Справа № 173/1027/17
Номер провадження1-кп/173/144/2017
В И Р О К
іменем України

26 липня 2017 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (ЄРДР № 0001300) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Оржиця Оржицького району Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого водієм КП «Оржиця-Водоканал», одруженого, дітей не має, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчинені злочину, передбаченого ч. 1ст. 286 Кримінального кодексу України,

встановив:
ОСОБА_4 , 20 жовтня 2016 року, близько 9:30 годин, на пл.Щербицького 1 в м.Верхньодніпровську Дніпропетровської області, поблизу магазину «Господар», керуючи на законних підставах, технічно справним автомобілем «Mersedes Benz Sprinter 313 СDІ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , почавши рух заднім ходом, проявляючи крайню неуважність, не впевнився в безпеці руху для інших учасників дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, в порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху України здійснив наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_6 . Дії водія автомобіля «Mersedes Benz Sprinter 313 СDІ» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.9 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди. Невиконання вказаного пункту Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_4 призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла - закритої тупої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, закритої тупої травми грудної клітини з переломами 2-11-го ребер зліва зі зміщенням уламків, закритої тупої травми тазу з переломом гілки лівої сідничної кістки, закритої тупої травми хребта з переломом тіла 3-го поперекового хребця, синців на шкірі обличчя та в лівій поперековій ділянці, які згідно п.п. 2.2.1.в. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р., відносяться в сукупності до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я на більш ніж 21 добу.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до ст. 63 Конституції України, ч. 3 ст. 42 КПК України відмовився давати суду показання, проте вину у вчиненому злочині визнав повністю, як і обставини вчинення злочину, зазначені в обвинувальному акті.

Окрім визнання вини самим обвинуваченим його вина у вчиненому злочині підтверджується іншими доказами, які дослідженні під час судового розгляду.

Так потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 20 жовтня 2016 року вона приїхала до м.Верхньодніпровськ у власних справах та близько 9.30 вже поверталася на автовокзал. Бачила, що стояв автомобіль (мікроавтобус) та в ній не було водія. Потім на пл..Щербицького вирішила зайти до магазину та хотіла перейти дорогу та в цей час на неї відбувся наїзд. Хто був за кермом автомобілю вона не бачила, оскільки стояла до автомобіля спиною, але потім чула, що обвинувачений, казав, що він був за кермом та не бачив її позаду машини. Потім приїхала швидка допомога та її відвезли до лікарні. Внаслідок наїзду вона отримала тілесні ушкодження та з 20 жовтня до 3 грудня 2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні.

Також вина ОСОБА_4 підтверджується письмовими доказами, а саме:

-висновком експерта № 6/10.1-231 від 22 березня 2017 року, згідно з яким у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mersedes Benz Sprinter 313 СDІ» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.9 Правил дорожнього руху України, а саме: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб». В умовах місця пригоди технічна можливість уникнути пригоди для водія автомобіля «Mersedes Benz Sprinter 313 СDІ» ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п.10.9 Правил дорожнього руху України І для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх. Дії водія автомобіля ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.9 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди;

-постановою про визнання речовими доказами від 17 березня 2017 року, якою автомобіль «Mersedes Benz Sprinter 313 СDІ» р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом;

-висновком експерта № 24-Е від 6 березня 2017 року, згідно з яким у ОСОБА_6 виявлена сумісна тупа травма тіла: закритої тупої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, закритої тупої травми грудної клітини з переломами 2-11-го ребер зліва зі зміщенням уламків, закритої тупої травми тазу з переломом гілки лівої сідничної кістки, закритої тупої травми хребта з переломом тіла 3-го поперекового хребця, синців на шкірі обличчя та в лівій поперековій ділянці, які згідно п.п. 2,2.1.в. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р., відносяться в сукупності до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я на більш ніж 21 добу, які могли утворитися одномоментно або за короткий проміжок часу від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею або при співудари о такий (такі) в строк, що може відповідати строку, вказаному в описовій частині постанови про призначення експертизи, а саме 20 жовтня 2016 року.

