Провадження №: 1-кп/752/940/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016 року м. Київ Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0009686 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка, Полтавської області, громадянина України, з освітою середньою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.09.2010 року Карлівським районим судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, від відбування якого звільнений 24.05.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 12 днів;

12.03.2015 року Карлівським районим судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців, від відбування якого звільнений 29.10.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 03 місяці 09 днів;

обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 04.10.2016 року, приблизно о 12.45 годин проходячи повз приватний будинок АДРЕСА_2 , помітив відкриті двері в будинок і відсутність на подвір`ї господарів та вирішив таємно викрасти чуже майно.

Діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, відчинивши хвіртку ОСОБА_5 потрапив у двір домоволодіння, а потім через відриті двері в приміщення будинку. Користуючись відсутністю сторонніх осіб та, як він вважав, тим що за ним ніхто не спостерігає, з шафи викрав ноутбук марки «Асер» з зарядним пристроєм, вартістю 2500 грн., що належить ОСОБА_7 .

З викраденим чужим майном, яке поклав в поліетиленовий пакет, ОСОБА_5 намагався вийти з подвір`я, проте свій злочинний умисел не довів до кінця, з причин що не залежали від його волі, оскільки потерпіла помітивши у пакеті своє майно та усвідомивши факт його викрадення, вирвала ноутбук та зарядний пристрій з пакету, не давши обвинуваченому розпорядитися ним на свій розсуд.

Тобто, ОСОБА_5 визнається винним ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, - замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло.

На підтвердження встановлених судом обставин вчинення саме замаху на таємне викрадення чужого майна, свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що визнає себе винним у вчиненні крадіжки, а не у вчиненні грабежу. Пояснив, що 04.10.2016 року проходив повз один з будинків на АДРЕСА_2 , помітив, що на подвір`ї немає нікого і відкриті двері в будинок.

Відкрив хвіртку, через відкриті двері зайшов в будинок. Користуючись тим, що немає господарів, з шафи взяв ноутбук з зарядкою і поклав собі в пакет, в якому були особисті речі та почав виходити з подвір`я. При виході з будинку його окликнула жінка, яка тримала на руках дитину і запитала, що він тут робить. Зрозумів, що вона не підозрює про крадіжку і почав говорити її, що приніс ключі, які просив передати її чоловік. Вона направилася за ним і біля хвіртки, помітивши в пакеті ноутбук, крикнула це мій, рвонула його з пакета і він впав на землю на території подвір`я, де і залишився.

Він в цей час вийшов з подвір`я і пішов на об`єкт де працював. По дорозі його затримала поліція, привезли в будинок потерпілої, поклали в пакет в ноутбук і уже вилучали з понятими.

Не знав що будинок обладнаний відеокамерами, пішов красти, бо думав, що його ніхто не бачить.

Потерпіла ОСОБА_7 в своїх показаннях відмітила, що 04.10.2016 року перебуваючи в будинку з малолітньою дитиною, почула звуки шелестіння пакета, але не придала цьому значення, проте вирішила з`ясувати що це. При виході з будинку помітила незнайомого чоловіка і запитала, хто він і що тут робить. Останній відповів, що шукає когось щоб передати ключі, які наполегливо передав її і з пакетом в руках направився до виходу з подвір`я. Почала запитувати хто він, як попав на подвір`я та в будинок, щоб його добре зафіксували камери спостереження. Ішла за ним до хвіртки. Там в пакеті, який він тримав в руках, помітила свій ноутбук та зрозуміла, що це злодій. Зразу вихопила ноутбук з пакета і він впав на землю, а злодій, яким є обвинувачений, бо саме його впізнає, пішов з подвір`я уже без ноутбука.

Працівникам поліції передала запис з відеокамер.

Додатково винність обвинуваченого у вчиненні замаху на таємне викрадення чужого майна підтверджується іншими доказами, які безпосередньо були досліджені судом, зокрема:

протоколами огляду місця події;

протоколом огляду предметів;

протоколом пред`явлення особи для впізнання, де відображено, що потерпіла серед інших впізнала саме ОСОБА_5 , який викрав її ноутбук;

протоколом пред`явлення речей для впізнання, де відображено, що потерпіла серед інших впізнала свій ноутбук;

протоколами перегляду відеозаписів, які безпосередньо були переглянуті в судовому засіданні, де відображено про обставини вчинення крадіжки обвинуваченим, які останній визнав.

Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, і такими, що узгоджуються між собою та показаннями обвинуваченого і потерпілої, і які в сукупності підтверджують ту обставину, що обвинувачений вчинив саме кримінальне правопорушення, у вчиненні якого суд його визнає винуватими.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення

справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд, керуючись своїм правом визначеним ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 186 КК України, в частині необхідності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи що це не погіршує становище особи.

Так, грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Як видно з показань обвинуваченого, викрадення майна він вчиняв таємно, усвідомлюючи та будучи переконаним, що його ніхто не бачить.

Як свідчать показання потерпілої, які по суті підтверджені відеозаписом з камер відеоспостереження, остання виявила факт крадіжки, уже коли підійшла до обвинуваченого при виході з подвір`я і помітила у нього в пакеті свої речі, які вихопила з пакета і вони впали на землю, а обвинувачений покинув подвір`я.

Зазначене дає суду підстави прийти до висновку, що обвинувачений вчинив саме замах на таємне викрадення чужого майна, оскільки вилучивши майно він, до моменту виявлення його потерпілою, не мав можливості розпорядитися чи користуватися ним, а після виявлення потерпілою, не вчиняв будь яких дій з метою заволодіння та утримання майна.

Достатніх та переконливих доказів того, що ОСОБА_5 дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілою, продовжив з метою заволодіння майном, стороною обвинувачення в розпорядження суду не надано, а тому суд вважає за необхідне його дії перекваліфікувати на ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не одноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, за місцем відбування покарань в минулому, характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд не погоджується з необхідністю визнання обтяжуючою покарання обставиною рецидив, яка зазначена в обвинувальному акті.

Враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілої щодо покарання, суд вважає за необхідне ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 04.10.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання щодо речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
З обвинуваченого стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Керуючись ст.ст. 370,373, 374, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винуватим за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 26.12.2016 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 04.10.2016 року по 25.12.2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази:

ноутбук та зарядний пристрій, що на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , - залишити її за належністю;

ключ з жовтим брелоком з надписом «7 кв.25» та брелоком з надписом «Велика Кишеня», що в камері схову Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, - знищити;

СД диск з відеозаписом з камер спостереження, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 527 грн. 76 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення

Суддя ОСОБА_1 .