Ухвала
іменем україни
06 грудня 2016 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6 ,
захисникаОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000074 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Горностаївка Ріпкинського району Чернігівської області, українця, особи без громадянства, без визначеного місця проживання, раніше неодноразово судимого, останній раз 08 червня 2015 року Городянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Куликівського районного суд Чернігівської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарань до призначеного покарання приєднано частину невідбутого покарання за вироком Городянського районного суду Чернігівської області від 08 червня 2015 року у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він, будучи раніше судимим за злочини проти власності, на початку вересня 2013 року в післяобідній час, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу повторно таємно викрав належні ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 700 грн.

В середині жовтня 2013 року у післяобідній час, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу ОСОБА_6 повторно таємно викрав належні ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 300 грн.

У кінці жовтня 2013 року в денний час ОСОБА_6 з метою вчинення крадіжки проник в будинок АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК. Вважає, що вирок місцевого суду ґрунтується на припущеннях, оскільки у справі не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. За наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі, його не було закрито. Як на порушення права ОСОБА_6 на захист вказує на відмову в наданні захиснику копії запису судового засідання, зробленого за допомогою технічного засобу. В порушення вимог ст. 404 КПК апеляційний суд відмовив захиснику у задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів, які місцевим судом були досліджені неповно та з порушеннями.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 на підтримку касаційної скарги, прокурора ОСОБА_5 про необхідність часткового задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Проте ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 цим вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, в апеляційних скаргах ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 ставили питання про закриття кримінального провадження через відсутність достатніх доказів, які б доводили винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів. Вказували, що вирок ґрунтується на припущеннях. Зміст показань окремих свідків, викладених судом у вироку, не відповідає тим показанням, які вони насправді дали в суді, у зв`язку з чим просили повторно дослідити докази у справі. Крім того, ОСОБА_6 вказував на неправильне встановлення судом у вироку даних про його особу, що не підтверджені документально.

Проте, залишивши апеляційні скарги без задоволення, апеляційний суд викладених в них доводів належним чином не перевірив, вичерпних мотивів щодо їх необґрунтованості не навів, обмежившись лише посиланням на докази, покладені в основу вироку, та загальним формулюванням про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні крадіжок.

Апеляційний суд не дав оцінки тому, що в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 покладено переважно непрямі докази, які безпосередньо не підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому дій. Сам ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину заперечував. Допитані судом свідки про обставини крадіжок повідомили зі слів потерпілих. При цьому самі потерпілі прямо не вказали, що кошти у них викрав саме ОСОБА_6 .

Незважаючи на вказане, а також на наявність відповідних клопотань з боку обвинуваченого і захисника, апеляційний суд відмовив у повторному дослідженні доказів в порядку ст. 404 КПК, а тому дійшов передчасного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 .

Крім того, апеляційний суд не перевірив та не дав оцінки доводам ОСОБА_6 щодо неправильного зазначення у вироку його анкетних даних та інших відомостей про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.

Допущені апеляційним судом порушення вимог процесуального закону є істотними і такими, що тягнуть скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, в ході якого слід належним чином перевірити доводи апеляційних скарг, за необхідності й наявності для цього підстав провести судове слідство та ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3