1Справа № 335/375/17 1-кс/335/241/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0005330від 12 листопада 2016 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Енергодар Запорізької області, громадянки України, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима,
ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В клопотанні слідчий зазначив, що раніше неодноразово засуджені за вчинення корисливих злочинів мешканці міста Запоріжжя, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які після звільнення з місця позбавлення волі, офіційно працевлаштовані не були, та не мали постійного законного джерела доходів і коштів для існування, в зв`язку з вживанням наркотичних засобів, та необхідністю їх постійного придбання, вступили між собою в злочинну змову, направлену на заволодінням чужим майном злочинним шляхом, розробивши при цьому схему вчинення злочину.
Згідно розробленої злочинної схеми, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , знаходячись біля місць відпочинку (розважальні заклади, кафе, нічні клуби), серед відвідувачів зазначених закладів підшукували особу, яка по зовнішнім ознакам знаходилась у стані алкогольного сп`яніння. Після цього, ОСОБА_4 , під приводом продовження відпочинку, зав`язування стосунків, пропонувала особі (потерпілому) розпити спиртні напої у будь-якому затишному місці. Після отримання згоди потерпілого на спільний відпочинок, придбання спиртних напоїв, ОСОБА_4 повинна була непомітно підсипати до напоїв медичний препарат нейролептичної дії та довести таким чином потерпілого до непритомного стану.
В подальшому, скориставшись непритомним станом потерпілого, ОСОБА_4 сама, або за допомогою ОСОБА_7 , повинна була заволодіти грошовими коштами, коштовностями та іншими коштовними предметами.
ОСОБА_7 , діючи згідно з домовленістю з ОСОБА_4 повинен був після «знайомства» ОСОБА_4 з майбутнім потерпілим забезпечити останній безпечний відхід від місця знайомства (розважальні заклади, кафе, нічні клуби), безпечне супроводження на відстані ОСОБА_4 разом з потерпілим до місця вживання спиртних напоїв (місця вчинення злочину), та відповідно від обстановки, заволодіння спільно з ОСОБА_4 майном потерпілих і в подальшому разом з останньою: збут майна, здобутого злочинним шляхом, зняття готівки з викрадених пластикових карток, та інше.
Так, 12 листопада 2016 року, в нічний час, ОСОБА_4 , знаходячись на перехресті вул. Лермонтова та вул. Правди, познайомилась з раніше їй невідомим ОСОБА_8 , який запропонував ОСОБА_4 разом вжити спиртні напої, на що остання погодилась.
Приблизно о 06 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 прибули по магазину «АТБ», який розташований по вул. Патріотична буд. № 52 в м. Запоріжжі, де придбали спиртні напої, сік та продукти харчування, після чого направились у двір буд. АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 вирішила реалізувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном.
Приблизно о 06 годині 40 хвилин, знаходячись на спортивному майданчику біля раніше вказаного будинку, під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_4 , чітко усвідомлюючи, що ОСОБА_8 знаходиться у стані сильного алкогольного сп`яніння та все ж не втрачає свідомість, вирішила довести свій злочинний намір до кінця з застосуванням медичного препарату нейролептичної дії «Азалептін», а саме: вирішила додати таблетку вказаного препарату до соку, який вживав потерпілий. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 додала до соку 1 таблетку нейролептичного засобу «Азалептін», який потерпілий ОСОБА_8 випив в її присутності. Через 20 хвилин ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_4 , що починає непритомніти, на що остання, почекавши невеликій проміжок часу, приблизно 10-15 хвилин, та дочекавшись доки потерпілий ОСОБА_8 остаточно знепритомніє, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, заволоділа майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме: ланцюжком з металу жовтого кольору з хрестиком, чоловічою каблучкою з металу жовтого кольору; грошовими коштами у розмірі 60 гр. 00 коп., мобільним телефоном в корпусі чорного кольору фірми «Fly», мобільним телефоном в корпусі чорного кольору фірми «Elephone», банківськими картками «Приватбанк» та «Pumb» на ім`я ОСОБА_8 , на якій знаходились грошові кошти у розмірі 1 000 грн. 00 коп..
Заволодівши вказаними речами, ОСОБА_4 зникла з місця вчинення злочину та приблизно через 15 хвилин на ЗГТ «ДЮСШВСМ Юність» по вул. Перемоги в м. Запоріжжя зустрілась з ОСОБА_7 , якому розповіла про обставини вчиненого нею злочину. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки.
Органом досудового розслідування встановлено, що під час вчинення розбою на ОСОБА_8 , ОСОБА_4 вчинила умисне вбивство вказаної особи у зв`язку з наступним.

ОСОБА_4 , із власного життєвого досвіду усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, зокрема, те що немедичне застосування препарату «Азалептін» нейролептичної дії до особи, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, може призвести не лише до його снотворної дії на потерпілого, та втрати ним свідомості, але й до настання смерті, оскільки стан алкогольного сп`яніння підсилює дію вказаного препарату та може призвести до смерті особи, яка їх вживає одночасно, передбачила суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді настання смерті особи, до якої такий препарат застосовується.

