Ухвала
про залишення касаційної скарги без руху

07 грудня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд указаних судових рішень в касаційному порядку.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Статтею 438 цього Кодексу встановлено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах, зокрема, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, суд касаційної інстанції не вправі скасувати або змінити оскаржуване рішення, а виходить з обставин, установлених судом.
Статтею 427 КПК регламентовано вимоги до касаційної скарги, в якій має бути викладено обґрунтування позиції з урахуванням наведених положень процесуального закону, проте ОСОБА_4 на це не зважив, скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, не погоджуючись з рішенням суду щодо правильності свого засудження за ч. 1 ст. 115 КК, засуджений зокрема, вказує на неповноту досудового розслідування та судового розгляду, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому у поданій скарзі не міститься доводів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а відтак й необхідності скасування вироку та ухвали з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду наприписистатей 91, 94, 95, 404, 407, 412, 413, 415 цього Кодексу.
Попри те, що вирок був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури засудженим не зазначено конкретних порушень закону, які, на його думку, було допущено апеляційним судом (за аналогічними доводами), звідси, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Зазначена ОСОБА_4 у касаційній скарзі вимога про скасування судових рішень з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції й перекваліфікацію його дій з ч. 1 ст. 115 КК на ч. 1 ст. 119 або ст. 124 цього Кодексу, не узгоджується зі ст. 436 КПК, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
За правилами ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо вказаної обставини.
Виконуючи приписи ст. 429 КПК, колегія суддів перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу, встановила, що її подано без додержання положень наведеної норми процесуального права. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 повинно бути надано строк для усунення недоліків із роз`ясненням, що у разі невиконання зазначених вимог скаргу буде повернуто.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19 жовтня 2016 року залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3