АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/871/17 Справа № 182/3584/17 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шолохово Нікопольського району Дніпропетровської області, українця, громадянина Республіки Білорусь, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА :
Оскаржуваною ухвалою відмолено в задоволенні клопотання підозрюваного та задоволено клопотання слідчого і застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 19:00 годин 05 вересня 2017 року, без визначення застави.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, підозра є обґрунтованою, злочин вчинений відносно жінки з малолітньою дитиною. Крім того, слідчий суддя зазначив, що ухвалою Нікопольського міськрайонному суду від 22.06.2017 р., ОСОБА_7 , кримінальне провадження стосовно якого за ч. 3 ст. 187 КК України, знаходиться в провадженні суду, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був змінений на домашній арешт, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень аналогічних тим, у яких підозрюється та обвинувачується і не один із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти зазначеному ризику.
В апеляційній скарзі підозрюваний просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що він орендував квартиру на три місяці, вину визнав, з місця скоєння злочину не зник, на потерпілу не здійснює тиск і викрадений телефон видав добровільно.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 повідомив про відсутність необхідності в залученні перекладача для участі в апеляційному провадженні про що надав письмову заяву.
Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу і, з підстав зазначених в скарзі, просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги захисника, посилався на її безпідставність і просив залишити її без задоволення, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
За правилами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років..
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи підозрюваного, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується рядом доказів, зокрема показаннями самого підозрюваного, а також іншими доказами долученими до клопотання слідчого, кількість і вагомість яких є достатньою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, при цьому такі висновки слідчого судді не оскаржуються сторонами в апеляційному порядку.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Наявність вказаного ризику підтверджується обставинами кримінального провадження та відомостями про особу підозрюваного відносно якого в провадженні Нікопольського міськрайонному суду знаходиться на розгляді кримінальне провадження за ч. 3 ст. 187 КК України. Підозрюваному було змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, однак через два тижні після зміни запобіжного заходу на більш м`який, ОСОБА_5 вчинив аналогічний тяжкий злочин.
Апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя належним чином виконав вимоги ст. 178 КПК України та врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 6 років; вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має захворювань які б виключали застосування запобіжного заходу; відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_5 тимчасово проживає на території м. Нікополь, відсутність постійного місця проживання та місця роботи. Також, слідчим суддею належним чином враховано, що ОСОБА_5 будучи обвинуваченим у вчиненні іншого кримінального правопорушення та перебуваючи під домашнім арештом, обґрунтовано підозрюється у вчиненні аналогічного корисливого злочину у відношенні жінки, яка на момент вчинення злочину перебувала з малолітньою дитиною.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За таких обставин слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти встановленим ризикам, забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти вчиненню інших кримінальних правопорушень.
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з рішенням слідчого судді щодо не визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, при застосуванні тримання під вартою.
В силу ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Кримінальним процесуальним законом передбачено виключення з вказаного правила, а саме: слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею (ч. 4 ст. 183 КПК України).
Обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, під час апеляційного провадження не встановлено, як і не зазначено в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді.
Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням застави в достатньому розмірі.
При вирішенні питання про розмір застави, колегія суддів керується положеннями ст. 182 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 182, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженим з прокурором ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07 вересня 2017 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 або іншою фізичною або юридичною особою застави в розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він тимчасово проживає, без дозволу слідчого або прокурора.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3