Справа № 515/2080/16-к
Провадження № 1-кп/515/27/17

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

18 січня 2017 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника служби у справах дітей ОСОБА_5

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Весела Балка Татарбунарського району Одеської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.10.2016 року, близько 21 год. 30 хв., неповнолітній ОСОБА_6 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, незаконно заволодів мопедом марки «Alpha» № рами: НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , чорного кольору, без державного номерного знаку, який знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , та який належить потерпілому ОСОБА_4 , відкотивши намагався завести двигун, але не зумівши, перемістив зазначений мопед на територію цвинтаря, який розташований по вул.Сонячна в Білолісся Татарбунарського району Одеської області, тим самим розпорядившись вказаним мопедом на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся, прохав його суворо не карати і детально розповів про обставини заподіяного, згідно яких він знаходився у гостях у свого знайомого ОСОБА_9 , який попросив ОСОБА_6 придбати та принести вина, через що останній пішов на вул.Жовтневої революції, де біля одного із будинків побачив мопед, вирішив покататися, відкотивши його з місця, намагався його завести, але не зміг, тому покотив його на цвинтар, де і залишив.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого і матеріалами кримінального провадження, що стосуються його особи та речових доказів.

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та всі обставини справи.

Також суд враховує повне визнання вини обвинуваченим в судовому засіданні, його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, повне відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не виявив.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає, що обмежувати чи позбавляти його волі немає необхідності, його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, в умовах відбуття покарання з випробуванням, відповідно до ст.ст.75, 104 КК України.

Крім того, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Вказане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100,369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, відповідно до ч.1 ст.165 КВК України.

Речові докази у справі (мопед марки «Alpha» № рами: НОМЕР_1 , номер двигуна № НОМЕР_2 , чорного кольору, без державного номерного знаку), передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_4 , вважати повернутими за належністю.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 діб з моменту його оголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Сивоконь