Справа № 463/1495/16-к
Провадження № 1-кп/463/165/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000528 від 13.02.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше неодноразово судженого, останній раз: 14.01.2016 року Шевченківським районним судом м.Львова з врахуванням вироку Апеляційного суду Львівської області від 20.05.2016 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 10 березня 2016 року близько 15 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна з метою власного безпідставного збагачення, діючи з корисливих мотивів, шляхом підбору ключа від замків вхідних дверей, проник у квартиру ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав ноутбук марки «ASUS US3», вартістю 10 000 гривень із сумкою марки «НР», вартістю 200,0 гривень, фотоапарат марки «Nikon D90», вартістю 10 000 гривень, які належать останньому, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 20200,0 гривень, після чого ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 себе винним в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав повністю та суду показав, що в березні місяці 2016 року точної дати пригадати не може, він попросив свого знайомого на ім`я ОСОБА_10 завезти його в госпіталь. Після цього, на автомобілі Сергія марки «ВАЗ» вони поїхали на вул.Васильченка в м.Львові, де він мав зустрітися зі своїм знайомим. Приїхавши на місце, він вирішив походити по вулиці, чекаючи зустрічі. В цей час, раптово до нього підбігли працівники поліції, скрутили йому руки та почали питати, в якій квартирі він вчинив крадіжку. Він повідомив, що жодної крадіжки не вчиняв, при цьому зазначив, що викрадене майно потерпілого ОСОБА_7 знаходилося біля під`їзду будинку і він до нього не має жодного відношення.

Крім цього, про вчинення крадіжки ноутбука марки «ASUS», що належить потерпілому ОСОБА_8 , і яка мала місце 12.02.2016 року він дізнався від працівників поліції, знаходячись в приміщенні Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області. Працівники поліції привезли його на вул.Туган-Барановського в м.Львові для проведення слідчої дії слідчого експерименту. При проведенні даної слідчої дії крім нього були присутні працівники поліції, потерпілий та вахтер гуртожитку. Працівники поліції в його присутності повернули потерпілому ноутбук та повідомили останнього, що вони розшукали особу, яка вчинила крадіжку, показавши на нього. Перед початком проведення слідчого експерименту, працівники поліції пояснили йому що він має говорити і показати, звідки викрав майно у потерпілого, при цьому погрожували йому фізичною розправою.

В подальшому, цього ж дня, працівники поліції повезли його на вул.Туган-Барановського в м.Львові для проведення слідчого експерименту по епізоду викрадення ноутбука в потерпілого ОСОБА_11 . При проведенні даної слідчої дії крім нього були присутні працівники поліції та потерпілий. Під тиском працівників поліції він показав звідки викрав ноутбук, хоча насправді крадіжки він не вчиняв і за даною адресою раніше не був.

Крім цього, в цей же день працівники поліції привезли його на вул.Личаківську в м.Львові для проведення слідчої дії слідчого експерименту по епізоду викрадення ноутбука у потерпілого ОСОБА_9 . Перед початком проведення слідчої дії працівники поліції, пригрозивши йому, повідомили, що саме він має говорити і показувати, як вчинив крадіжку ноутбука. За даною адресою він раніше ніколи не був, в кімнаті проживання потерпілого ОСОБА_9 був вперше, жодної крадіжки не вчиняв.

Після цього, працівники поліції його відвезли на вул.Пасічну в м.Львові для проведення слідчого експерименту по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 . При проведенні слідчої дії потерпіла була відсутня, крім нього та працівників поліції в квартирі знаходився невідомий йому чоловік, можливо чоловік потерпілої. Аналогічно попереднім епізодам, працівники поліції перед початком проведення слідчої дії пояснили йому, що він має говорити і показати звідки викрав майно, хоча насправді жодного майна у потерпілої він не викрадав.

Незважаючи на те, що обвинувачений вину в інкримінованих йому злочинах не визнав, його винуватість у скоєному злочині доведена наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_7 , який суду показав, що 10 березня 2016 року близько 15 год. 00 хв. до нього подзвонили працівники поліції, які повідомили, що в його квартирі, за адресою: АДРЕСА_2 , скоєно крадіжку і вони затримали підозрюваного. Приїхавши на місце та оглянувши квартиру, він повідомив, що у нього з квартири викрадено ноутбук марки «ASUS US3» з сумкою марки «НР», та фотоапарат марки «Nikon D90». Все майно йому було повернуто працівниками поліції і саме від них він дізнався, що крадіжку його майна вчинив ОСОБА_5 , якого вони затримали і в якого було вилучено дане майно. Також зазначив, що жодних претензій до обвинуваченого не має.

