Справа № 450/1325/16-к Провадження № 1-кп/450/102/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за №0000867 від 01.05.2016 р., відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, який не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не інвалід, не військовослужбовець, безпартійний, в порядку ст.89 КК України такий, що не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_7 , 28.04.2016 р. близько 17 год. 00 хв., у Львівській області Пустомитівському районі с.Новосілка на вул.І.Франка, маючи умисел на відкрите заволодіння чужого майна, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 2800,00 грн., які належали потерпілому ОСОБА_8 , а саме витягнув такі з кишені сорочки останнього.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винність у вчиненому не визнав та пояснив, що напередодні злочину, в якому його обвинувачує орган обвинувачення, він та свідок ОСОБА_9 продавали у с.Новосілка Пустомитівського району Львівської області, поблизу джерела, яке відвідує значна частина населення Львівської області, коріння хрону до Великодніх Свят, а тому у нього були грошові заощадження, суму яких не пригадує. 28.04.2016 р. близько 17 год. 00 хв. у с.Новосілка Пустомитівського району Львівської області, він разом з свідком ОСОБА_9 розпивали на столиках поблизу магазину спиртні напої. Після випитих ними 500 грам горілки на обидвох, яку він купив у магазині, до них підійшов у стані алкогольного сп"яніння потерпілий ОСОБА_8 , який запропонував пригостити їх горілкою і вони погодились. Втрьох вони випили 600 грам горілки і біля них в цей час знаходився продавець магазину. Скільки грошових коштів було у потерпілого ОСОБА_8 він не бачив. Оскільки потерпілий ОСОБА_8 сильно сп"янів, то він і свідок ОСОБА_9 вирішили його трохи провести. Пройшовши втрьох деяку відстань, він та свідок ОСОБА_9 залишили потерпілого ОСОБА_8 на дорозі, оскільки такий впав, а самі розвернулись і пішли в протилежну сторону у с.Раковець Пустомитівського району Львівської області. В цей день у м.Львів він та свідок ОСОБА_9 не їздили. Через декілька днів його та свідка ОСОБА_9 затримали працівники поліції та доставили у приміщення Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області. На його думку працівники поліції погрожували свідку ОСОБА_9 з метою надання неправдивих свідчень, зокрема що грошові кошти у потерпілого ОСОБА_8 забрав саме він. Такий висновок він зробив з врахуванням обставин, що свідка ОСОБА_9 працівники поліції відпустили додому, а йому повідомили, що він буде затриманий. Хто з працівників поліції і як погрожував свідку ОСОБА_9 він не бачив та не чув. Жодних грошових коштів у потерпілого ОСОБА_8 він не забирав і такого не бив. Просить його виправдати.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 своєї винності, факт вчинення ним злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, стверджується наступними доказами :

-показаннями потерпілого ОСОБА_8 даними в судовому засіданні про те, що у 2016 р. до нього в гості приїхав його брат з м.Москва Російської Федерації, який дав йому 3000,00 грн. 28.04.2016 р. близько 17 год. 00 хв. він пішов у магазин, який розташований в с.Новосілка Пустомитівського району Львівської області, де на вулиці за столиками знаходились обвинувачений ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_9 Вказаних осіб він пригостив сигаретами і горілкою в кількості 300 грам, які придбав за належні йому грошові кошти. Грошові кошти знаходились у нього в кишені сорочки і на його думку їх було видно стороннім особам. Після спільно випитих алкогольних напоїв в проміжку часу близько 10 хвилин, він пішов додому з грошовими коштами в сумі 2800,00 грн. купюрами по 200 грн. Рухаючись по дорозі він почув, що за ним хтось йде і на його думку це був обвинувачений ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_9 , оскільки так говорили люди в селі. Несподівано під час руху він впав і у нього з сорочки витягнули гроші. На його думку це був або обвинувачений ОСОБА_7 , або свідок ОСОБА_9 . В подальшому після вказаних подій, у тому числі на наступні дні, в обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 були грошові кошти, оскільки вони смажили шашлики. До працівників поліції він не звертався, оскільки думав, що належні йому грошові кошти обвинувачений ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_9 віддадуть. 30.04.2017 р. він поїхав у сільську раду, де розповів голові про наведені ним вище події і останній викликав працівників поліції. В приміщенні Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області свідок ОСОБА_9 повідомив йому, що це він його штовхнув. На даний час завдана йому шкода не відшкодована;