Показання потерпілої є логічними, послідовними, узгоджуються з письмовими доказами у справі, кожний окремо та в їх сукупності підтверджують обставини вчинення злочину, його суспільно-небезпечні наслідки, а тому суд приймає до уваги вищезазначені докази як належні та допустимі. Отже, дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами підтверджується, дата, час, місце вчинення злочину, обставини вчинення злочину, зокрема автомобіль, яким керував ОСОБА_4 , характер отриманих тілесних ушкоджень потерпілою тощо.

Суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає доведеною вину ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості, дані про його особу, який на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, працює та за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи обставини вчинення злочину, його суспільно-небезпечні наслідки, особу ОСОБА_4 , досудову доповідь від 13 липня 2017 року, згідно з якою ОСОБА_4 має низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень небезпеки для суспільства, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України без позбавлення права управляти транспортними засобами, оскільки робота водієм є єдиним джерелом доходу обвинуваченого.

Вирішуючи питання цивільного позову, суд приходить до таких висновків.

До початку судового розгляду потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди. ОСОБА_6 просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь завдану майнову шкоду в сумі 18000 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування, проїзд та харчування та з урахуванням добровільно сплачених обвинуваченим 2000 грн. та 40000 грн. в рахунок завданої моральної шкоди, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні потерпіла та її представник позов підтримали, просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Обвинувачений цивільний позов визнав частково, вважаючи, що відшкодуванню не підлягають витрати на проїзд родичами до лікарні, де знаходилась потерпіла та витрати на харчування. В іншій частині позов визнав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, яка була залучена до участі у справі, ПрАТ «Провідна» в судове засіданні не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Встановлено, що ОСОБА_4 є власником автомобіля «Mersedes Benz Sprinter 313 СDІ» р.н. НОМЕР_1 ., яким було завдано шкоду, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 . На момент вчинення злочину цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «Провідна», що підтверджується полісом АЕ/5882884. Проте згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, ОСОБА_4 є особою, яка відповідно до закону повинна відшкодувати шкоду, завдану потерпілій.

В обґрунтування витрат на лікування ОСОБА_6 надано чеки та квитанції, обґрунтованою сумою витрат на лікування суд вважає 11077 грн. 90 коп., оскільки на думку суду витрати на благодійний внесок не підлягають відшкодуванню, тому що це є добровільним витратами потерпілої. Так само суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про відшкодування витрат на проїзд, придбання одягу та витрат на придбання продуктів харчування оскільки такі витрати, на думку суду не пов`язані безпосередньої з вчиненим злочином. Також під час визначення суми в рахунок завданої майнової шкоди суд враховує, що обвинувачем було добровільно відшкодовано потерпілій 3000 грн., що підтверджується відповіднимиквитанціями від 4 листопада 2016 року та 20 липня 2017 року. А тому обвинувачений повинен відшкодувати потерпілій 8077 грн. 90 коп. в рахунок завданої майнової шкоди.

Щодо відшкодування завданої моральної шкоди, суд приходить до таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

З урахування обставин справи, вчинення злочину ОСОБА_4 з необережності, глибини страждань, які зазнала саме потерпіла ОСОБА_6 в наслідок ушкодження здоров`я, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд оцінює завдану їй моральну шкоду в сумі 10000 грн. Зазначена сума грошового відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 . Враховуючи вищевикладене цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Питання про долю речового доказу, а саме, автомобіля «Mersedes Benz Sprinter 313 СDІ», підлягає вирішенню в порядку ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Питання про розподіл процесуальних витрат, а саме витрат на залучення експерта в сумі 703 грн. 68 коп. підлягає вирішенню в порядку ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, клопотань про їх застосування під час судового розгляду не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 65, 66, 67 Кримінального кодексу України ст.ст. 100, 124, 129, 368, 370, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 8077 грн. 90 коп. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди та 10 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Речовий доказ, а саме, автомобіль «Mersedes Benz Sprinter 313 СDІ» р.н. НОМЕР_1 . після набрання вироком суду законної сили залишити законному володільцю ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 703 грн. 68 коп. на користь держави.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1