Справа № 640/4350/17
н/п 1-кс/640/3622/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю адвоката - ОСОБА_3 ,
власників майна - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
У ході досудового розслідування встановлено, що фігуранти провадження, під час проведення «конвертаційно-транзитної» діяльності, використовують офісні приміщення нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 , в яких ведуть переговори з клієнтами послуг по конвертації, виготовляють, зберігають фіктивні документи, зберігають чорнові записи і печатки підконтрольних підприємств.
На підставі Ухвали Київського районного суду м.Харкова від 22.03.2017 року, 18.04.2017 року проведено обшук у приміщеннях нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , приміщеннях 1-го поверху №2-:-6, 1/2 частині приміщень №1, 1;1 2-го поверху №9,10,11, 1/3 частині приміщень №III, IV, VI в літ А-2, що належать ОСОБА_7 , нежитлових приміщеннях 2-го поверху №9,10,11; 1/3 частині приміщень №III, IV, VI в літ. А-2, що належать ОСОБА_8 ; нежитлових приміщеннях 1-го поверху 1/4 частина №1 2-го поверху №7,8; 2/3 частини №III, IV в літ А-2, що належить ОСОБА_9 , у ході якого виявлено та вилучено предмети, документи, цінності, які становлять доказове значення у даному кримінальному проваджені.
Прокурор вказав, що вилучені під час проведення обшуків 18.04.2017 року, за вказаною адресою, документи, речі, цінності і комп`ютерна техніка можуть слугувати доказами здійснення протиправної діяльності з умисного ухилення від сплати податків та становлять вагоме значення для досудового розслідування.
Прокурор також просив накласти арешт на майно з метою всебічного, повного, об`єктивного досудового розслідування та з метою збереження речових доказів.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , діючий в інтересах власників майна - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , проти задоволення клопотання заперечував в частині накладення арешту на грошові кошти в розмірі: 100 доларів США, 50 євро та 117 242 грн., мобільний телефон TM SAMSUNG IMEI НОМЕР_1 ; IMEI НОМЕР_2 ; номер телефону НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_5 , мобільний телефон TM MEIZU IMEI НОМЕР_5 ; номер телефону НОМЕР_6 ; ноутбук TOSHIBA SATELITE S/M 68188608Q срібного кольору із зарядним пристроєм, посилаючись на наступне.
Вказав, що ухвала слідчого судді про обшук містить положення про відмову у задоволенні клопотання прокурора в частині відшукання та вилучення, зокрема грошових коштів. Проте, всупереч ухвали слідчого судді від 22.03.2017 слідчий вилучив грошові кошти в розмірі: 100 доларів США, 50 євро та 117 242 грн., які належать ОСОБА_5 . Слідчий суддя в своїй ухвалі вже розглянув питання про відшукання та вилучення грошових коштів і дійшов висновку про відсутність правових підстав для проведення зазначених процесуальних дій.
В клопотанні прокурора жодним чином не доведено та не обґрунтовано, що вилучені грошові кошти підпадають під будь-які ознаки речових доказів, які визначені діючим КПК України. Вказані обставини підтверджуються додатками до клопотання про арешт майна, а саме відсутністю постанови про визнання грошових коштів речовими доказами в порядку ст.. 110 КПК України. Належність грошових коштів ОСОБА_5 підтверджується розпискою від 17.04.2017.
Крім того, посилався на те, що обшук було проведено проведено не належним суб`єктом.
Адвокат зазначив, що всупереч ч. 7 ст. 236 КПК України слідчий вилучив речі та документи не оглянувши та не встановивши, що вони мають значення для кримінального провадження.
Вказав, що в даному контексті накладення арешту на грошові кошти, мобільні телефони та ноутбук буде суперечити нормам міжнародного та національного законодавства.
Адвокат також вказав, що прокурор в своєму клопотанні не зазначив сукупність підстав чи розумних підозр на підставі яких можна зробити висновок, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення, як і не вказує яким чином речі та документи, визначені в клопотанні про накладення арешту підтверджують наявність обставин, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.
Власник майна ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, просив повернути вилучені мобільні телефони, ноутбук та грошові кошти. Вказав, що його мати продала автомобіль, після чого він взяв у неї в борг вищевказані грошові кошти на покупку нового автомобіля.
