АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/914/17 Справа № 207/2820/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000749, за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.03.2017 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати в частині вирішення цивільного позову потерпілого ПАТ «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, на підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_10 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10818 гривень 38 копійок. Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави вартість проведення експертиз в сумі 1583 гривні 56 копійок. Вирішено питання про речові докази.

Обвинувачених визнано винними та засуджено за те, що за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, 9 травня 2016 року близько 01.30 год. ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 підійшли до будинку АДРЕСА_4 та проникли до підвального приміщення вказаного будинку, звідки намагалися викрасти майно, повний перелік якого зазначено у вироку, на загальну суму 379 грн. 22 коп., проте злочинний умисел до кінця не довели, оскільки їх дії були припинені мешканцями вказаного будинку
Зазначені злочинні дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням до іншого приміщення.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що з мотивувальної частини вироку вбачається, що обвинувачені своїми злочинними діями завдали матеріальної шкоди ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 379,22 грн., в той час як цивільний позов був задоволений на суму 10.818, 38 грн. Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції не обгрунтував його, не навів мотиви та підстав, якими він керувався, що є порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, яке не може бути усунуте у межах апеляційного провадження та тягне скасування вироку у цій частині, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який на задоволенні апеляційної скарги наполягав з викладених у ній підстав; представника цивільного позивача, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, доведеність їх вини, законність та справедливість призначеного їм покарання ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про процесуальні порушення, допущені при вирішенні цивільного позову, то вони заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку підлягають зазначенню зокрема підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Вказані вимоги процесуального закону при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані не були, оскільки щодо цивільного позову суд першої інстанції обмежився лише зазначенням того, що він підлягає задоволенню на підставі ст. 1166 ЦК України, без наведення будь-якого мотивування на обґрунтування такого рішення.
При цьому було залишене поза увагою те, що згідно обвинувальному акту розмір шкоди, заподіяної злочином, складає 379, 22 грн., і цю шкоду відшкодовано. Суд не обговорив у вироку питання про те, з яких підстав виникла шкода у розмірі 10.818, 38 грн., пред`явлена до відшкодування в уточненому цивільному позові, яка виходить за межі пред`явленого обвинувачення, з яких частин вона складається, якими за своєю правовою природою є правовідносини з приводу заподіяння кожної з таких частин шкоди. Таким чином, суд першої інстанції у вироку не навів мотивів та підстав прийняття рішення про задоволення цивільного позову і не обґрунтував його.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за змістом ч. 1 ст. 129 КПК України факт визнання обвинуваченими цивільного позову сам по собі не є підставою для безумовного задоволення такого позову та не звільняє суд першої інстанції від необхідності розгляду та вирішення питання про доведеність його підстав і розміру, а також від виконання вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України щодо наведення у вироку підстав для його задоволення або відмови у ньому.
Згідно п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції неповнота судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону згідно із п.1, п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку в частині вирішення цивільного позову.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені недоліки, оскільки докази щодо уточненого цивільного позову судом першої інстанції не досліджувалися, не заявлене таке клопотання і у суді апеляційної інстанції, тоді як відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України, ч. 2, ч. 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, а отже колегія суддів в даному випадку позбавлена можливості постановлення рішення по суті цивільного позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що чинним КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, без клопотання учасників судового провадження, оскільки останнє покладено кримінально-процесуальним законом саме на суд першої інстанції, а з другого боку до переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України, не входять неповнота судового розгляду та істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 23 КПК України, ст. 370 КПК України, ст. 374 КПК України, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.15, п.16 ч.1 ст. 7 КПК України, ч. 6 ст. 22 КПК України та ст. 23 КПК України, - колегія суддів погоджується з обґрунтованістю вимог апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення нового розгляду справи в частині вирішення цивільного позову судом першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.03.2017 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , - скасувати в частині вирішення цивільного позову.
Призначити новий розгляд в частині вирішення цивільного позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4