Справа № 442/3813/17
Провадження № 1-кс/442/657/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2017 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, -
в с т а н о в и в :
Слідчий Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області за погодженням з прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури, звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000383 від 17.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, з клопотанням, в якому просить накласти арешт на на мобільний телефон марки «Samsung .1-100 з ІМЕ1- НОМЕР_1 та 1МЕІ - НОМЕР_2 . який на праві особистої власності належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні Дрогобицького ВП ГУ НП Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000383 від 17.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 березня 2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_5 перебуваючи у місті Стебнику Дрогобицького району Львівської області, повторно, шляхом обману та зловживання довірою заволодів у ОСОБА_6 належним йому особистим майном, а саме: мобільним телефоном марки «Samsung J100» вартістю 2100 гривень, стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 гривень стартовим пакетом мобільного оператора «Лайф» вартістю 20 гривень В ході огляду, проведеного 19.05.2017 р. у відповідності до ст.. 237 КПК України, у ОСОБА_7 вилучено мобільний телефон марки Samsung J-100 з 1МЕ1-58589 та ІМЕІ НОМЕР_2 , який визнано речовим доказом.

Накладення арешту на вище згадане майно, має доказове значення у зв`язку із чим виникла необхідність у його збереженні, зокрема для подальшого проведення відповідних експертиз та пред`явлення для впізнання вилучених речей потерпілим.
Під час розгляду даного клопотання слідчий підтримав подане клопотання та просить його задоволити.
Неявка інших учасників розгляду клопотання не перешкоджає суду провести розгляд такого без їх участі, що відповідає вимогам ст.172 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Клопотань учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не поступило, а тому фіксування клопотання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого, приходжу до наступного висновку.
Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування здійснюється слідство кримінального провадження № 0000383 від 17.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України.
Як вбачається із клопотання та представлених до нього доказів працівниками в період з 16 березня 2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_5 перебуваючи у місті Стебнику Дрогобицького району Львівської області, повторно, шляхом обману та зловживання довірою заволодів у ОСОБА_6 належним йому особистим майном, а саме: мобільним телефоном марки «Samsung J100» вартістю 2100 гривень, стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 гривень стартовим пакетом мобільного оператора «Лайф» вартістю 20 гривень В ході огляду, проведеного 19.05.2017 р. у відповідності до ст.. 237 КПК України, у ОСОБА_7 вилучено мобільний телефон марки Samsung J-100 з 1МЕ1-58589 та ІМЕІ НОМЕР_2 , який визнано речовим доказом.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
У ч.2 ст.168 КПК зазначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що слідчим повністю доведено те, що накладення арешту на вищевказані речі буде мати вагоме значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування зазначеного кримінального правопорушення, а тому з метою попередження незаконного відчуження даного майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити даному кримінальному провадженню, клопотання слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 170 - 172 КПК України, слідчий суддя -
постановив :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на арешт на мобільний телефон марки «Samsung .1-100 з ІМЕ1- НОМЕР_1 та 1МЕІ - НОМЕР_2 . який на праві особистої власності належить ОСОБА_8 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1