Справа № 171/619/16-к
Провадження № 1-кп/216/133/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.02.2017 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 18 січня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працюючого, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 1998 року за ч. ч. 2, 3 ст. 140, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 213, ч. 1 ст. 145, ч. 1 ст. 215-3, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі;

- вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2000 року за ч. 2 ст. 183, ч. 1 ст. 43 КК України до 8 років позбавлення волі;

- вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2006 року за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2007 року за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2006 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 04 серпня 2011 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2011 року на 1 рік 10 місяців 20 днів;

- вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року за ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст. 72, ст. 71 КК України до 2 років 11 місяців 1 дня позбавлення волі, із урахуванням строку тримання під вартою з 30 серпня 2011 року до 01 серпня 2014 року вважано таким, що відбув покарання;

- вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року, який було змінено ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року в частині призначення покарання, за ч. 2 ст. 289, ч., ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, зокрема останній раз вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року, який було змінено ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року в частині призначення покарання, за ч. 2 ст. 289, ч., ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинив умисні корисливі злочини.

Так, 22 листопада 2015 року приблизно о 10.00 годині ОСОБА_4 повторно, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_6 , під час відсутності останнього вдома у обвинуваченого виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 таємно, умисно, із корисливих мотивів, викрав електричну кутову шліфувальну машинку (болгарку) 125 мм марки «Toshiba» вартістю 750 гривень, яка знаходилась на подвір`ї вищевказаного домоволодіння, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 750 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, 03 лютого 2016 року приблизно о 03.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в вагоні приміського електропотяга сполученням Апостолове Дніпропетровськ Південний, який знаходився на залізничному вокзалі в м. Апостолове Дніпропетровської області, помітив, що провідник вагону ОСОБА_7 знаходилась біля входу у вагон та у службовому купе провідника нікого не має. Після цього у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 шляхом відчинення дверей купе провідника зайшов у купе звідки таємно, умисно, із корисливих мотивів, викрав мобільний телефон «Nokia 225 Dual SIM» вартістю 1 284 гривень у гумовому чохлі вартістю 79 гривень, обладнаний флеш-картою формату Micro SD марки «Silicon Power-High quality 4 Гб» вартістю 118 гривень, SIM карткою оператора мобільного зв`язку України «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 вартістю 15 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав ОСОБА_7 майнової шкоди в розмірі 1 496 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Також 23 лютого 2016 року приблизно о 12.30 годині ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї біля входу в будівлю Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, який розташований за адресою: вул. Визволення, буд. № 66 у м. Апостолове Дніпропетровської області, попросив у ОСОБА_8 мобільний телефон для здійснення дзвінка та отримав його. Під час розмови по мобільному телефону ОСОБА_4 помітив, що ОСОБА_8 зайшов у приміщення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, після чого у нього виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 умисно, із корисливих мотивів, заволодів належним ОСОБА_8 мобільним телефоном марки «Microsoft Lumia 640 XL» вартістю 4 799 гривень 06 копійок у пластиковому чохлі марки «Nillkin» вартістю 169 гривень 02 копійки, обладнаний флеш-картою формату Micro SD марки «Kingston 32 Гб» вартістю 242 гривні 37 копійок, сім картою мобільного оператора «МТС» вартістю 15 гривень, з абонентським номером НОМЕР_2 , сім карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 15 гривень, з абонентським номером НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 5 240 гривень 45 копійок.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів, що йому інкримінуються, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.

Обвинувачений заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Прокурор та захисник дане клопотання підтримали.

Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить його письмове клопотання. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, які інкримінуються обвинуваченому. Ці діяння містять склади злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкціях статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, характеризується посередньо, частково відшкодував завдану майнову шкоду, а також враховуючи думку обвинуваченого, який вважає покарання, яке просить призначити прокурор, справедливим, суд приходить до висновку про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень без ізоляції останнього від суспільства не можливо, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 70 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів і визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш сурового покарання, призначеним цим вироком, більш суровим покаранням, призначеним вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року, який змінено ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року, у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 17 березня 2016 року та зарахувати йому в строк відбування покарання знаходження під вартою за попереднім ув`язненням із 17 березня 2016 року по день ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно із ч. 5 ст. 72 КК України.

Речові докази, а саме: мобільний телефон «Nokia 225 Dual SIM» у гумовому чохлі-бампері з флеш-картою формату Micro SD ємкістю 4 Гб повернути потерпілій ОСОБА_7 ; мобільний телефонй «Microsoft Lumia 640 XL» у чохлі сірого кольору з флеш-картою ємкістю 32 Гб, сім картку мобільного оператора «МТС» з абонентським номером НОМЕР_2 , сім картку мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1