Справа № 317/1016/17
№/п 1-в/317/130/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2017 року

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю засудженого - ОСОБА_4

за участю представник ДУ «Біленьківська виправна колонія №99» ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м.Запоріжжя, освіта неповна середня, до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 -

В С Т А Н О В И В:
31 березня 2017 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього пільги у вигляді умовно дострокового звільнення, в якому він зазначив, що у 2014 році прибув відбувати покарання до БВК -99, де с першого дня і по теперішній час він працює. Також він зазначив, що на даний час працює у хлібопекарні на посаді старшого пекаря та отримує заробітну плату. Крім того, засуджений звернув увагу суду на те, що він під час відбування покарання отримав освіту та має диплом оператора котельні. На даний час він навчається у вечірній школі та планує вступити до інституту. Своїм ставленням до праці та навчанню, засуджений вважає, що подає приклад іншим засудженим. Засуджений ОСОБА_4 зазначив, що 16.03.2017 року комісією установи йому було відмовлено у застосуванні відносно нього заохочувальної норми, передбаченої ст.81 КК України, оскільки адміністрація установи вважає, що засуджений не став на шлях виправлення, але ОСОБА_4 вважає, що це зроблено було навмисно, оскільки на його місце роботи більше нікого поставити. Також адміністрацією колонії, як зазначено в клопотанні, навмисно ОСОБА_4 було оголошено стягнення, яке виразилось у 10 діб поміщення до ДІЗО. ОСОБА_4 зазначає, що в нього є цивільна дружина та неповнолітня донька, які потребують моральної та фінансової підтримки з його боку. Він вважає, що став на шлях виправлення, в повній мірі усвідомив свої проступки та розкаюється у скоєному.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти клопотання засудженого заперечував та просив суд відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 .

Представник ДУ «Біленьківська виправна колонія №99» ОСОБА_5 , просив суд відмовити в клопотанні засудженого, оскільки вважає, що ОСОБА_4 не в повній мірі довів своє виправлення, а тим паче має на сьогоднішній день стягнення, яке не погашено у встановлений законом порядок.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_4 , представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

ОСОБА_4 засуджений 06.10.2014 року вироком Вільнянського районного суду Запорізької області за ч.2,3 ст. 185, ст. 71 ч.1,2,3 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 12.02.2016 року ОСОБА_4 у строк відбування покарання був зарахований строк попереднього ув`язнення у відповідності до ст. 72 КК України.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_4 покарання в Біленьківській виправній колонії відбуває з 17.04.2014 року. Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі порушень установленого порядку тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 26.11.2014 року відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 99), допустив 3 порушення установленого порядку відбування покарання, які виразилися у порушенні режиму відбування покарання, створенні конфліктної ситуації та палінні у невстановленому місці, за що 06.01.2016р., 14.01.2016р. та 27.01.2017 р. був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. На даний час одне стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці один раз заохочувався правами начальника установи та два рази правами начальника відділення. Працює у пекарні різноробочим. До роботи ставиться посередньо.

У відношенні до персоналу установи грубості не проявляє, дотримується ввічливих та правомірних відносин, роботу виконує під наглядом З іншими засудженими може створити конфлікту ситуацію при цьому адекватно реагує на критику на свою адресу. До майна установи ставиться дбайливо, приліжкову шафу утримує у чистоті і порядку. Не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участі у реалізації програм диференційованого впливу «Освіта», відвідує бібліотеку. В роботі самодіяльних організацій засуджений участі не приймає, соціально корисної активності не проявляє. Провину в скоєному злочині визнає, але робить це з метою отримання поблажливості. За вироком має позов в розмірі 3191 грн. але виконавчі листи в бухгалтерії установи відсутні.

14.01.2016 року комісією адміністрації колонії відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст. 100,101 Кримінально - виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

15.07.2016 року комісією колонії відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 82 Кримінального кодексу України, у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

16.03.2017 року комісією колонії відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 81 Кримінального кодексу України у вигляді умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_4 має три заохочення та мав три стягнення за 2016 -2017 роки, одне з яких не зняте та не погашене у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення в період з 2014-2015 р.р., вказане суд враховує, як характеристику поведінки засудженого протягом всього періоду відбування покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з березня по липень 2016 року не працював.

Характеристики від 13.01.2016 р. та 07.07.2016 р. відносно ОСОБА_4 є посередніми.

Посилання у клопотанні та у характеристиці, що ОСОБА_4 отримав освіту та має диплом оператора котельні, на даний час він навчається у вечірній школі, не знайшли свого підтвердження у матеріалах особової справи.

Таким чином, суд констатує, що засуджений ОСОБА_4 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст.107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною. На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження адміністрації колонії про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У клопотанні засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1