УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2017 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького клопотання слідчого військової прокуратури Хмельницького гарнізону про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Інгулець, Білозерського району, Херсонської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, санітарного інструктора радіотелеграфіста 4 ракетного дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
в с т а н о в и в:
Із клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуваючи на посаді санітарного інструктора радіотелеграфіста 4 ракетного дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, без поважних причин, із наданої йому відпустки 30 жовтня 2015 року о 8 год. 00 хв. на ранкове шикування для несення обов`язків військової служби (в умовах особливого періоду) до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`явився та станом на сьогоднішній день до місця служби так і не повернувся проводячи службовий час на власний розсуд.
28.12.2015 року військовою прокуратурою Хмельницького гарнізону
ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та того ж дня через подальше ухилення від з`явлення до органу досудового розслідування та переховування, останнього оголошено в розшук.
Наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме відомостями з: повідомлення командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та матеріалами службового розслідування по факту нез`явлення на військову службу солдата ОСОБА_5 з відпустки, показів свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які кожен окремо підтвердили, що солдат ОСОБА_5 по теперішній час відсутній на військовій службі без поважних причин.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали.
Підозрюваний та його адвокат просили відмовити в задоволенні даного клопотання, обравши відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити на підставі наступного.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Враховуючи, що під час розгляду клопотання прокурором не надано доказів щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, і на які вказує прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України), а також не надано доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу підозрюваного.
На підставі наведеного слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваному можна застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконана, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 184, 193, 194, 196 КПК України, -
У задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Хмельницького гарнізону ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України відмовити.
Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 14 липня 2017 року.
Покласти на ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2) цілодобово не залишати місце свого проживання АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
3) повідомляти прокурора, слідчого чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладеного грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на ійськової прокуратури Хмельницького гарнізону.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Хмельницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя