Ухвала
Іменем України

17 липня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и в:

23 червня 2017 року (згідно супровідного листа Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)») засуджений подав касаційну скаргу з клопотанням, в якому просить поновити строк на касаційне оскарження вищевказаних вироку та ухвали, а також ставить питання про скасування цих судових рішень.
Перевіривши касаційну скаргу з клопотанням, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути заявникові виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою та наданих світлокопій судових рішень, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 переглядався в апеляційному порядку та ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2015 року залишений без змін. Вказану ухвалу апеляційного суду засудженому вручено 04 серпня 2015 року. Тримісячний строк на оскарження ухвали апеляційного суду закінчився 05 листопада 2015 року. Однак, касаційну скаргу засуджений подав 23 червня 2017 року, тобто зі значним пропуском встановленого законом строку на його оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК установлено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

У клопотанні засуджений просить поновити строк на касаційне оскарження у зв`язку з тим, що він не має юридичної освіти, а захисник який представляв його інтереси у судах першої та апеляційної інстанції самоусунувся від надання йому правової допомоги.
Однак, наведена засудженим причина значного пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень (більше 1 року 7 місяців) не можна визнати поважною, адже засуджений не був позбавлена права та можливості самостійно подати касаційну скаргу. Крім того, п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК передбачено право на отримання безоплатної правової допомоги, яким засуджений міг скористатися, а тому, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

З огляду на положення п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, якщо після спливу строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції за заявою особи, яка має право подавати касаційну скаргу, не знаходить підстав для його поновлення, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись п. 6 розділу XIІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 3 ст. 429 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, а його касаційну скаргу повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3