Ухвала
іменем україни

23 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 3 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 20 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 3 березня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч.1 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , 25.09.2015 року, близько 03.25 год., перебуваючи поряд з будівлею обласної державної адміністрації в Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 45, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, розбив пустою скляною пляшкою 2 шибки в будівлі обласної державної адміністрації на 1 поверсі зі сторони вул. Червоноармійської в м. Полтаві.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20 травня 2016 року вирок місцевого суду змінено.
Постановлено виключити з вироку місцевого суду посилання на ст. 69 КК України, та призначено ОСОБА_7 за ч.1 ст. 296 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалені по справі судові рішення, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Вказує на неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінального процесуального закону. Зазначає про те, що у суду не було підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 296 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення скасуванню з таких підстав.

Виходячи з положень ст. 296 КК України хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає лише ті дії, які спричинили істотну шкоду особистим інтересам і відзначались особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
Особлива зухвалість може виражатись у нахабному поводженні, буйстві, бешкетуванні, поєднане з насильством, що спричинило тілесне ушкодження, чи знущання над потерпілим, знищення або пошкодження майна та інше.
При цьому, оскільки знищення чи пошкодження майна як кримінально-каране діяння розглядається тільки у випадку спричинення істотної шкоди, то обов`язковою умовою для кваліфікації дій за ст. 296 КК України є необхідність визначення розмірі завданої шкоди.

Разом із тим, як вбачається з вироку районного суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні хуліганства з ознакою спричинення матеріальної шкоди, яка виразилась у розбитті скляною пляшкою 2 шибок в будівлі обласної державної адміністрації. При цьому у вироку відсутні посилання на розмір спричиненої шкоди в грошовому виразі.

Крім того суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивами явної неповаги до суспільства, які повинні бути визначені чітко за результатами розгляду провадження та відображатись у судовому рішенні.

Натомість суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку вказав, що ОСОБА_7 розбив вікно будівлі, діючи при цьому як хуліганських мотивів так і з політичних переконань.

Таким чином суд у вироку допустив істотні суперечності, у зв`язку з чим судове рішення не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку колегія суддів на ці недоліки уваги не звернула, не дала їм належної оцінки, а тому ухвала не відповідає положенням ст. 419 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалені по справі судові рішення не можна вважати законними і обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 433, 434-439 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника задовольнити частково.
Вирок Київського районного суду м. Полтави від 3 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 20 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3