При цьому, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, 12 листопада 2016 року, приблизно о 06 годині 40 хвилин, перебуваючи разом з ОСОБА_8 на спортивному майданчику, біля будинку 12-Б по бул.Центральному в м. Запоріжжі, розуміючи, за всіма зовнішніми ознаками, що ОСОБА_8 вже перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння та продовжує вживати алкогольні напої у її присутності, дістала наявну у неї при собі таблетку препарату нейролептичної дії «Азалептін», та скориставшись тим, що ОСОБА_8 відвернув свою увагу на сторонні предмети, вкинула вищевказану таблетку до пластикового стакану з соком, з якого ОСОБА_8 у її присутності пив, від чого таблетка розчинилась у вмісті рідини.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, та маючи на меті заволодіти майном, особистими речами, грошовими коштами та коштовностями ОСОБА_8 , свідомо припускаючи настання внаслідок своїх злочинних дій смерті вказаної особи, наочно пересвідчилась у тому, що ОСОБА_8 випив сік з розчиненим у ньому препаратом нейролептичної дії «Азалептін», вживши його внутрішньо, від чого останній розпочав свою немедичну фатальну дію в організмі потерпілого.

Внаслідок вказаного впливу препарату нейролептичної дії «Азалептін», поєднаної із вживанням потерпілим ОСОБА_8 алкоголю, вказана особа, перебуваючи в присутності ОСОБА_4 , яка весь цей час перебувала поруч, та спостерігала за симптомами дії застосованого нею препарату, спочатку втратила свідомість, а через деякий, нетривалий час померла.

Згідно з висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 № 3901 від 14 грудня 2016 року, смерть ОСОБА_8 , що знаходився перед настанням смерті у стані алкогольного сп`яніння, настала від гострого отруєння азотвмісною лікарською речовиною із групи дібензодіазепінів, до похідних якого відноситься лікарський препарат «Азалептін».

Таким чином, ОСОБА_9 , вчинила умисне вбивство, тобто, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, заподіяла смерть іншій людині - ОСОБА_8 .

Крім того, 30 грудня 2016 року, в нічний час, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з місця свого помешкання: АДРЕСА_2 направились до кафе «Наутілус», яке розташоване по пр. Соборному, будинок №184 у м. Запоріжжі, де діючи згідно злочинної домовленості, знаходячись в приміщенні кафе «Наутілус», приблизно о 06 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 познайомилась з раніше їй невідомим ОСОБА_10 , якому запропонувала вжити слабоалкогольні спиртні напої, на що останній погодився.
Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 відлучився до чоловічої вбиральні, ОСОБА_4 в цей час непомітно підсипала у бокал з пивом потерпілого ОСОБА_10 нейролептичний засіб «Азаліптін». Після повернення потерпілого з чоловічої вбиральні та вживання з потерпілим пива зі нейролептичним препаратом, ОСОБА_4 , яка до цього підтримувала з ОСОБА_7 мобільний зв`язок та координувала їх дії, реалізуючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, запропонувала потерпілому ОСОБА_10 проїхати, начебто, до місця її помешкання, на що останній погодився.
В подальшому на громадському транспорті, ОСОБА_4 разом з потерпілим ОСОБА_10 прибули до зупинки громадського транспорту «5-та Міська Клінічна Лікарня м. Запоріжжя», звідки ОСОБА_4 пішки повела потерпілого ОСОБА_10 до парку Перемоги в м. Запоріжжі. Перебуваючи в парку, ОСОБА_4 , час від часу розмовляла з ОСОБА_7 по мобільному телефону, якому повідомляла про свої дій та стан потерпілого ОСОБА_10 , та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_10 який не чинив ніякого супротиву, заволоділа належним йому майном, а саме: грошовими коштами у сумі 2 400 грн. 00 коп, мобільним телефоном в корпусі чорного кольору фірми «Sigma Xtreme PQ 27», вартістю 4 254 грн. 00 коп., в якому була вставлена: флеш-карта фірми «Micro-SD», об`ємом пам`яті 8 гб, вартістю 100 грн. 00 коп. та сім карта мобільного оператора «Київстар» ( НОМЕР_1 ), яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого, золотою чоловічою обручкою, 585 проби, вагою 4 грами, 18 розміру, вартістю 2 000 грн. 00 коп., наручним металевим браслетом, вартістю 500 грн. 00 коп., мобільним телефоном в корпусі чорного кольору «Nokia», вартістю 700 грн. 00 коп., в якому була вставлена: флеш-карта фірми «Micro-SD», об`ємом пам`яті 16 гб, вартістю 200 грн. 00 коп., 2 банківськими картками «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_10 , які не представляють матеріальної цінності для потерпілого, 1 банківською карткою «Альфабанк» на ім`я ОСОБА_10 , на якій були грошові кошти у розмірі 2 400 грн. 00 коп., гарнітурою червоно-чорно кольору до мобільного телефону фірми «Sven», вартістю 200 грн. 00 коп.
Після заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_4 залишила місце скоєння злочину, та повідомила ОСОБА_7 про завершення вчинення злочину, з яким через короткий проміжок часу зустрілася та спільно розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_7 спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 12 754 грн. 00 коп.
Посилаючись на те, що в діях підозрюваної ОСОБА_4 вбачаються ознаки тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115КК України, її провина повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, крім того встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, те, що підозрювана усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, не працює та не має джерела доходу, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу та наполягали на його задоволенні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти клопотання слідчого про застосування щодо її підзахисної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала з підстав недоведеності органом досудового розслідування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, зазначила, що ОСОБА_4 має хронічні захворювання, у звязку з чимвона потребує лікування, а тому адвокат просила застосувати відносно ОСОБА_4 більш мякий запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Підозрювана підтримала позицію свого захисника в повному обсязі та просила у задоволенні клопотання слідчого відмовити, обрати відносно неї домашній арешт.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує його доводи, письмові заперечення на клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0005330, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 листопада 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України.