-показаннями свідка ОСОБА_9 даними в судовому засіданні про те, що 28.04.2016 р. близько 17 год. 00 хв. у с.Новосілка Пустомитівського району Львівської області, він разом з обвинуваченим ОСОБА_7 розпивали на столиках поблизу магазину спиртні напої. Після випитих ними по 50 грам горілки на кожного, які обвинувачений ОСОБА_7 купив у магазині, до них підійшов у стані алкогольного сп"яніння потерпілий ОСОБА_8 , який запропонував пригостити їх горілкою і вони погодились. Втрьох вони випили 600 грам горілки і біля них в цей час знаходився продавець магазину. Потерпілий ОСОБА_8 сказав, що має гроші, і такі знаходились у нього в кишені сорочки. Їх було видно, а тому такі бачив як він, так і обвинувачений ОСОБА_7 . Оскільки потерпілий ОСОБА_8 сильно сп"янів, то він і обвинувачений ОСОБА_7 вирішили його трохи провести. Пройшовши втрьох деяку відстань, він залишив потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на дорозі, а сам розвернувся і пішов в протилежну сторону. Під час його руху він почув позаду себе крик і розвернувшись побачив, що обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 стоять один до одного лицем. Обвинувачений ОСОБА_7 тримав за сорочку потерпілого ОСОБА_8 і рукою щось діставав. Оскільки відстань до них була значною, то що саме обвинувачений дістав із сорочки потерпілого ОСОБА_8 він не бачив. Після цього він продовжив рух у протилежному від обвинуваченого та потерпілого напрямку. Через деякий час його наздогнав обвинувачений ОСОБА_7 у якого були грошові кошти, після перерахунку яких кількість була 2800,00 грн. купюрами по 200 грн. Половину вказаних грошей обвинувачений ОСОБА_7 дав йому і він їх взяв, оскільки був у стані алкогольного сп"яніння, однак їх походження зрозумів, а саме що такі належали потерпілому ОСОБА_8 . Нанесення будь-яких ударів обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 він не бачив. Після цього вони продовжили розпивати алкогольні напої, їздили у м.Львів та повернулись додому вранці. Через декілька днів його та обвинуваченого ОСОБА_7 затримали працівники поліції і доставили в приміщення Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, де він розповів про обставини події. Жодних погроз щодо нього працівниками поліції не застосовувалось.

Аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 суд приходить до наступного висновку.

Свідчення ОСОБА_9 є логічними і послідовними, на переконання суду такі є правдивими та даними з метою притягнення винної особи до належної відповідальності за кримінально каране діяння, незважаючи на загрозу бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ст.396 КК України при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.186 ч.2 КК України. Загальна сума коштів в розмірі 2800,00 грн. та їх номінал по 200 грн. співпадають із показаннями потерпілого ОСОБА_8 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 на думку суду надані з метою ухилення від належної кримінальної відповідальності, є суперечливі із показаннями свідка ОСОБА_9 , не підтверджені жодними доказами як в частині продажу коріння хрону та наявності значних грошових коштів, так і намагання його оговорити. Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на висловлені погрози працівниками поліції свідку ОСОБА_9 є лише припущенням.

Що стосується показань потерпілого ОСОБА_8 , то суд схидяється до думки про відсутність будь-якого насильства щодо нього, оскільки такий як зі слів обвинуваченого, так і зі слів свідка знаходився у сильному стані алкогольного сп"яніння, якому необхідна була допомога при пересуванні. Крім цього, потерпілим жодного разу не було надано ствердну відповідь щодо вчинення до нього насильства, а його плутані показання підтверджують лише вживання ним значної кількості спиртних напоїв. Покликання на показання свідка ОСОБА_9 щодо штовхання не знайшли свого підтвердження в суді і не підтверджені жодними доказами.

Суперечності в показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 в частині кількості випитої ними горілки суд оцінює критично, оскільки обидвоє знаходились у стані алкогольного сп"яніння.

Крім цього, згідно наданих органом обвинувачення постанови про призначення судово-медичної експертизи від 30.04.2016 р., яка у цей ж день отримана потерпілим ОСОБА_8 , на підставі якої проведено судово-медичну експертизу №47/2016 від 04.05.2016 р., відповідно до якої у ОСОБА_8 виявлено садна на голові та нозі, які утворились від дії тупого предмету та тупого предмету з малою травмуючою поверхнею могли виникнути 28.04.2016 р. та відносять до легкого ступеня тяжкості, судом встановлено наступне.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000867 від 01.05.2016 р.

Частинами 1, 2, 3 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов"язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом, а огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Пунктом 17 ППВСУ від 30.05.1997 р. №8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" роз"яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з"ясувати чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи.

Всупереч наведеному, слідчим СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 вчинено процесуальну слідчу дію - постанову про призначення судово-медичної експертизи від 30.04.2016 р., яка у цей ж день отримана потерпілим ОСОБА_8 , на підставі якої проведено судово-медичну експертизу №47/2016 від 04.05.2016 р., в порушення вимог ст.214 КПК України, що тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, з врахуванням вимог КПК України, суд приходить до висновку про недопустимість доказу, зокрема висновку судово-медичної експертизи №47/2016 від 04.05.2016 р., який отриманий всупереч вимогам КПК України.

Жодних інших слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , слідчим СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 вчинено не було.

Незважаючи на посилання потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 щодо вживання ними 28.04.2016 р. близько 17 год. 00 хв. значної кількості алкогольних напоїв, слідчим СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 відображається в обвинувальному акті відсутність обтяжуючих покарання обставин всупереч вимог ст.67 КК України.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.186 ч.2 КК України, який згідно ст.12 є тяжким злочином, та отримавши від свідка ОСОБА_9 показання про використання останнім належних коштів потерпілому, слідчим СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 не виконується його прямий обов"язок, передбачений ст.214 КПК України, зокрема внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування за ст.396 КК України "Приховування злочину".

