Справа № 540/1227/16-к
Номер провадження 1-кп/540/126/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2016 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка кримінальне провадження № 0000099 від 28.08.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росішки Рахівського району Закарпатської області, відбуває покарання в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не депутата, раніше судимого:

1) 08.04.2005р. Рахівським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 р. позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України надано іспитовий строк на 1 р.;

2) 26.07.2005р. Рахівським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 р. 5 міс. позбавлення волі. 22.04.2008р. звільнений по відбуттю строку покарання;

3) 30.10.2008р. Рахівським районним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 296 КК України до 4 р. позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України надано іспитовий строк 2 р.;

4) 16.11.2010р. Рахівським районним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 296, ч.1 ст. 129, ст.ст. 70,71 КК України до 2 р. 2 міс. позбавлення волі;

5) 17.11.2014р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.122, ч.3 ст. 15 ч. 1 ст.115, ч. 4 ст. 296 КК України, на підставі ст. 70 КК України до 5 р. позбавлення волі. За ч. 3 ст.15 ч.1ст.115 КК України виправданий на підставі ч.1 п. 1 ст. 373 КПК України, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, -
в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи засудженим 17.11.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, рішенням регіональної комісії Львівської області з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі від 18.04.2016 року переведений до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання для відбування покарання у Машівській виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№ 9), яка розташована за адресою с. Кустолово-Суходілка Машівського району Полтавської області.

Засуджений ОСОБА_4 перебуваючи в камері № 5 дисциплінарного ізолятора (далі ДІЗО) Машівської виправної колонії УДПтС України в Полтавській області (№ 9), куди він був поміщений на підставі письмової заяви в якій прохав забезпечити його особисту безпеку від можливого посягання на життя та здоров`я з боку інших засуджених, будучи ознайомленим з порядком і умовами відбування покарання, зі своїми правами та обов`язками, встановленими законодавством України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014, та попередженим про відповідальність за порушення встановленого порядку відбування покарання в установі виконання покарань, про що мається його підпис у відповідній розписці від 25.07.2016 року, що наявна в матеріалах особової справи № 53-5-15 засудженого ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом спрямованим на ухилення від подальшого відбування покарання та втечу з місця позбавлення волі, в ніч з 27.08.2016 на 28.08.2016 року (точного часу слідством не встановлено), скориставшись відсутністю належного нагляду з боку працівників Машівської виправної колонії УДПтС України в Полтавській області (№ 9), шляхом відмикання замка (механізм відмикання не встановлений) вхідних дверей (металевої решітки) приміщення камери № 5 ДІЗО установи, покинув приміщення камери та відчинивши невстановленим способом двері (металевої решітки) приміщення ДІЗО, вийшов на огороджену та охоронювану територію майданчика призначеного для прогулянок засуджених поміщених до ДІЗО, шляхом перелізання паркану оснащеного спеціальною колючою металевою проволокою, самовільно, без дозволу персоналу адміністрації виправної колонії залишив її межі, тобто скоїв втечу з місця позбавлення волі.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 393 КК України, як втеча з місця позбавлення волі особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.

05.12.2016 року між прокурором Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої останній зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі повідомленої підозри.

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 вчинено новий злочин під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2014 року за яким його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.3 ст. 15 ч. 1 ст.115, ч. 4 ст. 296 КК України, на підставі ст. 70 КК України до 5 р. позбавлення волі. За ч. 3 ст.15 ч.1ст.115 КК України виправданий на підставі ч.1 п. 1 ст. 373 КПК України. Із урахуванням невідбутої частини покарання за вищевказаним вироком суду строком 2 роки 2 місяці позбавлення волі, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, а саме шляхом часткового складання покарання за новим вироком до невідбутої частини покарання за попереднім вироком та призначити покарання у вигляді 3 років 6 місяця позбавлення волі.

За умовами угоди сторони погодили покарання за ч.1 ст. 393 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання за новим вироком до невідбутої частини покарання за попереднім вироком призначити остаточне покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Розглядаючи питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Відповідно до положень з ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, класифікуються, як правопорушення середньої тяжкості.

Сторони погодили, що обставинами в силу ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття.

Обставини в силу ст. 67 КК України, які обтяжують покарання є рецедив злочину.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав фактичні обставини вчинення ним злочину згідно викладеного прокурором обвинувачення та свою винуватість та просить затвердити угоду.

Захисник з позицією обвинуваченого погоджується, вважає, що угода відповідає вимогам закону та просить суд її затвердити.
Прокурор вважає, що угода відповідає вимогам закону та може бути затверджена судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України іне суперечать інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, яка укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

При постановленні вироку суд вважає за необхідне застосувати норми ст.72 ч.5 КК України,оскільки встановив,що за скоєння втечі ОСОБА_6 був затриманий 30.08.2016р. ,утримується в СІ №23 м.Полтава,термін тримання його під вартою був продовжений ухвалою Машівського районного суду до 10 грудня 2016р.,тобто на нього поширюються вимоги п`д» п.4 ч.5 ст.72 КК України.

Термін запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою слід продовжити до набрання вироку законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

затвердити угоду про визнання винуватості від 05 грудня 2016 року укладену між прокурором Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України та призначити покарання за:
- ч.1 ст. 393 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання,призначеного за даним вироком та невідбутої частини покарання,призначеного за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської обл.від 17.11.2014р., призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою залишити до набрання вироком законної сили.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30.08 .2016р.до дня набрання цим вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області, з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
ОСОБА_4 та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: