1Справа № 335/9300/17 1-кс/335/6225/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2017 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжя скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кантар» на бездіяльність старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 щодо неповернення тимчасово вилученого майна,
У судовому засіданні представник заявника підтримав доводи скарги та просив скаргу задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
19.06.2017 слідчим на підставі вказаної ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою: м. Харків, вул. Морозова, будівля 13, за місцем розташування, у тому числі, й ТОВ «Кантар».
Відповідно до протоколу обшуку від 19.06.2017, слідчим було виявлено та вилучено майно, у тому числі, папки різних кольорів з документами ТОВ «Кантар» та інших підприємств.
26.07.2017 ТОВ «Кантар» звернулось до слідчого ОСОБА_5 з вимогою про повернення вилучених в ході проведення обшуку речей і документів.
Листом від 28.07.2017 № 17/2-3772-17 прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 директора ТОВ «Кантар» ОСОБА_7 повідомлено, що дійсно, в ході обшуку за вищезазначеною адресою у ТОВ «Кантар» крім зазначеного в ухвалі слідчого судді було вилучено й інше майно. Арешт на вказане майно не накладався. Слідчим направлено на адресу ТОВ «Кантар» повідомлення про необхідність явки представника підприємства до слідчого відділу прокуратури області для повернення ТОВ «Кантар» тимчасово вилученого майна.
Проте, станом на час розгляду даної скарги, вказане майно ТОВ «Кантар» не повернуто.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України володільцем тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 234, ч. 5 ст. 237 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження. Обшук особи повинен бути здійснений особами тієї ж статі.
Вимогами ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий має право, у тому числі, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Положення ч. 5 ст. 171 КПК України зобов`язують прокурора або слідчого звернутися з клопотанням про арешт тимчасово вилученого в ході обшуку майна не пізніше 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Як вказує заявник, вилучені в результаті проведення обшуку папки з документами належать ТОВ «Кантар».
В цей же час, слідчий суддя погоджується із доводами скарги ТОВ «Кантар» лише частково.
Так, зі змісту протоколу огляду, складеного слідчим ОСОБА_5 25 липня 2017 р., випливає, що слідчим було проведено огляд документів, виявлених та вилучених 19.06.2017 під час проведення обшуку у приміщенні будівлі: м. Харків, вул. Морозова, 13, та встановлено, що у пакетах містяться папки-швидкозшивачі різних кольорів з файлами, в яких містяться товарно-транспортні накладні, накладні, договори, рахунки та акти виконаних робіт, видаткові накладні, подорожні листи та інші документи ТОВ ТЛК «Меридіан», ТОВ «Кантар», ТОВ «ТБ Харківцукорзбут», ТОВ «Саркара-Груп», ТОВ «Сіті Транс ЛТД», Торговий Дом «ХСС». При цьому, вказані документи, дійсно, не є конкретизованими, тобто слідчим у протоколі огляду не зазначено дат, номерів вказаних документів, осіб, які підписали документи та інші обов`язкові реквізити документів, які б дозволяли їх ідентифікувати.
Арешт на зазначене майно не накладався.
Як вказує представник заявника, ТОВ «Кантар» вказане майно дотепер не повернуто.
При цьому, прокуратурою Запорізької області визнається той факт, що під час обшуку, серед іншого, було вилучене майно ТОВ "Кантар", яке не входило до переліку майна в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, що підтверджено листом від 28.07.2017 № 17/2-3772-17, направленим прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на адресу ТОВ «Кантар».
Тому слідчий суддя вважає, що майно ТОВ «Кантар», на яке не було надано дозвіл на виявлення та вилучення в ухвалі слідчого судді, є тимчасово вилученим майном, а тому потребувало накладення арешту відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України.
Слідчим суддею встановлено, що арешт на вказані папки із документами ТОВ "Кантар" не накладався.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як пояснив у судовому засіданні прокурор, зазначені папки з документами, що належать ТОВ «Кантар», не визнавалися речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Постанови про визнання безпосередньо документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «Кантар» речовими доказами або протоколу огляду речових доказів, який би містив обов`язкові реквізити документів, з яких було б можливо встановити їх доказове значення у кримінальному провадженні, слідчому судді у судове засідання не надано.
За таких обставин, підстав для подальшого утримання майна, яке не має значення для проведення досудового розслідування, слідчим суддею не встановлено.
Згідно зі ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під часкримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Завданнями кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Частиною 2 ст. 307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування, ухвала слідчого судді може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержаннямпринципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи наведені вище обставини та вимоги закону, слідчий суддя доходить висновку, що папки із документами, вилучені у ТОВ «Кантар» в ході проведення 19 червня 2017 р. обшуку за місцем розташування, у т.ч. й ТОВ «Кантар», є тимчасово вилученим майном, оскільки не встановлено обставин, які б доводили протилежне, тому слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати орган досудового розслідування повернути заявникові вилучене майно в частині, що не має значення для проведення досудового розслідування.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Своєю чергою, відповідно до вимог п. 18 ст. 3 КПК України слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тобто, за змістом вказаної норми однією з головних функцій слідчого судді є здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.
За правилом встановленим ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Вирішення слідчим суддею вимог про визнання незаконною бездіяльності слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна не охоплюється його повноваженнями, які мають реалізовуватися в спосіб, передбачений процесуальним законом.
Підсумовуюче викладене, скарга задовольняється частково.
Керуючись ст.ст. 98, 169, 171, 234, 236, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кантар» задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 23 серпня 2017 р.
Повний текст ухвали оголошений 23 серпня 2017 р. о 16:52 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1