Апеляційний суд Рівненської області
____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
10 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду

Рівненської області в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду від 16 листопада 2016 року про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2009 року за нововиявленими обставинами, у кримінальній справі №20/10-09 відносно ОСОБА_5 за п.п.2, 6, 9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 і ч.2 ст.156, ч.2 ст.156, ч.4 ст.187 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_5 ,

його захисника - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарі засуджений ОСОБА_5 , не погоджужчись із ухваленим щодо нього рішенням суду першої інстанції, просить ухвалу суду скасувати, оскільки така є не законною, не обгрунтованою не мотивованою та постановленною з істотними порушеннями кримінального процессуального законодавства і призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що судом не вз`ято до уваги те, що в серпні 2015 року ним було встановлено ряд документів, які під час розгляду кримінальної справи по суті та винесення вироку не були відомі колегії суддів, з яких вбачається, що слідчі СВ УМВС України в Рівненській області під час досудового розслідування штучно створили докази його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених п.п.2, 6, 9 ч.2 ст.115 КК України та ч.4 ст.187 КК України, шляхом підробки та фальсифікації документів кримінальної справи, що не дало змоги колегії суддів вірно оцінити істинні обставини справи та винести законне, вмотивоване та обгрунтоване рішення. Зокрема зазначає, що судово-медичний експерт Рівненського обласного бюро судмедекспертизи ОСОБА_8 , складаючи висновок експерта від 16 березня 2009 року та під час допиту в суді дав завідомо неправдиві показання, чим штучно створив докази його вини у вчиненні умисного вбивства, які не були відомі ні йому самому, ні колегії суддів. Також стверджує, що вся доказова база у даній кримінальній справі формувалась під дією фізичного і морального тиску з боку працівників органів внутрішніх справ, а тому такі докази не могли бути покладені в основу доведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів за п.п.2, 6, 9 ч.2 ст.115 КК України та ч.4 ст.187 КК України, що є підставою для скасування вироку.

Вироком Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2009 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п.2, 6, 9 ч.2 ст.115; ч.2 ст.15і ч.2 ст.156; ч.2 ст.156; ч.4 ст.187 КК України, та призначено йому покарання: за п.п.2, 6, 9 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна; за ч.4 ст.187 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна; за ч.2 ст.15 і ч.2 ст.156 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі; за ч.2 ст.156 КК України у виді семи років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого невідбутого покарання одного року чотирьох місяців дев`ятнадцяти днів позбавлення волі за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 20 травня 2004 року, остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів, судових витрат та витрат, стягнутих з ОСОБА_5 на відшкодування моральної, майнової шкоди та за надання правової допомоги на користь потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 08 квітня 2010 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2009 року відносно ОСОБА_5 без змін.

Ухвалою колегії суддів Рівненського міського суду від16 листопада 2016 року заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 9 жовтня 2009 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, думку прокурора про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляції доводи засудженого, колегія суддів прийшла до висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу, висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Штучне створення або підроблення доказів означає їхню завідома неправильність, розраховану на введення суду в оману, та може бути вчинено як учасниками процесу, так і іншими особами.

Штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу, а також завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, висновку і пояснень експерта можуть бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, якщо вони спричинили винесення необґрунтованого або незаконного судового рішення.

Такі нововиявлені обставини, як штучне створення або підроблення доказів, висновку і пояснень експерта, на яких ґрунтується вирок, повинні бути встановлені вироком суду, а за неможливості його постановлення - матеріалами розслідування. Провадженню за такими нововиявленими обставинами обов`язково повинно передувати здійснення досудового розслідування щодо фактів штучного створення або підроблення доказів, завідомо неправильного висновку чи пояснень експертом, під час кримінального провадження.

