Справа №585/234/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/432/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 585/234/17 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 квітня 2017 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки рішення суду першої інстанції є необґрунтованим.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що положення ч.5 ст.72 КК України не застосовуються до осіб, яким призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

19.01.2017 до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про зарахування йому в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.04.2017 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Своє рішення суд вмотивував тим, що правила ч.5 ст.72 КК України не розповсюджуються на осіб, яким призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу суду, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається та як було встановлено судом першої інстанції ОСОБА_9 звернувся до міськрайонного суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 15.07.2003, яким він був засуджений за ч.4 ст.187, п.п.1, 6 і 12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що правила ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) розповсюджуються лише на осіб, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в той час як ОСОБА_9 був засуджений до довічного позбавлення волі.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та відповідають вимогам кримінального закону.

Так, згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.51 КК України до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань, зокрема: п.11) позбавлення волі на певний строк; п.12) довічне позбавлення волі. При цьому, кримінальний закон розкриває зміст цих покарань в різних його статтях (ст.ст.63 і 64 цього Кодексу) та виокремлює правила щодо їх призначення, що і вказує на те, що довічне позбавлення волі не є законодавчо визнаним різновидом такого виду покарання як позбавлення волі, а навпаки, є окремим видом, який має свій спеціальний порядок та умови його відбування.

В той же час, положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015) вказують на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру.

Крім того, в ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015) зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення відбувається тоді, коли особа засуджена до покарання у виді позбавлення волі. У разі ж призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування відбувається шляхом переведення визначеного відповідно до пункту 1 цієї частини строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті, вимоги якої також не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Колегія суддів враховує і правову позицію Верховного Суду України у справі № 5-16кс11 від 12.09.2011, згідно якої покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно від нього не можна відрахувати дві третини при призначенні покарання за злочин, у разі якщо його санкцією встановлено покарання у виді довічного позбавлення волі, як це передбачено ч.3 ст.68 КК України, що також вказує на те, що в розумінні ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015) покарання у виді позбавлення волі як строковий вид покарання та довічне позбавлення волі є окремими видами покарань, яке не має строкового виміру, і до якого положення Загальної частини КК України, які містять кількісні критерії, не застосовуються.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 квітня 2017 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4