Що стосується строків розгляду справи, допиту свідків обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , то слід відзначити наступне.

Зазначені свідки неодноразово викликались судом в судове засідання судовими повістками та телефонограмами, однак для їх допиту не з"явились і органом обвинувачення, кожен раз під різними приводами, доставлені не були.

Ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.02.2017 р., 02.03.2017 р., 17.03.2017 р., 18.04.2017 р., 28.04.2017 р. та 13.06.2017 р. про привід вказаних свідків працівниками Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області не виконані і про причини невиконання суд не повідомлено. Лише на виконання ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.04.2017 р. подано один єдиний рапорт про причини невиконання, який визнано судом неналежним доказом і до уваги не прийнято.

Систематичне ігнорування керівництвом Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області вимог суду змусило звернутись з листом до прокурора прокуратури Львівської області та начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області, а також всьоме 23.06.2017 р. постановити ухвалу про привід зазначених свідків, яких знову ж не було доставлено в судове засідання і надано пояснення про перебування ОСОБА_12 у ЗСУ без підтверджуючих таких обставин документів. Щодо свідка ОСОБА_11 жодної інформації працівниками поліції не надано.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне вжити заходи, передбачені ст.ст.369 ч.2, 372 КПК України, і винести ухвалу щодо порушень закону органом досудового розслідування, зокрема ст.2 КПК України, з метою перевірки наявності в діях слідчого СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 ознак складу злочину, відповідність займаній посаді та його кваліфікації з врахуванням переліченої кількості допущених порушень, а також вжити відповідні аналогічні заходи та належне реагування щодо керівництва Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області за систематичне невиконання та ігнорування вимог суду.

Незважаючи на переконання органу обвинувачення забезпечити явку свідка ОСОБА_11 та з"ясування обставин перебування свідка ОСОБА_12 у ЗСУ з метою його доставлення до суду для допиту, суд, з врахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог КПК України, ухвалив продовжувати розгляд справи у відсутність свідків, виклики і привід яких не може тривати до безкінечності.

Крім цього, органом обвинувачення не дотримано вимог ст.23 КПК України, згідно яких сторона обвинувачення зобов"язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

З наведених вище підстав, судом не взято до уваги заяву потерпілого ОСОБА_8 про відкладення судового засідання 12.07.2017 р. о 14 год. 00 хв. в зв"язку з його зайнятістю і ухвалено продовжувати розгляд справи за відсутності останнього, оскільки жодних доказів неможливості прибути до суду не надано. Посилання потерпілого на необхідність надати додаткові показання суд сприймає як намагання затягнути розгляд справи, оскільки такий був допитаний про всі обставини вчинення щодо нього злочину, які йому відомі.

Заслухавши думку сторони обвинувачення, захисника та обвинуваченого про недоцільність розгляду поданого клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 в зв"язку із завершенням розгляду справи, суд не здійснював розгляду такого.

Враховуючи викладене вище, визнання судом недопустимим доказом висновок судово-медичної експертизи №47/2016 від 04.05.2016 р., а отже і відсутність в діях ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки насильства, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння, яка передбачена ст.186 ч.2 КК України і за якою такий обвинувачується, суд приходить до висновку про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ст.186 ч.1 КК України, а саме вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж).

Таким чином, аналізуючи зібрані по кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину і його дії слід кваліфікувати за ст.186 ч.1 КК України, оскільки він здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, який в порядку ст.89 КК України є таким, що не має судимості, негативно характеризується по місцю народження, реєстрації та проживання, на психіатричному обліку не перебуває, знаходиться на наркологічному обліку з 2015 р. та відповідно до висновку наркологічної експертизи, проведення якої доручено експертам обласного державного клінічного наркологічного диспансеру та попереджено про кримінальну відповідальність, встановлено діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, який не потребує судово-психіатричної експертизи, та враховуючи відсутність пом"якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, приходить до переконання обрати покарання в межах санції ст.186 ч.1 КК України у виді громадських робіт.

До вказаного висновку суд прийшов з врахуванням наведених вище обставин, відсутністю доказів працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_7 , отримання ним заробітної плати, а також наявності власних заощаджень, про що останній неодноразово наголошував у судовому засіданні мотивуючи свою неявку відсутністю коштів на проїзд у громадському транспорті.

Крім цього, встановлена судом обтяжуюча покарання обставина, як вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 у стані алкогольного сп"яніння, не може бути вмінена останньому, оскільки не зазначена в обвинувальному акті і погіршить його становище.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту припинив свою дію о 07 год. 00 хв. 28.06.2017 р. і тому вважається скасованим.

З врахуванням викладеного вище, судом повно та всебічно досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази, які з власної ініціативи суду здобувати заборонено вимогами КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 372, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1