АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2491/16-к Номер провадження 11-кп/786/100/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 13 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 31 березня 2014 року за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, відмовлено в задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

Мотивуюче прийняте рішення, суддя вказав, що відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Враховуючи зазначені положення, та те, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відноситься до тяжких злочинів, має дві судимості за вчинення тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, суддя прийшов до висновку, що викладені обставини виключають застосування до засудженого амністії.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою до апеляційного суду, в якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 13 липня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою скоротити на половину невідбуту ним частину покарання.

Вказує, що вчинений ним злочин за ч. 1 ст. 263 КК України (в ред. 2014р.), відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості з максимальним терміном покарання 5 років, а тому, вважає, що є всі підстави для застосування до нього ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та скорочення терміну невідбутої частини покарання на половину.

Інші учасники судового провадження рішення суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого і вважав рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до цього Закону підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніше ніж протягом трьох місяців після опублікування цього Закону.

Згідно з п. «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, ОСОБА_7 був засуджений Решетилівським районним судом Полтавської області від 11 жовтня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. 31 березня 2014 року вироком Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, оскільки санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років. А тому, посилання засудженого на те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, не відповідають чинному законодавству.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неможливості застосування амністії до засудженого ОСОБА_7 , вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, а тому, його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 13 липня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії цієї ухвали.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3