08 січня 2017 року о 13 годині 20 хвилин, в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 було затримано а підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

08 січня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

09 січня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в розбої, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій, та в умисному вбивстві з корисливих мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто наявність зв`язку підозрюваної із вчиненими злочинами, які підтверджується доказами наявними у кримінальному провадженні. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочинів по яким їй пред`явлено підозру є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до неї запобіжного заходу.

Доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, слідчий суддя вважає передчасним, оскільки на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а також щодо кваліфікації дій підозрюваного.

Слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Аналогічної думки притримується і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, які є частиною національного законодавства України та джерелом доказів у відповідності до ст.ст.1, 8 і 9 КПК України, ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення».

В іншому своєму рішенні Суд наголосив (справа «Чеботарь проти Молдови» від 13 лютого 2008 року), що «для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст. 5 п. 1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само не обов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання. При цьому, обґрунтована підозра є важливою гарантією від свавільного тримання під вартою або затримання особи».

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, встановив достатність підстав, на даному початковому етапі досудового розслідування, вважати висунуту ОСОБА_4 підозру обґрунтованою. Встановлення інших фактів щодо фактичних обставин провадження та переконливість здобутих слідством доказів є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_11 , які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, які караються позбавленням волі понад семи та десяти років.

Окрім цього, слідчий суддя враховує особу підозрюваної, її вік, сімейний стан, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_12 , 2005 року народження, має матір яка є пенсіонером, має зареєстроване місце проживання, проте місцем її проживання є інша адреса, не працює, відсутність на день розгляду клопотання слідчого документів, які би підтверджували наявність у підозрюваної стійких соціальних зв`язків та сім`ї, наявність судимостей, в тому числі судимість, яка у встановленому порядку не знята та не погашена, стан здоров`я.

Згідно довідки КУ «Обласний клінічний наркологичний диспансер» від 01 грудня 2016 року № 4478, ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря нарколога, із діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголя, опіатів, каннабінадів, синдром залежності.

Згідно довідок та документів, які надані стороною захисту, у 1999 році знаходилася на стаціонарному лікуванні у лікарні № 1 із діагнозом вірусний гепатітит «В», у 2014 році ОСОБА_4 проведено дуплексне сканування вен нижніх кінцівок, у 1999 році вона перебувала на стаціонарному лікуванні у Відділкової лікарні на ст. Запоріжжя-2 в гінекологічному відділенні із діагнозом киста правого яєшника, а у 1994 році мала діагноз геперлазію щитовідної залози.

Під час розгляду клопотання протипоказань для утримання в умовах СІЗО підозрюваної ОСОБА_4 встановлено не було.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий і прокурор у клопотанні, доводять наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає підстави, з урахуванням обставин визначених ст. 178 КПК України, дійти висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, не знаходить підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

На думку слідчого судді, з урахуванням способу вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_4 , в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи обвинуваченої.

За обставин встановлених під час судового розгляду клопотання, застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в даному конкретному випадку, є обґрунтованим, доцільним та достатнім, і на думку слідчого судді буде відповідати винятковості даного запобіжного заходу, зможе гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та зумовити її належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Проте, п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбаченій ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також злочину, який спричинив загибель людини.
З огляду на зазначені положення КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого та особливо тяжкого злочину, зокрема, у злочину, який вчиненого із застосуванням насильства та у злочину, який спричинив загибель людини, з урахуванням і інших обставин, встановлених слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, вважаю за необхідне не визначати ОСОБА_4 заставу, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, клопотання слідчого Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який обраховувати з 08 січня 2017 року.

Встановити строк дії ухвали до 08 березня 2017 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1