Показами свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що 10 березня 2016 року близько обіду він разом з іншими працівниками поліції відпрацьовували територію Личаківського району м.Львова на факт вчинення квартирних крадіжок. Знаходячись на вул.Васильченка в м.Львові, ними був помічений автомобіль марки «ВАЗ», з якого вийшов візуально знайомий ОСОБА_5 . Останнього він знає як особу, який раніше суджений за вчинення майнових злочинів. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_5 направився в один з під`їздів будинку АДРЕСА_3 , при цьому жодних речей з собою він не мав. Через декілька хвилин, ОСОБА_5 вийшов з під`їзду будинку, при ньому була сумка від ноутбука і в руках тримав сумку від фотоапарата. Відразу біля під`їзда він з іншими працівниками поліції зупинили ОСОБА_5 , пред`явили службові посвідчення і запропонували пояснити походження речей, які знаходилися при ньому, а саме: ноутбука та фотоапарата. ОСОБА_5 добровільно пред`явив вказані речі і повідомив, що викрав їх з квартири.

Аналогічні покази в судовому засіданні показав свідок ОСОБА_13 .

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.03.2016 року (т.1 а.с.97), потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що в період часу з 12 год. 00 хв. до 15 год. 30 хв. невідома особа, шляхом підбору ключа, проникла у квартиру АДРЕСА_4 , звідки викрала його майно, а саме: ноутбук марки «ASUS US3» із сумкою марки «НР» та фотоапарат марки «Nikon D90».

Рапортом працівника поліції ОСОБА_14 від 10.03.2016 року (т.1 а.с.90), з якого вбачається, що він разом з іншими працівниками поліції ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , 10.03.2016 року близько 14 год. 30 хв. на вул.Васильченка, поблизу будинку № 14 в м.Львові, помітили автомобіль марки «ВАЗ 2105» р.н. НОМЕР_1 , з якого вийшли ОСОБА_18 та ОСОБА_5 , раніше суджені особи, причетні до скоєння ряду квартирних крадіжок в м.Львові. Після чого, ОСОБА_5 направився в 3-й під`їзд будинку АДРЕСА_3 . Через 30 хвилин ОСОБА_5 вийшов з під`їзду будинку, на плечі ніс сумку від ноутбука, а в руці сумку від фотоапарата. Відразу біля під`їзду ОСОБА_5 було зупинено, пред`явлено службові посвідчення i запропоновано пояснити походження речей, які знаходилися при ньому, на що ОСОБА_5 пояснив, що вказані речі він кілька хвилин тому викрав з квартири АДРЕСА_4 .

Протоколом огляду місця події від 10.03.2016 року (т.1 а.с.91-93), з якого вбачається, що в цей день о 15 год. 40 хв. слідчим проведено огляд прибудинкової території біля під`їзда № 3 будинку АДРЕСА_3 , в ході якого біля ОСОБА_5 було виявлено та вилучено ноутбук марки «ASUS US3» із сумкою марки «НР» та фотоапарат марки «Nikon D90». ОСОБА_5 пояснив, що вказані речі він викрав з квартири АДРЕСА_4 .

Як вбачається з постанови від 14.03.2016 року (т.1 а.с.119), ноутбук марки «ASUS US3» з сумкою марки «НР» та фотоапарат марки «Nikon D90» визнано речовими доказами у справі.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.03.2016 року та фототаблицею до нього (т.1 а.с.110-116), проведеного за участю підозрюваного, захисника, потерпілого та в присутності понятих, з якого вбачається, що в ході слідчої дії підозрюваний ОСОБА_5 вказав та показав на місці події про обставини вчинення злочину, що мав місце 10.03.2016 року, зокрема про те, що близько 15 год. 00 хв. він зайшов в під`їзд будинку АДРЕСА_3 , піднявся ліфтом на 9-ий поверх, після чого почав спускатися сходами вниз та стукав в двері квартир. На сьомому поверсі в квартирі АДРЕСА_5 двері ніхто не відчинив, він взяв за ручку дверей, які були відкриті, в квартирі нікого не було. Зайшовши в квартиру, з кімнати він викрав ноутбук та фотоапарат, після цього швидко покинув квартиру. На виході з під`їзду будинку його було затримано працівниками поліції з викраденим майном.

Таким чином винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.

Крім того, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_5 слід виправдати за рештою епізодів обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, виходячи з наступних обставин.