В заяві, про перегляд судового рішення за нововияленими обставинами, засуджений ОСОБА_5 стверджує, що в ході досудового розслідування працівники міліції застосовували до нього насилля, на підтвердження цього, надавши ряд копій документів, а саме: протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27 січня 2009 року; висновок судмедекспертизи огляду ОСОБА_5 №146 від 11 лютого 2009 року; витяг із книги обліку осіб, що утримуються в ІТТ за 28 січня 2009 року; витяг із журналу №13935 первинного обстеження і реєстрації медичної допомоги особам, які утримуються в ІТТ за 28 січня 2009 року та акт тілесного огляду із СІ м.Рівне від 06 лютого 2009 року, якими встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та характер їх походження. Водночас, як ці обставини могли вплинути на судове рішення, яке оскаржується, і чи вони були йому відомі, а якщо ні, то чому під час досудового слідства будь-яких заяв та клопотань не подавав.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, зокрема, з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27 січня 2009 року (т.5 а.с.137-140), що засуджений ОСОБА_5 з даним протоколом був ознайомлений, заяв та клопотань до слідчого не мав. Не було заяв та зауважень у засудженого ОСОБА_5 і до висновку судмедексперта щодо огляду ОСОБА_5 №146 від 11 лютого 2009 року (т.4 а.с.150-151), що підтверджується відповідним протоколом ознайомлення обвинуваченого (підозрюваного) з матеріалами експертизи від 11 лютого 2009 року (т.4 а.с.152).

З наданих засудженим ОСОБА_5 копій документів: витягу із книги обліку осіб, що утримуються в ІТТ за 28 січня 2009 року; витягу із журналу №13935 первинного обстеження і реєстрації медичної допомоги особам, які утримуються в ІТТ за 28 січня 2009 року та акта тілесного огляду із СІ м.Рівне від 06 лютого 2009 року видно, що засуджений ОСОБА_5 утримувався в даних установах на стадії досудового розслідування. Пізніше, відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2009 року (т.5 а.с.173-174) йому було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Витяг з книги обліку осіб, що утримуються в ІТТ та витяг з журналу первинного обстеження та реєстрації медичної допомоги є загальними, стандартними документами, які складаються на всіх осіб, які утримуються в таких установах і підтверджувати факт нанесення тілесних ушкоджень з боку працівників міліції до підозрюваних вони не можуть. Що стосується акта тілесного огляду із СІ м.Рівне від 06 лютого 2009 року, то засуджений ОСОБА_5 з даним актом був ознайомлений та згідний.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, обґрунтовано, не визнав обставини, вказані ОСОБА_5 , як нововиявлені, оскільки ним не зазначено, чи були вони йому відомі на час розгляду кримінальної справи по суті і як вони могли вплинути на судове рішення, оскільки встановлено, що ОСОБА_5 жодної скарги з цього приводу не подавав.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінальної справи, зокрема протоколу судового засідання апеляційного суду від 03 липня 2009 року (т.6 а.с.281), судом належним чином досліджувався акт судово-медичного дослідження трупа потерпілої ОСОБА_12 №61 (т.3 а.с.85-90), та був допитаний експерт, який проводив дану експертизу ОСОБА_8 (т.6 а.с.293). Ухвалюючи вирок, суд визнав висновок експертизи і показання експерта мотивованими, науково обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими доказами у справі, а тому доводи засудженого ОСОБА_5 про те, що експерт ОСОБА_8 сфальсифікував докази його вини у скоєнні навмисного вбивства є необґрунтованими.

Доказів, які б вказували на внесення завідомо неправдивих відомостей експертом ОСОБА_8 у висновок судово-медичної експертизи ні засудженим ОСОБА_5 , ні його захисником ОСОБА_7 не надано.

Висновки зазначеної експертизи та судмедекспертизи огляду ОСОБА_5 №146 від 11 лютого 2009 року ніким з учасників судового розгляду не оспорювались.

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, залишаючи вирок суду без змін також зазначила, що висновок апеляційного суду про винність ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, ґрунтується на зібраних у справі і перевірених у суді доказах, оцінених в сукупності.

Відтак, твердження апелянта про необгрунтованість та невмотивованість судового рішення суду першої інстанції є голослівними і колегією суддів до уваги не приймаються.

Крім мого, у відповідності до вимог ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції лише за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час перегляду ухвали суду, колегія суддів не знайшла таких істотних порушень вимог кримінального процесуально законодавства, які б були підставою для скасування судового рішення.

Окрім того, як зазначив, Європейський суд з прав людини (рішення від 10 грудня 2009 року у справі Михайлюк та Петров проти України, заява № 11932/02)) принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи основоположні свободи. Основним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду (справа «Брумареску проти Румунії, заяв № 283442/05). Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок, а не задля нового розгляду справи.

На переконання колегії суддів, вимоги апелянта про призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції є його намаганнями добитися скасування судового рішення саме за для нового розгляду справи.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів не знайшла.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376,404,405,407,459-467 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Рівненського міського суду від 16 листопада 2016 року про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 9 жовтня 2009 року за нововиявленими обставинами залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

__________ _________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3