1Справа № 335/712/17 1-кп/335/193/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження терміну тримання під вартою
14 серпня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування за ухвалою слідчого судді від 23 листопада 2016 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено до 14 серпня 2017 р.
Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого, встановлений ухвалою суду, закінчується, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду, з огляду на що судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Процесуальний прокурор у судовому засіданні просила продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились, а обвинувачений зможе впливати на свідків, які ще не були допитані, перешкодити кримінальному провадженню, переховуватися від суду.
Потерпілий та його представник у судовому засіданні підтримали думку процесуального прокурора, зазначивши, що ризики та обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не змінились, оскільки суду не було надано стороною захисту жодних доказів такої зміни.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою, вважали за доцільне змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з тих підстав, що обвинувачений має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, має родину, а лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та обґрунтованість підозри не можуть бути підставою для продовження йому строку тримання під вартою. Крім того, захисник зазначила, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які в судовому засіданні посилається прокурор, базуються лише на припущеннях, вони нічим не підтверджені.
Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, дійшов такого висновку.
Згідно з частиною 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Тому, вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 суд враховує: тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, яке скоєне проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, ступінь відповідальності, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, його вік та стан здоров`я, а саме, що він є особою працездатного віку, за станом здоров`я скарг не має.
У судовому засіданні прокурором доведено обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , він зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Суд вважає, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, переховуванню та ухиленню обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризики чого є реальними та дійсними.
Як свідчить Реєстр матеріалів досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_6 оголошувався у розшук, що підтверджує наявність щодо нього ризику переховування.
Також суд враховує, що у кримінальному провадженні ще не були допитані всі свідки, внаслідок чого не змінився ризик впливу на свідків. Розглянути кримінальне провадження до спливу строку дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неможливо.
Обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, про який просить захисник, на думку суду не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.
До того ж обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не було встановлено. Жодних доказів цих обставин сторона захисту суду не надала.
Окрім того, в порядку статті 178 КПК України суду не надано відомостей про майновий стан обвинуваченого, які б могли враховуватися судом при вирішенні питання, пов`язаного із застосуванням запобіжного заходу. Суду не надано доказів стосовно перебування ОСОБА_6 у фактичних шлюбних відносинах та наявності родини, не надано належного доказу працевлаштування обвинуваченого, не надано характеристики з дійсного місця проживання обвинуваченого.
Судом враховується також думка потерпілого, який наполягав на продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому.
Доводи захисника про те, що лише обґрунтованість підозри та тяжкість покарання, яка може загрожувати обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчинених кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не може бути єдиною підставою для продовження строків тримання під вартою, дійсно повністю узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини.
Однак, суд наголошує, що при розгляді вказаного клопотання, судом було враховано обставини, перелік яких, передбачений ст. 178 КПК України, а також надано оцінку ризикам, які існують поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, а отже, обґрунтованість підозри та тяжкість покарання не є єдиною підставою при прийнятті рішення щодо доцільність продовження обвинуваченому терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На даний час продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 в даному випадку повністю відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час розгляду клопотання.
В матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а також неможливості застосування до обвинуваченого, іншого, більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про його скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.
Частиною 3 вказаної статті встановлено перелік документів, які мають бути додані до клопотання.
На виконання вказанихвимог закону, судом було встановлено, що ні обвинуваченим, ні його захисником таке клопотання, яке б відповідало вимогам статті 201 КПК України подано не було.
Надане захисником у судове засідання клопотання про зміну запобіжного заходу не відповідає наведеним вимогам КПК України, а тому розцінюється судом як заперечення щодо продовження раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу. При цьому, заперечення сторони захисту щодо можливості зміни запобіжного заходу ґрунтується лише на поясненнях захисника та самого обвинуваченого. В цей же час, рішення суду, у т.ч. з даного процесуального питання, не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням викладеного, підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід на даний час суд не вбачає, з огляду на що суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України залишити без змін та продовжити строком на 60 (шістдесят) діб з 14 серпня 2017 року до 12 жовтня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 серпня 2017 р.

Повний текст ухвали оголошено 15 серпня 2017 р. о 14:15 год.
Суддя ОСОБА_1