Так ОСОБА_5 органами досудового розслідування вміняється таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 , а саме вказано, що ОСОБА_5 12 лютого 2016 року близько 11 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна з метою власного безпідставного збагачення, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись, що вхідні двері були незамкнені, проник у кімнату проживання ОСОБА_8 , що у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав ноутбук марки «ASUS N56», що належить останньому, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на суму 10 000 гривень.

Обвинувачений заперечує факт вказаної крадіжки і пояснив, що у цей день у вказаному гуртожитку не був.

Органом досудового розслідування вина обвинуваченого доводиться показаннями потерпілого, протоколом огляду місця події та протоколом проведення слідчого експерименту.

Разом з тим, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 12.02.2016 року зранку він пішов на навчання та близько 12 год. 00 хв. повернувся до своєї кімнати в гуртожитку ( АДРЕСА_6 ), де проживав. Вхідні двері кімнати на замок не зачинялися, оскільки такий був зламаний. Зайшовши в кімнату, він побачив перевернуту подушку, під якої зранку залишив свій ноутбук марки «ASUS», білого кольору, проте ноутбука він не виявив. Спочатку він подумав, що ноутбук взяв хтось з його колег, але в подальшому з`ясував, що його викрали. Хто саме вчинив крадіжку йому невідомо. Під час проведення слідчого експерименту на якому він був присутній, обвинувачений ОСОБА_5 показав місце, звідки він викрав ноутбук, а саме з-під подушки та сказав йому, що відшкодує шкоду або поверне інший ноутбук.

Відповідно до протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 12.02.2016 року, останній зазначив, що 12.02.2016 року в період часу з 10 год. 35 хв. до 11 год. 55 хв. невідома особа, шляхом вільного доступу, таємно викрала ноутбук марки «ASUS» з кімнати гуртожитку АДРЕСА_7 (т.1 а.с.124).

Протоколом огляду місця події від 12.02.2016 року вбачається, що об`єктом огляду є кімната в гуртожитку АДРЕСА_7 . Вхід в кімнату здійснюється через дерев`яні двері, які зачиняються на врізний замок, на момент огляду були відчинені. З права від входу в блок «Б» наявні дерев`яні двері, які зачиняються на врізний замок, на момент огляду відчинені і ведуть у блок «Б». На підвіконнику знаходиться чорна сумка від ноутбука та інші речі (т.1 а.с.125-126). Тобто, в даному протоколі описано лише місце розташування кімнати у гуртожитку та що в ній знаходиться.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 24.03.2016 року з фототаблицями, ОСОБА_5 зазначив, що проник у дану кімнату з метою крадіжки майна. На ліжку він знайшов ноутбук марки «ASUS», сховав його під куртку та вийшов з приміщення гуртожитку. Цього ж дня, ОСОБА_5 ноутбук продав особі на ім`я ОСОБА_19 за 1500,0 гривень. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 вказав місце, звідки викрав даний ноутбук. Останній з протоколом був ознайомлений (т.1 а.с.127-129, 130-131).

За клопотанням сторони захисту судом визнано протокол проведення слідчого експерименту від 24.03.2016 року неналежним та недопустимим доказом, оскільки під час проведення даної слідчої дії в межах кримінального провадження за № 0000528 від 13.02.2016 року, обвинуваченому ОСОБА_5 не було забезпечено право на захист, хоча останній наполягав на участі захисника. Дане кримінальне провадження в подальшому згідно з постановою заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_20 від 25.03.2016 року (т.1 а.с.174-176), було об`єднано в одне провадження разом з іншими кримінальними провадженнями про обвинувачення ОСОБА_5 . Відповідно захисник ОСОБА_4 згідно з дорученням Центру з надання безоплатно вторинної правової допомоги № 603 від 10.03.2016 року був призначений захисником ОСОБА_5 , як затриманому, 10.03.2016 року в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у кримінальному провадженні за № 0000880 від 10.03.2016 року. Тому в даній процесуальній дії захисник ОСОБА_4 не міг брати участь, оскільки не мав на це повноважень, іншого захисника ОСОБА_5 не було забезпечено. Також захисник зазначив, що після об`єднання п`яти кримінальних проваджень в одне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , Центром було видано нове доручення № 780 від 28.03.2016 року для здійснення захисту в об`єднаному кримінальному провадженні за № 0000528.

Таким чином, суд погоджується з доводами захисту про те, що вказаний протокол слідчої дії слід визнати недопустимим доказом, оскільки при проведенні даної слідчої дії підозрюваний був позбавлений права на захист, хоча наполягав на цьому.

