АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/915/16 Справа № 696/352/13-к Категорія: ч.2 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з участю прокурораОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Горск Березовського району Брестської області Республіка Білорусь, українка, громадянка України, згідно обвинувального акту проживаючої по АДРЕСА_1 , а фактично проживаюча по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 , незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, освіта неповна середня, непрацююча, не судима (судимість погашена), -

визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України та призначено їй покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015 року) зараховано в строк відбування основного покарання час її попереднього ув`язнення та перебування під вартою в період з 09 листопада 2012 року по 25 грудня 2013 року з розрахунку відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Початок відбування покарання вирішено рахувати з дня приведення вироку до його виконання.

Вирішено стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 306 грн. 50 коп.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до положень ст.100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_10 визнана винною та засуджена за те, що в період часу з 06 по 08 листопада 2012 року, маючи єдиний умисел на нанесення тілесних ушкоджень, перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_1 , завдала численних ударів шкіряним ременем та долонею руки по тулубу та спині ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спричинила тілесні ушкодження у вигляді поодиноких синців тулуба та кінцівок із поверхнею синьо-зеленого кольору, саден області лівої лопатки, центру спини, обох сідниць, задньої поверхні обох стегон із поверхнею, кірка якої вище рівня неушкодженої шкіри, які несуть, примінюючи до живих людей, ознаку легких тілесних ушкоджень. Після чого вона, продовжуючи свої злочинні дії, 08 листопада 2012 року в період часу з 18 по 20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в домоволодінні АДРЕСА_1 , умисно нанесла численні удари шкіряним ременем та рукою по тулубу, спині, сідницях, верхніх, нижніх кінцівках та голові своєму малолітньому синові ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: помірно вираженої субдуральної гематоми над обома півкулями головного мозку, субарахноїдальних крововиливів на півкулях головного мозку, ділянка забиття головного мозку на тім`яній долі його лівої півкулі, масивного крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин тім`яної області голови, крововиливів числом 10 на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, синців лобу з обох сторін, обох щік, обох виличних областей, області кута нижньої щелепи зліва, передньої та задньої поверхні обох вушних раковин, обох завушних областей, поодиноких синців обличчя неправильної форми, на поверхні яких визначаються смуго подібні ділянки, садни передньої поверхні обох вушних раковин, лобу справа, спинки носу, області зовнішнього кута лівого ока, підборіддя справа; синців верхньої третини шиї з обох сторін задньої поверхні шиї справа, садна бічної поверхні верхньої третини шиї справа, численних крововиливів у товщі м`яких тканин грудей, численних крововиливів товщі брижі тонкого кишечника, масивного крововиливу у товщі брижі тонкого кишечнику, дифузних крововиливів в коренях обох легень, численних синців на різних поверхнях грудей і спини, суцільного синця на поверхні обох сідниць із захватом верхньої, середньої і частково нижньої третин обох стегон від зовнішньо задніх до заднє-внутрішніх їх поверхонь із вираженими крововиливами у товщі підлеглих м`яких тканин, на поверхні якого визначаються смуго подібні його ділянки; численних синців тильної поверхні обох кистей, задньої поверхні середньої третини обох передпліч, переднє-бічної поверхні обох плечей численних поодиноких синців різних поверхностей нижніх кінцівок площа синців близько 25% поверхні тіла. Дані ушкодження мають ознаки прижиттєвості, по давності можуть відповідати проміжку часу довжиною до однієї доби перед моментом смерті ОСОБА_11 , несуть в собі, примінюючи її до живих людей, ознаку тяжких тілесних ушкоджень небезпеку для життя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер на місці події. Смерть ОСОБА_11 стоїть у прямому причинному зв`язку із даними ушкодженнями та настала від тупої травми голови, шиї, тулуба та кінцівок, яка супроводжувалася субдуральною гематомою із субарахноїдальними крововиливами, ділянкою забиття головного мозку, масивною внутрішньою кровотечею у вигляді численних синців (близько 25 % поверхні тіла) і крововиливів у товщі м`яких тканин та отяготилася недокрів`ям внутрішніх органів.

Таким чином ОСОБА_10 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_10 невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, в зв`язку з недоведеністю, що в її діях є склад зазначеного кримінального правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляції вказує, що факти, наведені в матеріалах кримінального провадження, зібрані органами досудового розслідування, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду вказаного провадження в суді. Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_10 показала, що проживала разом із своєю дитиною ОСОБА_11 в будинковолодінні свого співмешканця ОСОБА_12 . За час спільного проживання її співмешканець виявляв агресію до її дитини. У вказані в обвинуваченні час та місце вона разом зі співмешканцем ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вживали алкогольні напої. Вважає, що саме співмешканець побив дитину до смерті, так як крім неї та нього в хату ніхто не заходив, а вона дитину сильно не била. Крім цього, ОСОБА_12 умовляв її взяти вину на себе. Судом першої інстанції були прийняті міри для повного розгляду кримінального провадження, шляхом ретельного допиту обвинуваченої та свідків, тобто вичерпані всі можливості по збору доказів по справі. Однак, зібрані докази не підтверджують пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 , а сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого усунути неможливо, тому суд повинен тлумачити їх на користь підсудної.

