печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002033 від 30.09.2015р., відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курникове Чеховського району Московського області, Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить службу на посаді поліцейського батальйону поліції особового призначення м. Харкова ГУ Національної поліції в Харківській області, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України; ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011р.); ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст.41 п.п.1,5,12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002033, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41,ч. 3 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011), ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 171, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 263 КК України.

23.09.2016 на підставі постанови процесуального прокурора у кримінальному провадженні з матеріалів кримінального провадження №0000228 від 22.01.2014 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за №0002509 відносно ОСОБА_5

15.11.2016 матеріали кримінального провадження №0002509 на підставі постанови процесуального прокурора у кримінальному провадженні об`єднані в одне провадження з кримінальним провадженням №0002033, в результаті об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно реєстраційний номер №0002033.

16.11.2016 у вказаному кримінальному провадженні змінено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України; ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011р.); ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст.41 п.п.1,5,12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України.

23.09.2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений у встановленим законом порядку, в межах строку досудового розслідування до 10.12.2016р.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2016р. ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.10.2016р. скасовано, щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за зазначеною адресою в період часу з 22 год 00 хв до 07 год 00 хв наступної доби, з покладанням на нього відповідних зобов`язань передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, та звільнено з-під варти в залі суду.

Слідчий, посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в клопотанні на обґрунтування вимог про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою зазначено, що станом на 12.12.2016р. більшість працівників територіальних підрозділів МОП "Беркут", в тому числі і колишніх працівників БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Харківській області, яким повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із розстрілом учасників Революції Гідності та побиттям громадян 20.02.2014 року, переховуються на території Російської Федерації та на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим. Також, із показань допитаного в порядку ст. 225 КПК України свідка ОСОБА_8 слідує, що свідок прямо впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка здійснила 18.02.2014р. вбивство потерпілого ОСОБА_9 , здійснюючи постріл із помпової рушниці «Форт500», що також дає підстави вважати органу досудового розслідування, що підозрюваний, знаходячись на свободі, користуючись зв`язками із колишніми та діючими працівниками БМОП «Беркут» ГУ МВС України в Харківській області, має реальну можливість впливати на допитаних в ході досудового розслідування свідків, та інших осіб, які ще не допитані в ході досудового розгляду, контактувати з працівниками інших спецпідрозділів правоохоронних органів, які переховуються від органів слідства, та має реальну можливість переховуватись від органів слідства.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи, наполягав на його задоволенні, також зазначив, що в період знаходження ОСОБА_5 під домашнім арештом останній покладені на нього обов`язки не порушував, своєчасно з`являвся на виклики слідчого, прокурора.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи його необґрунтованим, немотивованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки повідомлена підозра не підтверджена наявними у справі доказами, зібрані органом досудового розслідування докази є суперечними, жодним чином не підтверджують факт вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, сторона захисту вважає, що не існує жодного ризику, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, та не доведено обставини, які підтверджують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки зі змісту клопотання, наданих прокурором в судовому засіданні пояснень орган досудового розслідування перебуває на стадії закінчення досудового розслідування, майже всі слідчі дії ним втиканні , проведені всі слідчо-розшукові дії, та залишилось отримати деякі висновки експертиз, відповіді на запити та відкрити стороні захисту матеріали кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, що само по собі унеможливлює тиск на свідків, деякі з яких допитані судом в порядку ст. 225 КПК України, спотворення або знищення підозрюваним доказів тощо.

З урахуванням позитивної характеристики з місця несення служби, міцних соціальних та сімейних зв`язків, незадовільного стану здоров`я підозрюваного, раніше застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та закінчення строку його дії, беззастережного виконання покладених на підозрюваного обов`язків, захисником заявлено клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання та на своєму утриманні має малолітнього сина, матір-пенсіонерку.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього стороною обвинувачення та захисту документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з представлених матеріалів клопотання, в провадженні Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002509 від 23.09.2016 року за підозрою в тому числі і ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. ч. 2, 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011р.); ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Матеріали цього кримінального провадження виділені 23.09.2016р. з матеріалів кримінального провадження № 0000228 від 22.01.2014р., в рамках якого ОСОБА_5 23.06.2016 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. ч. 2, 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011р.); ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2016р. відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 серпня 2016 року.

17.08.2016р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва продовжено строк тримання ОСОБА_5 під вартою до 16.10.2016 року включно.

23.09.2016р. заступником Генерального прокурора України ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002509 до шести місяців, тобто до 23.12.2016 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.10.2016р. продовжено ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 10.12.2016р. включно без визначення розміру застави.

15.11.2016р. матеріали кримінального провадження №0002509 на підставі постанови процесуального прокурора у кримінальному провадженні об`єднані в одне провадження з кримінальним провадженням №0002033, в результаті об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно реєстраційний номер №0002033.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2016р. ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.10.2016р. скасована, відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, з покладанням на нього відповідних зобов`язань передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, та звільнено з-під варти в залі суду.

16.11.2016 у вказаному кримінальному провадженні змінено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України; ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011р.); ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст.41 п.п.1,5,12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України.

