В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.06.2017 Справа №607/1302/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0002177 від 22 червня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, проживаючого (без реєстрації) по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 01 березня 1993 року Тернопільським міським судом за ч.1 ст. 140 КК України 1960 року до 6 місяців позбавлення волі, додаткові заходи - лікування від наркоманії;

- 20 вересня 1994 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст. 140, ч.1 ст. 229-6 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі, додаткові заходи - конфіскація майна, лікування від наркоманії;

- 05 вересня 1997 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст. 229-6 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі;

- 26 лютого 1998 року Тернопільським міським судом за ч.2. ст. 229-6 КК України 1960 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 43 КК України 1960 року приєднано 1 місяць по вироку Тернопільського міського суду від 05 вересня 1997 року, призначено 3 роки 6 місяців ВТК, перегляд вироку - на підставі ст.7 п. «а» Закону України «Про амністію» від 24 липня 1998 року - не відбутий строк скорочено на 1/2 - 1 рік 4 місяці 5 днів;

- 12 вересня 2000 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст. 229-6 КК України 1960 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі, додаткові заходи лікування від наркоманії, на підставі ст. 81 КК України 1960 року, постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2002 року звільнений 19 липня 2002 року - умовно-достроково, не відбутий строк 6 місяців 28 днів;

- 26 травня 2005 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 20 квітня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14 лютого 2011 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, додаткові заходи - конфіскація майна. Звільнений по відбуттю строку покарання 29 вересня 2015 року;

- 02 грудня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до 5 місяців арешту,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого- адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченого ОСОБА_4 21 червня 2016 року о 22 год. 50 хв., який перебував в маршрутному таксі № 13 у м. Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 21 червня 2016 року о 22 год. 50 хв., перебуваючи у маршрутному таксі № 13, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, з корисливих мотивів, перебуваючи у безпосередній близькості із ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу таємно викрав із сумочки останньої, мобільний телефон «Samsung SM - G361H/DS» сірого кольору, вартістю 2295 грн. із чохлом торгової марки «Global» сірого кольору та захисним склом торгової марки «Auzer», які матеріальної цінності для потерпілої не становлять. З місця вчинення злочину ОСОБА_4 із викраденим майном втік, чим завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2295 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та показав, що дійсно ним було вчинено злочин по викраденню мобільного телефону 21 червня 2016 року приблизно 19 год. 30 хв. у невідомої особи, жіночої статті у маршрутному таксі № 13, для власної наживи. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що 21 червня 2016 року приблизно 19 год. 30 хв. поверталася додому із роботи у маршрутному таксі № 13, помітила що обвинувачений стояв поряд із нею. А коли люди вийшли із автобуса, то вирішила перевірити сумку, та виявила відсутність телефону. Вказаний телефон їй повернуто, претензій до обвинуваченого вона не має. Щодо його покарання, то покладається на думку суду.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_4 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан його здоров`я, що є задовільним, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді арешту. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Судом також встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2016 року ОСОБА_4 засуджено ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту. Беручи до уваги те, що злочин, за яким обвинувачений ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності був вчинений ним до постановлення вироку від 02 грудня 2016 року, остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи.

Питання речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді арешту строком 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2016 року у виді арешту на строк 5 місяців, більш суворим за цим вироком та остаточно визначити засудженому ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання термін відбутий за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2016 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його затримання, а саме, з 17 січня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726), процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 351 грн. 84 коп. (триста п`ятдесят одну гривню 84 коп.)

Речові докази:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy Core Prime» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_7 залишити в розпорядженні останньої, після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий суддяОСОБА_1