У доповненні до апеляційної скарги, захисник просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи свої вимоги тим, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 проводилось без потерпілого, а саме без батька дитини ОСОБА_14 , якого не визнано потерпілим, хоча про те, що батько дитини проживає в місті Сміла, обвинувачена та свідки заявляли неодноразово. Крім того, під час розгляду кримінального провадження мала місце неповнота судового розгляду. Так, обвинувачена під час допиту в суді неодноразово заявляла, що відеозапис явки з повинною сфальсифікований, а перед його записом на неї здійснювався тиск з боку працівників правоохоронних органів, проте, суд не перевірив вказаних показів та зіслався на спроби обвинуваченої таким чином заплутати судове слідство.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги з доповненнями та просили її задовольнити з наведених підстав, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй злочину фактично на підставі показів свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_20 та ОСОБА_12 , які з приводу обставин справи та подій, що відбувалися в домоволодінні АДРЕСА_1 в період часу з 06 по 08 листопада 2012 року не могли повідомити нічого, оскільки не були безпосередньо свідками тих подій.

Їхні покази зводяться до характеристики обвинуваченої, її поведінки з дитиною ОСОБА_11 та її взаємовідносин з співмешканцем ОСОБА_12 , проте, жодним чином не доводять її вину у вчиненні злочину за ч.2 ст.121 КК України.

Стосовно показів свідка ОСОБА_12 , які суд також поклав в основу рішення, колегія суддів вважає, що вони викликають сумнів у їх правдивості, оскільки ОСОБА_12 був на час подій разом із ОСОБА_10 в своєму домоволодінні, і обвинувачена ОСОБА_10 в судовому засіданні вказувала саме на свого співмешканця ОСОБА_12 , як на особу, яка вбила її дитину, та примусив її взяти на себе провину за вчинене.

Суд першої інстанції не звернув уваги на дані заяви обвинуваченої та не перевірив їх належним чином.

Нєпереконливі і інші докази, якими суд обґрунтував рішення, зокрема, протокол явки з повинною ОСОБА_10 від 09.11.2012 року, відеозапис вказаної явки з повинною, протокол допиту підозрюваної ОСОБА_10 від 10.11.2012 року, оскільки вказані покази ОСОБА_10 , як вона зазначила, робила під примусом правоохоронних органів. Обвинувачена неодноразово вказувала, що відеозапис явки з повинною сфальсифікований, а перед його записом на неї здійснювався тиск з боку працівників правоохоронних органів, проте, суд не перевірив вказаних показів та зіслався на спроби обвинуваченої таким чином заплутати судове слідство.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 370, 374 КПК України не надав належної оцінки зібраним доказам, побудував своє рішення про винуватість ОСОБА_10 на суперечливих та достатньо не перевірених доказах, взявши до уваги лише доводи сторони обвинувачення, фактично не оцінивши докази захисту та не навівши мотивів, з яких їх відкинуто.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливе лише за умови доведеності її вини.

При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, на те, що потерпілим від злочину у кримінальному провадженні визнана мати обвинуваченої ОСОБА_21 . Хоча, в результаті судового розгляду встановлено, що у померлого ОСОБА_11 є рідний батько - ОСОБА_14 , який не позбавлений батьківських прав, однак, якого не визнано потерпілим.

Органи досудового розслідування не зробили жодних дій для встановлення місцезнаходження вказаної особи та повідомлення його про право бути потерпілим по даній справі, оскільки на думку колегії суддів, саме батько є насамперед потерпілим від вчинення даного злочину, а не бабуся, яка є матірю обвинуваченої, а тому і зацікавленою особою.

Відповідно до положень п.п.1, 3 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:

1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;

2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, враховуючи, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду, яка могла істотно вплинути на висновки суду, враховуючи, що дані порушення мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення виходячи із засад об`єктивності, неупередженості, безсторонності та змагальності кримінального процесу, на думку колегії суддів, вирок суду відносно ОСОБА_10 підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно використати всі наявні у суду можливості з метою ретельної перевірки належності і допустимості доказів, зібраних у даному кримінальному провадженні, а також перевірки доводів, на які посилаються сторони кримінального провадження, належно вмотивувати прийняття одних доказів та відхилення інших, та на підставі сукупності всіх зібраних доказів у залежності від встановленого, ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 410, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу з доповненням захисника ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року відносно ОСОБА_10 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :