Центральний районний суд м. Миколаєва
______________________________________________________________________________
Справа № 490/9061/16-к
1 - кп/490/604/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Асканія - Нова, Чаплинського району, Херсонської області, громадянки України, з вищою освітою, раніше не судимої, незаміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Станом на березень 2014 року головний корабельний старшина ОСОБА_5 проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (дислокація - АДРЕСА_3 ) на посаді відповідального виконавця відділення особового складу та стройового штабу, призвана на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У відповідності до вимог Указу Президента України від 24.03.2014р. № 339 "Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014р. "Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України", рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014р. "Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України", розпорядження Міністра оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_4 , наказу командуючого Військово - Морських Сил Збройних Сил України № 01 від 12.05.2014р. - командиру військової частини НОМЕР_1 наказувалось здійснити марш особового складу військової частини з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_4 , з терміном прибуття до 13 травня 2014 року. В подальшому постійним місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 визначено АДРЕСА_4 .
Проте, 13.05.2014р., військовослужбовець ОСОБА_5 у визначений наказом від 12.05.2014р. № 01 Командувача Військово - Морських Сил Збройних Сил України та директиви МО України та Генерального штабу ЗС України від 30.04.2014р. № Д-322/1/05 "Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя" не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_4 з метою ухилитися від військової служби назавжди, та не маючи будь - яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, продовжувала ухилятися від військової служби, слідства та суду, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився вчасно на службу без поважних причин до 08.09.2016р.
08.09.2016р. внаслідок проведених оперативно - розшукових заходів було встановлено місце знаходження ОСОБА_5 , яка була виявлена під час перетинання державного кордону України у пункті пропуску "Каланчак" та припинила свої дії через обставини, які не залежали від її волі.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, визнала в повному обсязі і надала суду показання по суті пред`явленого їй обвинувачення, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм. Так, ОСОБА_5 пояснила, що дійсно вона у травні 2014р. не з`явилась вчасно на службу до ВЧ у зв`язку із тим, що в неї хвора мати і неповнолітня дитина. Вона підтвердила той факт, що мала можливість прибути в розпорядження частини, але розгубилась і не прибула. В скоєному щиро розкаялась, просила суд строго її не карати.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь - які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 408 КК України - як дезертирство, тобто нез`явлення вчасно на службу і визнає її винною в скоєні даного кримінального правопорушення.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вчинене обвинуваченою ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 408 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 - щире каяття, повне визнання своєї провини.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , 2002 р.н., непрацездатну мати, інваліда 2-ї групи - ОСОБА_7 , 1952 р.н., позитивно характеризується.
Враховуючи викладене, пом`якшувальні та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченої, суд, приймає до уваги положення ст. 65 КК України, про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити покарання із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373 - 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 /одного/ року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1