Окрім того, інших доказів, які б доводили факт викрадення цього майна обвинуваченим ОСОБА_5 суду не представлено.

Жодних доказів того, що обвинувачений у вказаний день та час був в кімнаті № НОМЕР_2 гуртожитку АДРЕСА_8 і викрав майно потерпілого судом не здобуто.

Крім того, ОСОБА_5 органами досудового розслідування вміняється таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , а саме вказано, що ОСОБА_5 15 лютого 2016 року близько 14 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна з метою власного безпідставного збагачення, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись, що вхідні двері були незамкнені, проник у кімнату проживання ОСОБА_9 , що у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_9 , звідки таємно викрав ноутбук марки «Macbook Air», що належить останньому, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на суму 8 000 гривень.

Обвинувачений заперечує факт вказаної крадіжки і пояснив, що у цей день у вказаному гуртожитку не був.

Органом досудового розслідування вина обвинуваченого доводиться показаннями потерпілого, протоколом огляду місця події та протоколом проведення слідчого експерименту.

Разом з тим, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що на момент вчинення крадіжки він проживав разом з двома товаришами в кімнаті № НОМЕР_3 гуртожитку «Покрови Пресвятої Богородиці» на вул.Личаківській,175 в м.Львові. 15.02.2016 року точної години пригадати не може, він вийшов з гуртожитку та направився у своїх справах. Двері на замок в кімнату він не зачиняв, оскільки думав, що товариші є в приміщенні гуртожитку. Повернувшись додому близько обіду, побачив, що двері в кімнату були відчинені, в замку був ключ. Зайшовши в кімнату, він виявив відсутність свого ноутбука марки «Macbook Air», як потім виявилося, що його викрали. Хто саме скоїв крадіжку йому невідомо. В подальшому від працівників поліції він дізнався, що крадіжку скоїв ОСОБА_5 . Під час проведення слідчого експерименту на якому він був присутній, обвинувачений ОСОБА_5 показав місце звідки він викрав ноутбук. На сьогоднішній день ноутбук йому не повернуто, до обвинуваченого претензій не має.

Відповідно до протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 15.02.2016 року, останній зазначив, що 15.02.2016 року в період часу з 12 год. 30 хв. до 16 год. 30 хв. невідома особа, шляхом вільного доступу, використовуючи залишений в дверному замку ключ, таємно викрала ноутбук марки «Macbook Air» з кімнати гуртожитку № НОМЕР_3 на вул.Личаківській,175 в м.Львові (т.1 а.с.132).

Протоколом огляду місця події від 15.02.2016 року вбачається, що об`єктом огляду є кімната в гуртожитку АДРЕСА_10 (т.1 а.с.133-134). В даному протоколі описано лише місце розташування кімнати у гуртожитку та що в ній знаходиться.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 24.03.2016 року з фототаблицями, ОСОБА_5 зазначив, що 15.02.2016 року близько 14 год. 00 хв. зайшов в приміщення гуртожитку за адресою: АДРЕСА_11 . На прохідній нікого не було. Побачив кімнату № 2, в дверному замку знаходився ключ, при цьому, двері не були зачинені. Зайшовши в кімнату, на тумбі побачив ноутбук, заховавши його під куртку, покинув приміщення гуртожитку (т.1 а.с.135-137, 138-139).

За клопотанням сторони захисту судом визнано протокол проведення слідчого експерименту від 24.03.2016 року неналежним та недопустимим доказом, оскільки під час проведення даної слідчої дії в межах кримінального провадження за № 0000555 від 15.02.2016 року, обвинуваченому ОСОБА_5 не було забезпечено право на захист, хоча останній наполягав на участі захисника. Дані мотиви аналогічні обставинам, які викладені по епізоду крадіжки в потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, суд також погоджується з доводами захисту про те, що вказаний протокол слідчої дії слід визнати недопустимим доказом, оскільки при проведенні даної слідчої дії підозрюваний був позбавлений права на захист, хоча наполягав на цьому.

Окрім того, інших доказів, які б доводили факт викрадення цього майна обвинуваченим ОСОБА_5 суду не представлено.

Жодних доказів того, що обвинувачений у вказаний день та час був в кімнаті АДРЕСА_10 і викрав майно потерпілого судом не здобуто.