Власник майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, просив повернути вилучені мобільні телефони, грошові кошт та ноутбук.
Прокурор ОСОБА_6 , про день та час розгляду клопотання повідомлений своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явився.
12.05.2017 до суду надійшов лист прокурора відділу прокуратури області ОСОБА_13 від 12.05.2017 в якому він просив здійснити розгляд клопотання без його участі, у зв`язку із проведенням слідчих (розшукових) дій у іншому кримінальному провадженні та інших процесуальних керівників по вказаному провадженню, у зв`язку з щорічною відпусткою прокурорів відділу прокуратури області ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Вказав, що усі доводи які викладені в клопотанні про арешт майна підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити в повному обсязі (а.с. 52).
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі прокурора ОСОБА_6 .
18.04.2017 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 11-50 до 15-30 год., в ході якого, вилучено майно згідно протоколу обшуку від 18.04.2017 (а.с. 37-41).
20.04.2017 клопотання про арешт майна направлено до суду поштою та отримано судом 21.04.2017.
Вказану ухвалу отримано прокурором 25.04.2017 о 14-00 год. (а.с. 65).
28.04.2017 о 13-05 год. клопотання про арешт майна направлено до суду поштою та отримано судом 03.05.2017.
Вказану ухвалу отримано прокурором 05.05.2017 об 11-00 год. (а.с. 71).
Клопотання про арешт майна направлено до суду поштою 05.05.2017 та отримано судом 11.05.2017 о 16-20 год. (а.с. 2,43).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, прокурором виконані вимоги ч. 5 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. У відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку, за виключенням нище вказаного майна, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу обшуку від 18.04.2017 майно, за виключенням нище вказаного майна, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до часткового арешту майна, враховує можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.
Враховуючи вказану норму КПК України ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати слідчого передати на відповідальне зберігання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мобільний телефон Meizu IMEI НОМЕР_7 , IMEI НОМЕР_8 з картками операторів мобільного зв`язку з номерами телефонів: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , мобільний телефон Meizu IMEI НОМЕР_5 з карткою оператора мобільного зв`язку з номером телефону: НОМЕР_6 , ноутбук Toshiba Satellite срібного кольору s/n 68188608Q з зарядним пристроєм, вилучені під час обшуку 18.04.2017 у приміщеннях нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , одночасно дозволивши слідчому здійснити огляд мобільного телефону Meizu IMEI НОМЕР_7 , IMEI НОМЕР_8 з картками операторів мобільного зв`язку з номерами телефонів: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та мобільного телефону Meizu IMEI НОМЕР_5 з карткою оператора мобільного зв`язку з номером телефону: НОМЕР_6 , ноутбуку Toshiba Satellite срібного кольору s/n 68188608Q з зарядним пристроєм, за участю спеціаліста в області комп`ютерної техніки в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних носіях та можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Разом з тим, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту грошові кошти в сумі: 100 доларів США, 50 євро, 117242 гривень, які належать ОСОБА_5 та диплом спеціаліста НОМЕР_9 від 30 червня 2006 р. з додатком та диплом бакалавра НОМЕР_10 від 30 червня 2005 р. з додатком (оригінали), вилучені під час обшуку 18.04.2017 у приміщеннях нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно до протоколу Першого Конвенції Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З матеріалів справи вбачається, що грошові кошти у сумі 100 доларів США, 50 євро, 117242 гривень, вилучені під час проведення обшуку за адресою: м.Харків, вул.Плиткова 1-Д, належать ОСОБА_5 у зв`язку із чим підлягають поверненню останньому.
У судовому засіданні надана розписка ОСОБА_5 про те, що він 17.04.2017 взяв у ОСОБА_16 в борг суму в розмірі 117 тис. грн.. на покупку автомобіля.
Крім того згідно розписки від 17.04.2017, ОСОБА_16 надала в борг ОСОБА_5 грошові кошти отримані від продажу належного їй автомобіля Opel (а.с.59,60).
Враховуючи вищевикладене, в цій частині стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в цій частині клопотання слідчого, прокурора, не доведено значення вищевказаних речей, документів та грошових коштів, для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться у речах, документах, грошових коштах, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Місцем зберігання арештованого майна визначити СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1