справа №622/1262/16-к
провадження №1-кп/619/260/17
ВИРОК
іменем України

22 червня 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
потерпілоїОСОБА_4
представника потерпілоїОСОБА_5
обвинуваченогоОСОБА_6
захисникаОСОБА_7
обвинуваченогоОСОБА_8
захисникаОСОБА_9
обвинуваченогоОСОБА_10
обвинуваченогоОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження №0000565 та №0000637 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світличне Золочівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: -19.11.2008 року Золочівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі; -10.03.2017 року Золочівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.296 КК України до 2 років обмеження волі;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.297 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Олександрівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: -18.09.2003 року Золочівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі; -04.10.2012 року Золочівським районним судом Харківської області за ст.395 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; -10.03.2017 року Золочівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.296 КК України до 2 років обмеження волі;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.297 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Карасівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого;
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.297 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Велика Бабка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого;
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.297 КК України, -

встановив
У листопаді місяці 2015 року (більш точну дата та час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 , маючи умисел на крадіжку чужого майна і переслідуючи при цьому корисливу мету наживи, через вхідну хвіртку, проник до огородженого подвір`я житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_12 , де таємно з під навісу викрав скутер «Zongshen ZS 125Т-80В», чорного кольору, який належить ОСОБА_13 , після чого разом з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд. В результаті скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_14 потерпілій ОСОБА_13 було заподіяно матеріальний збиток, згідно висновку авто-товарознавчої експертизи №611 від 24.11.2016 року на суму 19347 гривень.
Крім того, на початку серпня 2016 року в денний час доби ОСОБА_8 за попередньою змовою зі ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прийшли на кладовище в с. Олександрівка Золочівського району Харківської області. Діючи по єдиному прямому умислу, направленому на заволодіння предметами, що знаходяться на могилі та переслідуючи корисливі мотиви, вказані особи підійшли до родинного місця поховання ОСОБА_15 (роки життя ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_16 (роки життя ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 ) та народженої мертвою безіменної дитини ОСОБА_16 (народилася в 1971 році), що обгороджене єдиним парканом, де продовжуючи свої злочинні діяння, ігноруючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, не зважаючи на загальноприйняті в соціумі принципи та правила поведінки, порушуючи громадський спокій, демонструючи зневагу до всіх соціальних цінностей, не беручи до уваги думку інших та не рахуючись з нею, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлих, переслідуючи корисливу мету наживи, вчинили дії спрямовані на демонтаж металевої труби, яка служила укріпленням надмогильних пам`ятників, після чого місце вчинення злочину разом з викраденим майном покинули, розпорядившись таким чином ним на власний розсуд.
Крім того, на початку серпня 2016 року в денний час доби ОСОБА_8 за попередньою змовою зі ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прийшли на кладовище в с. Олександрівка Золочівського району Харківської області. Діючи по єдиному прямому умислу, направленому на заволодіння предметами, що знаходяться на могилі та переслідуючи корисливі мотиви, вказані особи підійшли до могили ОСОБА_17 (роки життя 15.09.194507.01.2004), де продовжуючи свої злочинні діяння, ігноруючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, не зважаючи на загальноприйняті в соціумі принципи та правила поведінки, порушуючи громадський спокій, демонструючи зневагу до всіх соціальних цінностей, не беручи до уваги думку інших та не рахуючись з нею, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлих, переслідуючи корисливу мету наживи, вчинили дії спрямовані на демонтаж трьох металевих швелерів, які служили укріпленням надмогильного пам`ятнику, після чого місце вчинення злочину разом з викраденим майном покинули, розпорядившись таким чином ним на власний розсуд.
Крім того, на початку серпня 2016 року в денний час доби ОСОБА_8 за попередньою змовою зі ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прийшли на кладовище в с. Олександрівка Золочівського району Харківської області. Діючи по єдиному прямому умислу, направленому на заволодіння предметами, що знаходяться на могилі та переслідуючи корисливі мотиви, вказані особи підійшли до могил родичів ОСОБА_18 (роки життя 14.06.1927 ІНФОРМАЦІЯ_9 ) та ОСОБА_19 (роки життя 21.07.194830.06.2004), де продовжуючи свої злочинні діяння, ігноруючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, не зважаючи на загальноприйняті в соціумі принципи та правила поведінки, порушуючи громадський спокій, демонструючи зневагу до всіх соціальних цінностей, не беручи до уваги думку інших та не рахуючись з нею, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлих, переслідуючи корисливу мету наживи, вчинили дії спрямовані на демонтаж чотирьох металевих швелерів, які служили укріпленням надмогильного пам`ятнику, після чого місце вчинення злочину разом з викраденим майном покинули, розпорядившись таким чином ним на власний розсуд.
Крім того, на початку серпня 2016 року в денний час доби ОСОБА_8 за попередньою змовою зі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 прийшли на кладовище в с. Олександрівка Золочівського району Харківської області. Діючи по єдиному прямому умислу, направленому на заволодіння предметами, що знаходяться на могилі та переслідуючи корисливі мотиви, вказані особи підійшли до могил родичів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , де продовжуючи свої злочинні діяння, ігноруючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, не зважаючи на загальноприйняті в соціумі принципи та правила поведінки, порушуючи громадський спокій, демонструючи зневагу до всіх соціальних цінностей, не беручи до уваги думку інших та не рахуючись з нею, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлих, переслідуючи корисливу мету наживи, вчинили дії спрямовані на демонтаж десятикутників, які служили укріпленням надмогильних пам`ятників, після чого місце вчинення злочину разом з викраденим майном покинули, розпорядившись таким чином ним на власний розсуд.
Крім того, на початку серпня 2016 року в денний час доби ОСОБА_8 за попередньою змовою зі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 прийшли на кладовище в с. Олександрівка Золочівського району Харківської області. Діючи по єдиному прямому умислу, направленому на заволодіння предметами, що знаходяться на могилі та переслідуючи корисливі мотиви, вказані особи підійшли до могил родичів ОСОБА_22 , (роки життя 10.05.193010.07.2003) та ОСОБА_23 , (роки життя 26.04.19131981), де продовжуючи свої злочинні діяння, ігноруючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, не зважаючи на загальноприйняті в соціумі принципи та правила поведінки, порушуючи громадський спокій, демонструючи зневагу до всіх соціальних цінностей, не беручи до уваги думку інших та не рахуючись з нею, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлих, переслідуючи корисливу мету наживи, вчинили дії спрямовані на демонтаж металевих виробів, які служили укріпленням надмогильних пам`ятників, після чого місце вчинення злочину разом з викраденим майном покинули, розпорядившись таким чином ним на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів, так як це зазначено вище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів, так як це зазначено вище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів, так як це зазначено вище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів, так як це зазначено вище.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують їх особу.