Крім того, ОСОБА_5 органами досудового розслідування вміняється таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 , а саме вказано, що ОСОБА_5 18 лютого 2016 року близько 11 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна з метою власного безпідставного збагачення, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом підбору ключа від замків вхідних дверей, проник у квартиру ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_12 , звідки таємно викрав майно останньої, а саме: планшет марки «ASUS EeePad TF101-1B203A», вартістю 4699,0 гривень, планшет марки «Inomi CO7000», вартістю 1300,0 гривень, планшет марки «Suupra», вартістю 4 000 гривень, відеокамеру марки «Sony», вартістю 2 000 гривень, флеш-накопичувач марки «Micro SD», вартістю 100,0 гривень, два зарядних пристрої від мобільних телефонів марки «Samsung», запальничку у формі пістолета з маркуванням «1972» та грошові кошти у сумі 1 000 гривень, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 8500,0 гривень.

Обвинувачений заперечує факт вказаної крадіжки і пояснив, що у цей день у вказаній квартирі не був.

Органом досудового розслідування вина обвинуваченого доводиться показаннями потерпілої, протоколом огляду місця події та протоколом проведення слідчого експерименту.

Разом з тим, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 18.02.2016 року близько 19 год. 00 хв. вона повернулася з чоловіком додому. Підійшовши до вхідних дверей квартири, вони помітили, що накладка на серцевині замка була перекручена. Зайшовши в кімнату, вона помітила, що було вчинено крадіжку, а саме викрадено наступне майно - планшет марки «ASUS EeePad TF101-1B203A», планшет марки «Inomi CO7000», планшет марки «Suupra», відеокамеру марки «Sony», флеш-накопичувач марки «Micro SD», два зарядних пристрої від мобільних телефонів марки «Samsung», запальничку у формі пістолета з маркуванням «1972» та грошові кошти у сумі 1 000 гривень. Хто саме скоїв крадіжку їй невідомо.

Відповідно до протоколу прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 18.02.2016 року, остання зазначила, що 18.02.2016 року в період часу з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. невідома особа, шляхом підбору ключа, проникла в квартиру АДРЕСА_13 , звідки таємно викрала планшет марки «ASUS EeePad TF101-1B203A», планшет марки «Inomi CO7000», планшет марки «Suupra», відеокамеру марки «Sony», флеш-накопичувач марки «Micro SD», два зарядних пристрої від мобільних телефонів марки «Samsung», запальничку у формі пістолета з маркуванням «1972» (т.1 а.с.140).

Протоколом огляду місця події від 18.02.2016 року з фототаблицями вбачається, що об`єктом огляду є кімната АДРЕСА_13 (т.1 а.с.141-142, 144-146). В даному протоколі описано лише місце розташування кімнати та що в ній знаходиться.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 24.03.2016 року з фототаблицями, ОСОБА_5 зазначив, що 18.02.2016 року близько 11 год. 00 хв., шляхом підбору ключа відкрив двері квартири АДРЕСА_13 , звідки викрав три планшети, відеокамеру, флеш-карту, дві коробки від мобільних телефонів із зарядними пристроями. Цього ж дня викрадені планшети та відеокамеру він продав особі на ім`я ОСОБА_19 за 6000 гривень, а решту викраденого майна викинув (т.1 а.с.160-162, 163-165).

За клопотанням сторони захисту судом визнано протокол проведення слідчого експерименту від 24.03.2016 року неналежним та недопустимим доказом, оскільки під час проведення даної слідчої дії в межах кримінального провадження за № 0000585 від 18.02.2016 року, обвинуваченому ОСОБА_5 не було забезпечено право на захист, хоча останній наполягав на участі захисника. Дані мотиви аналогічні обставинам, які викладені по епізоду крадіжки в потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, суд також погоджується з доводами захисту про те, що вказаний протокол слідчої дії слід визнати недопустимим доказом, оскільки при проведенні даної слідчої дії підозрюваний був позбавлений права на захист, хоча наполягав на цьому.

Окрім того, інших доказів, які б доводили факт викрадення цього майна обвинуваченим ОСОБА_5 суду не представлено.

Жодних доказів того, що обвинувачений у вказаний день та час був в квартирі АДРЕСА_13 і викрав майно потерпілої судом не здобуто.

Крім того, ОСОБА_5 органами досудового розслідування вміняється таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 , а саме вказано, що ОСОБА_5 22 лютого 2016 року близько 18 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна з метою власного безпідставного збагачення, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом підбору ключа від замків вхідних дверей, проник у кімнату проживання ОСОБА_11 , що у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_14 , звідки таємно викрав ноутбук марки «Lenovo G-580», який належить останньому, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на суму 7 000 гривень.

