справа № 208/5884/15-к
провадження № 1-кп/208/63/17
УХВАЛА
05 травня 2017 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при вирішенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 по кримінальному провадженню за обвинувальним актом, що надійшов до суду з прокуратури Заводського району м. Дніпродзержинська за обвинуваченням ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України про визнання доказу недопустимими, суд -

ВСТАНОВИВ:
Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від прокуратури Заводського району м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області отримано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлено клопотання про визнання недопустимими наступні докази:

Протоколи допитів свідків ОСОБА_8 від 0906.2015 р., ОСОБА_9 від 09.06.2015 р., протокол слідчого експерименту від 09.06.2015 р. за участю свідка ОСОБА_8 та експерта ОСОБА_10 , висновок експерта ОСОБА_11 № 721-Е-С від 22.09.2016 р.

В обґрунтування клопотання захисник вказував, що ОСОБА_8 не підтвердила свої покази надані під час проведення досудового слідства, під час провадження слідчого експерименту судмедексперт показував їй що треба робити на експерименті. В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 не підтвердила свої покази, які надавалися нею на досудовому слідстві. Експерт ОСОБА_10 вийшов за межі своїх повноважень та упереджено брав участь у слідчому експерименті. Письмове підтвердження стороні захисту, стороною обвинувачення про надання повного доступу до висновку експерта № 721-Е-С від 22.09.2016 р. із зазначенням найменування таких матеріалів не надано.

Вислухавши заявлене клопотання, думку прокурора, потерпілої, її представника, які вважали, клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання, та судово-медичну експертизу було проведено за ухвалою суду, висновки якої були дослідженні судом безпосередньо, суд приходить до наступних висновків.

Посилання захисника у клопотанні на не недійсність процесуальної дії, порушення права на захист, фактично зводяться до оцінки доказів у справі, що є неможливим без їх дослідження в судовому засіданні, оскільки, прийняття судом обґрунтованого рішення допускається лише на підставі об`єктивно з`ясованих обставин справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст..94 КПК України, яка надає право суду оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Згідно ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.

Відповідно до ст.87 КПК України, недопустимим є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода та обов`язковість який надана Верховною радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до вимог діючого КПК України, істотним порушенням прав та свобод людини слід визнавати такі, які перешкодили чи не дали можливості особі у повному обсязі реалізувати права та свободи, передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода та обов`язковість, який надана Верховною Радою України.

З огляду на положення ст.ст.86,87 КПК України, які встановлюють критерії допустимості доказів в межах кримінального провадження, враховуючи підстави на які посилається захисник в своєму клопотанні, враховуючи заперечення надані прокурором, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд не вбачає підстав для визнання даних доказів очевидно не допустимими

Суд вважає, що кожен з наведених у клопотання захисника доказ, як і інші докази, які є в матеріалах кримінального провадження, надані прокурором, отриманні судом, мають бути досліджені та оцінені з точки зору їх допустимості в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Керуючись ст.ст.86,87,89 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про визнання доказів недопустими, а саме:

Протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 0906.2015 р.;

Протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 09.06.2015 р.;

Протоколу слідчого експерименту від 09.06.2015 р. за участю свідка ОСОБА_8 та експерта ОСОБА_10 ;

Висновку експерта ОСОБА_11 № 721-Е-С від 22.09.2016 р., відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1