154/1158/17
1-кс/154/359/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000335, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 квітня 2017 року:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Льотниче Володимир-Волинського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не судимого, розлученого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-
ВСТАНОВИВ

Слідчий СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся в суд із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовує тим, що у органу досудового розслідування є докази, які свідчать про те, що 22 квітня 2017 року, о 21 годині 50 хвилин, в місті Володимир-Волинський Волинської області, ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись прямим умислом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, у робочий час через незачинені двері проник у приміщення магазину «Ельф 1» приватного підприємця ОСОБА_8 , котрий розташований по АДРЕСА_3 , де погрожуючи продавцю ОСОБА_9 предметом, схожим на пістолет, вчинив напад із метою заволодіння грошима, однак був затриманий на місці вчинення злочину працівниками приватної охоронної фірми «Арсенал», котрі були викликані потерпілою.

За вказаним фактом слідчим відділенням Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

22 квітня 2017 року о 21 год. 56 хв. ОСОБА_5 був затриманий, в порядку п.2 ч.2 ст.207 КПК України на місці вчинення злочину працівниками приватної охоронної фірми «Арсенал» та переданий уповноваженій службовій особі слідчому СВ Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_10 . В порядку п.1 ч.1 ст.208 КПК України, ОСОБА_5 був затриманий слідчим як підозрюваний у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України о 00 год. 30 хв. 23 квітня 2017 року.

23 квітня 2017 року ОСОБА_5 слідчим було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 протоколом огляду місця події та іншими матеріалами досудового розслідування.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможе здійснити дії, передбачені у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- він може ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, ОСОБА_13 може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду;

- враховуючи насильницький характер вчиненого злочину, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні;

- також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ніде не працює, не має постійного джерела прибутку та законних засобів до існування;

Необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлено тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, якими є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не зможе запобігти встановленим та доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Так підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України і відповідно до п. 4 ч. 2 даної статті не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке за класифікацією відноситься до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до дванадцяти років, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення корисливої спрямованості, або займатись іншою злочинною діяльністю, буде ухилятись від слідства та суду, зважаючи на насильницький характер вчиненого злочину та поведінку підозрюваного може здійснювати вплив на потерпілу чи свідків у кримінальному провадженні, а тому менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник просили в задоволенні клопотання слідчого відмовити та не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підозрюваний ОСОБА_5 заявив, що мусить доглядати свою пристарілу бабусю, яка разом із ним проживає, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, умови якого порушувати не буде. Вину у вчиненні злочину визнає повністю, а тому у нього немає потреби впливати на свідків та потерпілу. Захисник у своїх поясненнях та запереченнях зазначив, що стороною обвинувачення не доведено ризики, передбачені ст.177 КПК України, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м?який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши пояснення слідчого та думку прокурора, які підтримали заявлене клопотання та просили клопотання задовольнити за підставами, викладеними у ньому, думку підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника, які просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та дослідивши додані до клопотання матеріали, проаналізувавши докази на обґрунтування клопотання у їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступних підстав.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як вбачається з положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, який кваліфікуються як: розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище .

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_5 та правильність кваліфікації кримінального правопорушення, виходячи лише з фактичних даних, зазначених у доданих до клопотання документів, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3-5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У справі Мамедова проти Росії № 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання, Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребує позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Разом з тим, у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року сформульована практика Європейського суду з прав людини, яка зокрема, свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставинами у даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_5 є тяжкість кримінального правопорушення, який йому інкримінується та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такими обставинами є підвищена суспільна небезпечність інкримінованого злочину і суспільний резонанс, і саме наведені вище обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Таким чином, при розгляді клопотання слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення корисливої спрямованості, або займатись іншою злочинною діяльністю, буде ухилятись від слідства та суду, зважаючи на насильницький характер вчиненого злочину, схильність підозрюваного у відкритій формі (в присутності потерпілих) вчиняти корисливий злочин, в якому його підозрюють, із застосуванням при цьому зброї, а також поведінку підозрюваного при цьому, дає реальні підстави припускати, що він зможе здійснювати вплив на потерпілу чи свідків у кримінальному провадженні, а тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Беручи до уваги вищенаведене, суд на підставі ст.ст.177, 178, 194 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України , тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, вік, дані про його особу, ступінь соціальних зв`язків, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177КПК України, а також те, що для запобігання вказаних ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, тому суд приходить до висновку, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні; спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховуються його доводи щодо необхідності піклування за пристарілою бабусею, влаштування на роботу, тощо. Наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, переважаю над необхідністю опікуватися над пристарілою бабусею, оскільки це можуть зробити й інші родичі підозрюваного. В даному випадку тримання під вартою є виправданим, оскільки застосовується на визначений строк, а саме до 60 днів, а конкретні ознаки відкритої злочинної поведінки підозрюваного, пов?язаної із обгрунтованою підозрою відкритого застосування зброї та реальної погрози насильством, прямо вказують на наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Враховуючи вищевказані обставини, вважаю за належне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, пов?язаного з погрозою насильством, слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні.
Згідно ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-183, 193, 194, 198 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ
Клопотання слідчого СВ Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Володимир Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Льотниче Володимир-Волинського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк тримання під вартою обчислювати з 22 квітня 2017 року.

Строк дії ухвали закінчується о 24 годині 20 червня 2017 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя:/-/- підпис
Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1