23.03.17
№ 336/1631/17
пр. 1-кс/336/269/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 з участю слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 19.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому зазначив, що 19 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 внесено відомості за ч. 1 ст. 309 КК України за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів.

В клопотанні зазначив, що під час проведення огляду ділянки місцевості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автодорожна, 16, де о 12 годині 25 хвилин 18 березня 2017 року співробітниками поліції був зупинений ОСОБА_4 , у останнього було виявлено три поліетиленових згортки з речовиною рослинного походження, зовні схожою на канабіс (маріхуану).

Посилаючись в обгрунтування клопотання на те, що ці згортки мають ознаки речового доказу в кримінальному провадженні, так як є предметом незаконного обігу, що зберігає на собі сліди злочину, в інтересах запобігання можливості розпорядитися цим майном просить про накладення арешту на вказану речовину.

В суді слідчий підтримав клопотання.
Через невідповідність речовини, про арешт якої просить слідчий, критеріям майна і, відповідно, у відсутність власника цього предмету матеріального світу, особа, у якої вона (речовина) виявлена, до суду не викликалась.
Вислухавши слідчого, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Виходячи із змісту наведених процесуальних норм предметом арешту може бути майно, що належить певній особі.

Ознаки майна наведені в Цивільному кодексі України.

Зокрема, відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, а згідно із ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Так як речовина, отримана в процесі огляду місця події, на думку слідчого, є наркотичним засобом, тобто предметом, що не охоплюється цивільним оборотом, суддя не може констатувати в цій речовині ознак майна.

Між тим, як зазначено об`єктом арешту, може бути лише майно особи.

Завданням арешту майна в силу ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, однією з підстав для накладення арешту є наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вирішуючи клопотання не на користь особи, яка з ним звернулась, слідчий суддя не тільки не вбачає ознак майна в речі, про арешт якої клопочеться слідчий, а й наявності наведених ризиків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки слідчий не довів правової підстави для застосування арешту вказаного предмету, як не довів і наявність ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання.

Між тим очевидно, що згадана речовина рослинного походження має ознаки речового доказу в кримінальному провадженні за ознаками незаконних дій в сфері обігу наркотичних засобів і відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, яка містить поняття речового доказу.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя, не вбачаючи жодної з процесуальних передумов для накладення арешту, лише сукупність яких може зумовити задоволення цього клопотання, вважала б за доцільне порекомендувати слідчому визначити статус цієї речі як речового доказу в кримінальному провадженні і з метою його збереження в інтересах ефективного розслідування визначити в силу ст. 100 КПК України належне місце для зберігання предмету, вага якого не перевищує кількох грамів (десятих грама) і чиє безпечне зберігання у зв`язку з цим гарантоване наявністю спеціально відведених для зберігання речових доказів місць.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про накладення арешту на річ відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1