490/1868/17 20.03.2017
н/п 1-кп/490/516/2017
Справа № 490/1868/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження №0000337 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, непрацюючого, раніше судимого, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ;

потерпілого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
22.01.2017р., приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 161 по проспекту Центральному у місті Миколаєві, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, зайшов у під`їзд вказаного будинку за ОСОБА_5 , де притиснувши останнього до стіни обличчям, дістав з його кишені мобільний телефон «Samsung J105H Galaxy J1 Mini», імей: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 вартістю 1 700,00 гривень, після чого ОСОБА_3 з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Вказаними діями спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 1 700,00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, прокурор та потерпілий, з якими погодився й обвинувачений, вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим, потерпілим і прокурором змісту цих обставин, добровільності та істинності їх позиції суд, заслухавши думку учасників судового провадження, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що у січні місяці 2017 року, більш точного часу він не пам`ятає, на зупинці громадянського транспорту побачив чоловіка, який розмовляв по мобільному телефону. Переслідуючи останнього, ОСОБА_3 зайшов за ним у під`їзд, притиснувши потерпілого до стіни обличчям, дістав з його кишені мобільний телефон та зник з місця події, розпорядившись викраденим на власний розсуд. У вчиненому правопорушенні щиро кається.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, в наркологічному диспансері перебуває з 18.09.2010р. на обліку "Д", з діагнозом синдром залежності від опіоїдів, не одружений, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше судимий вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 06 вересня 2002 року за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково 08.12.2014р за ухвалою Запорізької районного суду Запорізької області.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину результати складеної досудової доповіді, за якими ризик вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення оцінюється як високий, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 за вчинений злочин необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 в порядку ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , скасувати, звільнивши його з-під варти у залі суду.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374, 377 КПК України суд, -
ухвалив:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На підставі ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 5, не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженими органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , скасувати, звільнивши його з-під варти у залі суду.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1