Справа № 317/ 224/17
№/п 1-в/317/27/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017 р.

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю засудженого: - ОСОБА_4

за участю захисника: - ОСОБА_5

представника адміністрації - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку клопотання захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Калмиківка Луганської області, освіта середня спеціальна, до арешту мешкав та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про заміну основного покарання на більше м`яке
ВСТАНОВИВ:
В січні 2017 р. до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 за договором про надання юридичної допомоги адвоката ОСОБА_5 , про заміну основного покарання на більше м`яке. В обґрунтування свого клопотання захисник ОСОБА_5 зазначила, що засуджений ОСОБА_4 був засуджений Апеляційним судом Луганської області 03.10.2006 р. за п.4 ч.2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі. Фактично відбуває покарання з 11.06.2006 року, на даний час відбув вже більшу частину призначеного йому покарання. За час відбування покарання у Біленьківський УДПтС України у Запорізькій області №99 характеризується нейтрально, має три заохочення. Всі стягнення, які були покладені на засудженого вже погашено, але залишилась одна догана. Також захисник зазначила, що ОСОБА_4 вину у скоєному злочині визнає повністю та розкаюється у вчиненому. На підставі вищевикладеного захисник ОСОБА_5 просить застосувати відносно ОСОБА_4 , ст. 82 КК України.
Своє клопотання в судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримала та просила суд його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Запевняв суд, що він дійсно став на шлях виправлення.
Судом також був зроблений запит до БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 та витребувані матеріали особової справи, характеристики на засудженого та відгуку на клопотання.
Відповідно до наданих до суду відгуку та характеристики на засудженого ОСОБА_4 , адміністрація БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 зазначила, що засуджений ОСОБА_4 з 26.11.2014 відбуває покарання в БВК УДПтС України в Запорізькій області №99. За час відбування покарання засуджений має 4 заохочення за сумлінну поведінку та 1 стягнення у вигляді догани, останнє накладене 02.07.2016 року та є не погашеним. На виробництві колонії працевлаштований різноробочим, з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, однак при цьому до виконання вимог персоналу установи ставиться задовільно. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Провину у скоєному злочині визнає але робить це з метою отримати для себе поблажливість. За вироком суду має позов на суму 103 514,00 грн., який не відшкодовано. Адміністрація колонії вважає, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення в повній мірі.
В судовому засіданні, представник адміністрації БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_6 проти клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 заперечував.
Прокурор також заперечував проти клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 , вважає що засуджений не довів своє виправлення.
Вивчивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_8 , характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений вироком Апеляційного суду Луганської області від 03.10.2006 р. за п.4 ч.2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі. 17.02.2016р. Запорізьким районним судом Запорізької області було винесено ухвалу про зарахування засудженому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення відповідно до змін у ст.72 КК України.
За час відбування покарання в БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, однак суд зазначає, що 01.07.2016 року ОСОБА_8 отримує подяку, а вже 02.07.2016 року отримує догану за зберігання заборонених предметів, що свідчить про нестабільну поведінку особи.
Крім того, суду була надано довідка про наявні заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_4 , відповідно до якої засуджений ОСОБА_4 під час відбування покарання в інших виправних установах, а саме з 26.11.2008р. по 16.02.2011р. має 18 стягнень, які погашені, однак характеризують засудженого негативно, це дає підстави вважати, що особа на даний час намагається довести своє виправлення лише з метою отримати пільги, яка передбачена ст. 82 КК України але не доводить що особа щиро розкаюється у скоєному злочині та визнає свою провину. А також суд зазначає, що до прибуття до БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_4 відбував покарання у Краснолучанській виправній колонії, як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання. Вказане також характеризує особу засудженого з негативного боку.
Відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.
Суду була надана довідка про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 , відповідно до якої, ОСОБА_4 працевлаштований різноробочим, однак при цьому за наявністю позову в розмірі 103 514,00 грн, засуджений ніяким чином навіть не намагався працюючи на виробництві хоча б частково його відшкодувати.
Згідно медичної довідки від 03.02.2017 року, яка була надана суду лише 09.02.2017 року, ОСОБА_4 є працездатним.
Відповідно до ст. 130 КВК України,засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
ОСОБА_4 було три рази відмовлено в заохочувальних нормах, а саме:
- 25.12.2014р. комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст. 100, 101 КК України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації;
- 12.02.2015р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким;
- 17.03.2016р. комісією установи було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно дострокового звільнення.
Жодне рішення комісії виправної установи про відмову в застосуванні заохочувальної норми, засудженим не оскаржене.
31.05.2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області було розглянуто клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення, в якому ухвалою суду, йому було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення.
Суд вважає, що з 31.05.2016 року і по теперішній час у поведінці засудженого ОСОБА_4 нічого не змінилось.
На підставі вищевикладеного суд не може зробити висновок, що засуджений ОСОБА_4 дійсно довів своє виправлення.
Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України, суд-
УХВАЛИВ:
В клопотанні захисника ОСОБА_5 засудженого ОСОБА_4 , про заміну основного покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1