Вина обвинувачених у вчиненні вище зазначених злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченими не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразилися в крадіжці, тобто таємному викраденні майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

Дії обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які виразилися у незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі, вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, суд кваліфікує за ч.3 ст.297 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_8 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_8 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд відповідно до вимог ст.65 КК України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, їх наслідки, визнання цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , а також дані про особу обвинуваченого.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті, за ч.3 ст.297 КК України у виді обмеження волі в межах санкції частини цієї статті.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_8 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд крім даних про особу винуватого та обставин, які пом`якшують покарання, враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.

Таким чином, суд дійшов висновку про застосування принципу часткового складання призначених покарань.

При цьому суд враховує, що відповідно до п.п. б) п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Так як ОСОБА_8 вчинив зазначені злочини до ухвалення вироку 10 квітня 2017 року Золочівським районним судом Харківської області, то суд застосовує ч.4 ст.70 КК України.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ч.1 ст.70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_8 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд крім даних про особу винуватого та обставин, які пом`якшують покарання, враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.

Таким чином, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_6 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд відповідно до вимог ст.65 КК України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, їх наслідки, визнання цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , а також дані про особу обвинуваченого.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.297 КК України у виді обмеження волі в межах санкції частини цієї статті.

Так як ОСОБА_6 вчинив зазначені злочини до ухвалення вироку 10 квітня 2017 року Золочівським районним судом Харківської області, то суд застосовує ч.4 ст.70 КК України.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ч.1 ст.70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_6 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд крім даних про особу винуватого та обставин, які пом`якшують покарання, враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.

Таким чином, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.

При зарахуванні попереднього ув`язнення обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 суд враховує наступне.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» №2046-VIIIвід 18 травня 2017 року ч.5 ст.72 КК України викладено в такій редакції: «5. Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Зазначений Закон набрав чинності 21 червня 2017 року.
До цього діяла редакція, згідно якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про зарахування строку попереднього ув`язнення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року №3352-XII, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно ч.2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Так як до ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України (в редакції, яка діяла до 20 червня 2017 року включно) суд зараховує строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2016 року до 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_10 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_10 встановлено, що він в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд відповідно до вимог ст.65 КК України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, їх наслідки, визнання цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , а також дані про особу обвинуваченого.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст.297 КК України у виді обмеження волі в межах санкції частини цієї статті.

Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечних діянь, тяжкість злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, можливість виправлення ОСОБА_10 без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст.75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на обвинуваченого обов`язки, які передбачені ч.1 ст.76 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_11 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_11 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання ОСОБА_11 суд відповідно до вимог ст.65 КК України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, їх наслідки, визнання цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , а також дані про особу обвинуваченого.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_11 покарання за ч.3 ст.297 КК України у виді обмеження волі в межах санкції частини цієї статті.

Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечних діянь, тяжкість злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, можливість виправлення ОСОБА_11 без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст.75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на обвинуваченого обов`язки, які передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов до обвинувачених про стягнення з них майнової шкоди у розмірі 1000 гривень та моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.

Обвинувачені визнали позов повністю та не заперечували проти його задоволення.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В результаті злочину потерпілій ОСОБА_4 заподіяно майнову та моральну шкоду у виді перенесення душевних страждань і психологічних переживань з приводу злочину, які вона перенесла.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, суд дійшов висновку, що заявлений потерпілою позов до обвинувачених про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягає повному задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні №0000637.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Харківської області 07 грудня 2016 року (справа №622/1479/16-к провадження №1-кс/622/220/16-к) було накладено арешт на карбюратор, який належить потерпілій ОСОБА_24 .

Так як зазначене майно належить потерпілій, то відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд скасовує арешт цього майна, який був накладений під час досудового розслідування.

З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 чи обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.297 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.297 КК України у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_8 визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Золочівського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто 31 серпня 2016 року.

У строк покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити незмінним тримання під вартою.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.297 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Золочівського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто 31 серпня 2016 року.

У строк покарання ОСОБА_6 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити незмінним тримання під вартою.

ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_10 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_11 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_11 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 1000 гривень та моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Золочівського районного суду Харківської області 07 грудня 2016 року (справа №622/1479/16-к провадження №1-кс/622/220/16-к), - скасувати.

Речовий доказ по справі: карбюратор, який знаходиться на зберіганні у Золочівському ВП Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області, - повернути потерпілій ОСОБА_24 .
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДЕКЦ МВС України експертизи №611 від 24.11.2016 року в розмірі 351,84 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1