154/1207/17
1-кп/154/104/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000042 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сушиновка, Уярського району, Красноярського краю Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
12 березня 2015 року Іванківським РВК Київської області ОСОБА_4 , призвано на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.04.2015 № 89 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.05.2015 № 101 старшого солдата ОСОБА_5 призначено на посад7 старшого стрільця - санітара 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону.

10 березня 2016 року у відповідності до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.03.2016 № 49 старший солдат ОСОБА_4 вибув на лікування до військового госпіталю (в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ).

Згідно до положень ч. 1 п, 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Вимоги ст.ст, 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем за мобілізацією старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, ОСОБА_4 у порушення вимог ст. ст. 17,65 Конституції України, ст.. 17 ЗУ «Про оборону України», ч. 1 ст. ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби без дозволу командира о 20.00 годині 21.03.2016 року не з`явився вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та у період з 20.00 години 21.03.2016 року по 09.00 годину 29.12.2016 року був відсутній на службі, про своє місце перебування не повідомляв.

29 грудня 2016 року ОСОБА_4 , добровільно прибув до військової прокуратури Луцького гарнізону, чим було припинено вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його як особу.

Дії обвинуваченого, котрі виразились у нез"явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

З врахуванням вищенаведеного, особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його посередньої характеристики за місцем служби, участі в антитерористичній операції, наявності на утриманні трьох неповнолітніх дітей, суд вважає що необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде призначення покарання у межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов у справі - не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини НОМЕР_1 (а після звільнення з військової служби - до уповноваженого органу з питань пробації), повідомляти командира військової частини НОМЕР_1 (а після звільнення з військової служби - уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1