22.11.2016р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва залишено без задоволення клопотання сторони обвинувачення про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 з домашнього арешту на тримання під вартою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи міліціонером відділення № 1 взводу № 2 оперативної роти № 2 БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області, у період часу з 16.02.2014 - по 17.02.2014 підозрюється у вчиненні умисних дій, які полягали у незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, яке було вчинене 18.02.2014р. службовою особою, на виконання явно злочинного наказу, із застосуванням фізичного насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України; умисних дій, які полягали у перевищенні влади та своїх службових повноважень, тобто умисному вчиненні службовою особою - працівником правоохоронного органу 18.02.2014р. на виконання явно злочинного наказу, дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, які спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011р.); умисних дій, які полягали у вчиненні на виконання явно злочинного наказу закінченого замаху на умисне вбивство двох і більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, але до кінця злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; умисних дій, які полягали у вчиненні на виконання явно злочинного наказу, умисного вбивства двох і більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.41 п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України; у незаконному поводженні з бойовими припасами, а саме у зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України; ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011р.); ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст.41 п.п.1,5,12 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 складає сукупність належних даних, які підтверджуються: протоколами допитів потерпілих - родичів загиблих, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , протоколами допитів потерпілих: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 ; протколами допитів свідків ОСОБА_46 , ОСОБА_47 ; свідка ОСОБА_48 (колишнього командира БМОП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ГУМВС України в Харківській області); свідка ОСОБА_49 ; свідків - працівників БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_50 , ОСОБА_51 та ОСОБА_52 ; протоколах оглядів відеозаписів, наданих засобами масової інформації (зокрема ТРК «Україна», «1+1»), журналістами та свідками, знятих з камер відео спостереження; інформацією від 23.07.2014 № 1/954 з ГУМВС України в Харківській області про наявність станом на 18.02.2014р. у працівників вказаного підрозділу БМОП «Беркут» зброї - помпових рушниць «Форт-500» 12-го калібру; протоколах тимчасового доступу до речей та документів; висновках судово-медичних, медико-криміналістичних, балістичних та інших експертиз; висновку повторної комплексної комісійної судово-балістичних та хімічної експертизи від 25.12.2014 № 12601/21602/12603 та інших висновках балістичних експертиз; показаннях свідків ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 ; протоколах слідчих експериментів, проведених за участі потерпілих ОСОБА_61 , ОСОБА_62 та ОСОБА_63 ; висновку від 24.04.2014 про результати службового розслідування, проведеного МВС України за фактами перевищення службових повноважень, зловживання службовим становищем окремими керівниками ГУМВС, УМВС та ДТМ.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48 ), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 4 ст. 41 ст. 340 КК України; ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011р.); ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч.4 ст.41 п.п.1,5,12 ч.2 ст.115; ч.1 ст. 263 КК України, особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, той факт, що він має низку хронічних захворювань, з приводу чого потребує лікування, його постійне місце проживання та проходження служби, сімейний стан підозрюваного, наявність на його утриманні малолітньої дитини, матері-пенсіонерки, позитивні характеристики підозрюваного та клопотання керівництва ГУ НП в Харківській області щодо незастосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, надані стороною захисту, висловленої позиції апеляційної суду м. Києва в ухвалі від 15.11.2016р. при застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під вартою.

Слідчий суддя також враховує той факт, що досудове розслідування у кримінальному провадженні фактично закінчено, залишилось ряд незначних слідчих дій, направлених на виконання завдань кримінального провадження, направлених на прийняття рішення в порядку ст. 283 КПК України, а також ті обставини, що з часу подій листопада 2013 лютого 2014 до часу застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, останнім не було вчинено жодної дії спрямованої на затягування досудового розслідування або ж невиконання покладеного на нього обов`язку. В цьому випадку слідчий суддя виходить з відсутності підтвердження негативної поведінки підозрюваного, відсутності з боку органу досудового розслідування вагомих аргументів на можливість вчинення підозрюваним будь-яких дій, які в даний час можуть вплинути або зашкодити завершенню розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що стороною обвинувачення в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що свідомі дії підозрюваного при вчиненні ним кримінальних правопорушень, переконливо свідчать, що у зв`язку з відстоюванням обраної ним правової позиції невизнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити речі які мають істотне значення у кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню повного та всебічного досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що фактично з моменту початку досудового розслідування підозрюваний проходить службу на посаді працівника правоохоронного органу, за місцем проходження служби виключно позитивно характеризується, має сім`ю, досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває більше двох років, органом досудового розслідування здійснені всі необхідні слідчі дії, направлені на отримання доказів у кримінальному провадженні, якими обґрунтована підозра, з приводу чого слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з положень ст. 183 КПК України.

Доводи сторони обвинувачення, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може знищити або спотворити будь-яку із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим виникла необхідність застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, нічим не підтвердженими, та наявним у цьому кримінальному провадженні ризикам може запобігти більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, який в повній мірі зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, який до підозрюваного був застосований з 15.11.2016р., та в подальшому 10.12.2016р. закінчив свою дію у зв`язку зі спливом строку його дії.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги, що на всі виклики слідчого та прокурора, суду підозрюваний з`являвся вчасно, про що в судовому засіданні підтвердив прокурор, та вказане свідчить про належне виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашнього арешту у певний час доби.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

З огляду на викладене, в судовому засіданні встановлено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про те, який запобіжний захід відносно підозрюваного слід застосувати, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як такий що зможе забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, заборонивши йому в період з 21 год 00 хв до 07 год 00 хв наступної доби залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні № 0002033 від 30.09.2015р.;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому період часу з 21 год 00 хв до 07 год 00 хв наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зі строком дії у межах строку досудового розслідування до 14 лютого 2017 року включно, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.

Зобов`язати підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду на дату та час проведення процесуальних дій відповідно до отриманих ним повідомлень.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні № 0002033 від 30.09.2015р.;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії покладених на ОСОБА_5 судом обов`язків до 14 лютого 2017 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого до 14.02.2017 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1