собаками детекторами запахового ряду та ускладнення пошукових об`єктів.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у їх вчиненні, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які йому може бути призначено покарання за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, за ч.2 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів 12.06.2017 року, до вказаного часу перебував в статусі свідка, тобто є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя враховує, при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , зазначений слідчим та прокурором ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань. Враховуючи попередні пояснення в якості свідка ОСОБА_5 від 28.01.2017 року, про перебування 27.01.2017 року до 20.30 год. в піцерії разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після чого разом поїхали додому де він ліг спати. А також пояснення потерпілого ОСОБА_7 від 01.06.2017 року, що вказане правопорушення може бути вчинене у зв`язку із конфліктом навколо ТОВ «Едельвейс» в с. Соломоново Ужгородського району щодо незаконного захоплення заводу та зміни власників та керівників установ, за фактом якого розпочато кримінальне провадження і проводяться процесуальні дії. Згідно пояснень потерпілого ОСОБА_7 , до вчиненого кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_5 , який знаходиться на боці однієї із сторін конфлікту, а ОСОБА_7 є близьким знайомим іншої сторони. У зв`язку із цим, у ОСОБА_5 міг виникнути мотив до вчинення кримінального правопорушення з метою усунення можливого впливу ОСОБА_7 на намагання нових власників встановити контроль над спірними підприємствами.

Окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 є громадянином іншої країни, згідно посвідки на постійне місце проживання громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 16.05.2014 року, останній зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , офіційно не працює, не має постійного джерела доходу. Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 одружений, є батьком двох неповнолітніх дітей, зі слів останнього дружина на даний час офіційно працює.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч. 2 ст. 15 - п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчинених ним кримінальних правопорушень.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , було спрямовано на вбивство двох осіб у спосіб небезпечний для життя багатьох осіб, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000224 - старшого слідчого в особливо важливих справах відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 - п.п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до - 07 серпня 2017 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1