Обвинувачений заперечує факт вказаної крадіжки і пояснив, що у цей день у вказаній кімнаті гуртожитку не був.

Органом досудового розслідування вина обвинуваченого доводиться показаннями потерпілого, протоколом огляду місця події та протоколом проведення слідчого експерименту.

Потерпілий ОСОБА_11 в судові засідання жодного разу не з`явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до протоколу прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 22.02.2016 року, останній зазначив, що 22.02.2016 року о 21 год. 30 хв. за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_14 , виявив відсутність ноутбука марки «Lenovo G-580», документи на який відсутні. Крадіжку скоєно шляхом підбору ключа до вхідних дверей (т.1 а.с.166).

Протоколом огляду місця події від 22.02.2016 року вбачається, що об`єктом огляду є кімната в гуртожитку АДРЕСА_14 (т.1 а.с.167-168). В даному протоколі описано лише місце розташування кімнати у гуртожитку та що в ній знаходиться.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 24.03.2016 року з фототаблицями, ОСОБА_5 зазначив, що 22.02.2016 року близько 18 год. 00 хв. зайшов в приміщення гуртожитку за адресою: АДРЕСА_15 . На прохідній нікого не було. Побачив кімнату № 11, шляхом підбору ключа, відкрив вхідні двері. Зайшовши в кімнату, на столі побачив ноутбук, заховавши його під куртку, покинув приміщення гуртожитку. Цього ж дня, викрадений ноутбук продав особі на ім`я ОСОБА_19 за 1500 гривень (т.1 а.с.169-171, 172-173).

За клопотанням сторони захисту судом визнано протокол проведення слідчого експерименту від 24.03.2016 року неналежним та недопустимим доказом, оскільки під час проведення даної слідчої дії в межах кримінального провадження за № 0000618 від 23.02.2016 року, обвинуваченому ОСОБА_5 не було забезпечено право на захист, хоча останній наполягав на участі захисника. Дані мотиви аналогічні обставинам, які викладені по епізоду крадіжки в потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, суд також погоджується з доводами захисту про те, що вказаний протокол слідчої дії слід визнати недопустимим доказом, оскільки при проведенні даної слідчої дії підозрюваний був позбавлений права на захист, хоча наполягав на цьому.

Окрім того, інших доказів, які б доводили факт викрадення цього майна обвинуваченим ОСОБА_5 суду не представлено.

Жодних доказів того, що обвинувачений у вказаний день та час був в кімнаті АДРЕСА_14 і викрав майно потерпілого судом не здобуто.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки належними і допустимими доказами вина обвинуваченого по цих епізодах не доведена за вказаним обвинуваченням його слід виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше суджений, неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку з приводу психічного захворювання не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення. З врахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки таке сприятиме виправленню та перевихованню останнього.

Крім цього, оскільки встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 14.01.2016 року з врахуванням вироку Апеляційного суду Львівської області від 20.05.2016 року, ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, а даний злочин він скоїв 10.03.2016 року до постановлення вироку Апеляційним судом Львівської області, тому йому слід обрати покарання за сукупністю злочинів в порядку ч.4 ст.70 КК України.

Речові докази по справі: ноутбук марки «ASUS US3» у корпусі коричневого кольору з сумкою марки «НР» та цифровий фотоапарат марки «Nikon D90» залишити потерпілому ОСОБА_7 , планшет марки «Inomi CO7000» - залишити потерпілій ОСОБА_6 , ноутбук марки «Lenovo G-580» - залишити потерпілому ОСОБА_11 .

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно вимог ч.4 ст.70 КК України, з врахуванням вироку Апеляційного суду Львівської області від 20.05.2016 року, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 10 березня 2016 року по день ухвалення вироку 28 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання 10 березня 2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_5 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України по епізодах викрадення майна потерпілих ОСОБА_8 , 12.02.2016 року; ОСОБА_9 15.02.2016 року; ОСОБА_6 18.02.2016 року; ОСОБА_11 , 22.02.2016 року - виправдати за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанні можливості їх отримання.

Речові докази по справі: ноутбук марки «ASUS US3» у корпусі коричневого кольору з сумкою марки «НР» та цифровий фотоапарат марки «Nikon D90» залишити потерпілому ОСОБА_7 , планшет марки «Inomi CO7000» - залишити потерпілій ОСОБА_6 , ноутбук марки «Lenovo G-580» - залишити потерпілому ОСОБА_11 .

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1