Справа № 495/1947/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000017 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , солдата,

за ст. 407 ч.4 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом ВО Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №109 від 25 травня 2015 року солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду паропровідника-кочегара лазні роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

21липня 2015 року військовослужбовець строкової служби роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 паропровідник-кочегар лазні солдат ОСОБА_3 вибув у відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою вступу до ВВНЗ з якого 02 серпня 2015 року повинен був повернутися до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст. 1, 3, п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний:
-свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
-беззастережно виконувати накази командирів (начальників);
-виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
-виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями;
-неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;
-сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники);
-бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;
-вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
-дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
В порушення зазначених вимог, 02 серпня 2015 року солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем строкової служби, не з`явився вчасно на службу з відрядження без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та ухилявся від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , по 09 березня 2017 року.
09 березня 2017 року ОСОБА_3 з`явився до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону із зізнанням, а відтак вчинення ним вказаного кримінального правопорушення було завершено на території м. Білгород-Дністровський Одеської області.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, пояснив суду, що дійсно 02 серпня 2015 року він, не з`явився вчасно на службу з відрядження без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , по 09 березня 2017 року.
09 березня 2017 року він з`явився до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону із зізнанням. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його за ст. 407 ч.4 КК України тобто

нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем строкової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тривалістю понад один місяць.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, посередню характеристику, працює військовослужбовцем, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин який, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні особу похилого віку, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання на території Білгород Дністровського району, Одеської області, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1