Номер провадження: 11-сс/785/954/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

слідчого - ОСОБА_7 адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію представника ТОВ «Романов» - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2017 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні СВ УСБ України в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 00000106 від 21.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. В ході досудового розслідування була отримана інформація щодо причетності громадянина РФ ОСОБА_10 , який є засновником лікеро-горілчаного заводу ТОВ «Романов», що розташоване в с. Малодолинське Овідіопольського району Одеської області по вул. Заводська, 5, до протиправної діяльності, яка виражається в намірі інвестування в економіку тимчасово окупованих територій на сході України, які перебувають під контролем незаконних збройних формувань та терористичних організацій.

Слідчий в ОВС СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 00000106 від 21.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, для запобігання фактам фінансування терористичних організацій, з метою позбавити ОСОБА_11 права на відчуження, розпорядження та користування лікеро-горілчаним заводом ТОВ «Романов» і таким чином, запобігти можливості відчуження та використання на шкоду державним інтересам.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року вказане клопотання було задоволено та накладено арешт на вказаний лікеро-горілчаний завод із забороною ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , або будь-яким іншим особам, що мають право розпоряджатися майном цього підприємства, відчужувати, використовувати та розпоряджатися будь-якими виробничими та адміністративними будівлями і спорудами, обладнанням заводу.

В апеляції представник ТОВ «Романов» просить скасувати ухвалу слідчого судді від 30.05.2017 року, відмовити в задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ УСБ України в Одеській області про арешт майна, посилаючись на те, що доводи клопотання безпідставні і голослівні, слідчий не надав суду жодного доказу про наявність обґрунтованої підозри причетності ОСОБА_10 до фінансування терористичної організації, всі доводи клопотання ґрунтуються лише на припущеннях та на неправдивих показаннях якогось свідка, який нібито бачив, як ОСОБА_10 на зустрічах бойовиків та підприємців вів переговори. На думку апелянта, СВ СБУ шляхом протиправного втручання в діяльність підприємства перешкоджає впровадженню діяльності підприємства саме на території України, арешт майна призвів до повного блокування підприємства, клопотання ґрунтується на відомостях про скоєння правопорушення в майбутньому; майно, на яке накладено арешт, не може бути речовим доказом, оскільки не було скоєно кримінальне правопорушення.

Вислухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляцію, та зазначив, що клопотання ґрунтується на домислах, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, колегія приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення апеляції захисника з наступних підстав.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, апеляційний суд, дослідивши клопотання слідчого та матеріали провадження, вважає, що при складанні клопотання про арешт майна не були виконані зазначені вимоги кримінального процесуального закону, слідчий суддя не звернув уваги на ці обставини та виніс ухвалу, яка також не відповідає вимогам закону.

Так, в клопотанні слідчого зазначено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 00000106 від 21.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України отримана інформація про те, що ОСОБА_10 є прихильником окупаційної політики РФ і має наміри продати лікеро-горілчаний завод, у АДРЕСА_1 , засновником якого він є, і вкласти виручені кошти у виробництво спиртних напоїв на території терористичної організації ДНР. Такий висновок клопотання ґрунтується на показаннях свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що бачив ОСОБА_10 кілька разів в окупованому Донецьку, де останній у нічних клубах вів переговори з бойовиками і підприємцями про налагодження бізнесу з виробництва алкогольних напоїв. З метою перешкодити продажу ОСОБА_10 зазначеного підприємства слідчий просив накласти арешт на нього і заборонити відчужувати, використовувати і розпоряджатися будь-якими виробничими та адміністративними будівлями і спорудами, обладнанням на території заводу.

До клопотання слідчого надані ксерокопії витягу ЄРДР за № 00000106 від 21.04.2016 року, з яких вбачається дати внесення відомостей про кримінальне правопорушення, зокрема, за 13.01.2015 року, 03.12.2014 року, 14.11.2016 року. Витяг із ЄРДР від 21.04.2016 року про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 258-3 КК України в матеріалах клопотання відсутній, а посилання слідчого в ході розгляду апеляційної скарги на те, що такі відомості були внесені відповідно до витягу від 13.01.2015 року спростовуються його змістом, в якому йдеться про невстановлених осіб на ім`я « ОСОБА_15 », « ОСОБА_16 » та інших, які виїхали з м. Одеси і області до Луганської і Донецької областей, де вступили до лав терористичних організацій ДНР та ЛНР. Жодних відомостей про свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , належний йому завод і наміри фінансувати тероризм у цьому і в інших приєднаних до клопотання витягах із ЄРДР немає. Крім того, із текстів приєднаних трьох витягів із ЄРДР вбачається, що у них відсутні будь-які відомості відносно ОСОБА_10 про скоєння ним будь-якого кримінального правопорушення.

При розгляді апеляційної скарги прокурор зазначив, що про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_10 не повідомлено.

В клопотанні зазначено, що співзасновником підприємства є також ОСОБА_12 , однак жодним чином не обґрунтовано необхідність накладення арешту на належне саме йому майно, чим порушено його право власності, гарантоване ст. 41 Конституції України, на що правильно вказано в апеляції представника власників майна.

В клопотанні слідчого зазначено підставою для накладення арешту на лікеро-горілчаний завод те, що цей завод має бути визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні без надання жодних процесуальних документів.

В клопотанні слідчого зазначено метою для накладення арешту на майно вказаного заводу запобігання можливості його відчуження та використання на шкоду державним інтересам, однак не приведено обґрунтування з посиланням на норми закону.

Зазначені висновки клопотання, виходячи з вище приведеного є припущеннями слідчого, на що обґрунтовано вказано в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали провадження, пояснення учасників апеляційного розгляду,апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання подано слідчому судді без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Однак, слідчий суддя не виконав вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України та не повернув клопотання прокурору для усунення недоліків.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя не з`ясував та не врахував того, що в клопотанні не зазначено та при судовому розгляді, який відбувся без повідомлення та участі в судовому засіданні власників майна, не доведено питань, передбачених ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема, правової підстави для арешту майна , можливості використання майна, як належного та допустимого доказу у кримінальному провадженні , а також не врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для власників майна.

На підставі наведеного, згідно вимог ст. 407 ч. 3 КПК України, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна повернути прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, та встановити строк 72 години з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду для усунення його недоліків.

Керуючись ст. ст. 170 ч 2, 3, 407, 422 КПК України, судової колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію представника ТОВ «Романов» частково задовольнити, ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2017 про накладення арешту на майно ТОВ «Романов» - скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в ОВС СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_7 повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4