Дата документу Справа № 323/308/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/11/17
Єдиний унікальний № 323/308/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001301, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2014 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Запоріжжя, громадянку України, з професійно-технічною освітою, яка не працює, заміжню, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, у відношенні двох позбавлена батьківських прав, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судиму,

визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України та виправдано.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Оріхів Запорізької області, громадянку України, освіта повна середня, не працюючу, заміжню, проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судиму,

визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України та виправдано.

Згідно вироку, 26 серпня 2012 року, близько 02:00 годин, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою між собою, маючи умисел на таємне викрадення майна, на мосту через р. Конку, який знаходиться поблизу прилеглої території Оріхівської автостанції на перехресті вулиць Запорізька та Першотравнева в м. Оріхів, з жіночої сумки, яка належала ОСОБА_11 достовірно знаючи про це, таємно, з корисливих мотивів викрали мобільний телефон марки Samsung S 5230 La Fleur вартістю 642,40 грн. з СІМ-картою оператору мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 грн. та цифровий фотоапарат марки Canon PowerShot HS Black вартістю 2301,81 грн., які належали ОСОБА_11 , чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2954,21 грн.

Виправдовуючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд зазначив, що виключає можливість правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_8 за ст.185 КК України, оскільки майно потерпілої ОСОБА_11 опинилось у обвинуваченої ОСОБА_10 випадково, за відсутністю умислу обвинуваченої ОСОБА_13 на крадіжку та без сприяння останньої заволодінню цим майном. Майно потерпілої ОСОБА_11 було вилучено із фактичного її володіння.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, вважає що вищевказаний вирок Оріхівського районного суду Запорізької області є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить провести часткове судове слідство, оголосивши показання потерпілої ОСОБА_11 (запис судового засідання від 08.05.2014 початок запису 10:01:36), свідка ОСОБА_14 (запис судового засідання від 10.06.2014 початок запису 11:39:26), обвинуваченої ОСОБА_10 (запис судового засідання від 03.06.2014 початок запису 13:58:13) та обвинуваченої ОСОБА_7 (запис судового засідання від 30.05.2014 початок запису 15:11:47).

Скасувати вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 15.08.2014 року щодо визнання невинуватими ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.185 КК України та їх виправдання у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України - визначити іспитовий строк тривалістю 1 рік та призначити обов`язки, передбачені ст.76 п.п. 2-4 КК України та призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України - визначити іспитовий строк тривалістю 1 рік та призначити обов`язки, передбачені ст.76 п.п. 2-4 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять в задоволенні апеляційної скарги прокурора на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2014 року відносно них відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді першої інстанції, частково і вважав за необхідне вирок скасувати і призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді про сутність судового рішення і доводи апеляційної скарги, прокурора, обвинувачених, їх захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст.409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, висновки суду, викладені у судовому рішенні мають істотні суперечності.
Згідно з положеннями ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не виконав зазначених вимог закону, внаслідок чого вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Частина друга статті 185 КК України встановлює кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна. Ця норма містить обов`язкові ознаки складу злочину, які виокремлюють фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин.

Визначальною є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки - місце, час. спосіб та обставини скоєння злочину.

Предметом крадіжки завжди є будь-яке чуже майно чи майнові права на нього. Нерідко це майно може знаходитися на відкритій місцевості, у місцях загального користування чи перебувати в іншому доступному місці.

Твердження суду про те, що оскільки 26.08.2012 року, близько 02 години, через р. Конку сумочка з мобільним телефоном та фотоапаратом не могли бути вилучені із фактичного володіння потерпілої ОСОБА_11 , то це майно не могло бути викрадене, а відтак і не могла бути вчинена крадіжка цього майна: що майно потерпілої ОСОБА_11 опинилося у обвинуваченої ОСОБА_10 випадково, за відсутності умислу обвинуваченої ОСОБА_10 на крадіжку та без сприяння обвинуваченої ОСОБА_10 заволодінню цим майном, тому виключає можливість правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за ст.185 КК України, як крадіжка є надуманим, не відповідає фактичним обставинам провадження, тому що судом залишено поза увагою суб`єктивну сторону дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які фактично мали прямий умисел на вчинення крадіжки, тобто усвідомлювати, що вони посягають на чужу власність, про що свідчать їх наступні дії.

Коли в сумці потерпілої спрацював сигнал виклику на мобільному телефоні вони побачили, що це не їх речі, а власність потерпілої ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що вони не мають ніякого права на це майно і своїми діями спричинять матеріальну шкоду потерпілій, бажаючи завдати їй таку шкоду таємно вилучили чуже майно, яким в подальшому розпорядилися на власний розсуд: фотоапарат ОСОБА_7 забрала собі, а мобільний телефон потерпілої вона передала своєму чоловікові, який його продав, а гроші в сумі 400 гривень ОСОБА_7 поділили порівну з ОСОБА_10 .

Суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме показання свідка ОСОБА_14 , який показав, що приблизно через один-два дні після того, як його дружина ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відпочивали в кафе «Шутерс», до них додому прийшла ОСОБА_10 , яка попрохала його продати мобільний телефон, як в подальшому йому стало відомо - телефон потерпілої ОСОБА_11 . Після реалізації вказаного мобільного телефону до нього додому прийшла ОСОБА_10 , якій ОСОБА_7 передала двісті гривень, тобто половину від суми виручених за цей телефон грошей.

Також, суд не взяв до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_7 , яка показала, що саме ОСОБА_10 почувши звук сигналу виклику мобільного телефону у сумці потерпілої ОСОБА_11 , побачивши, що останній телефонує її мати, відключила телефон, витягла з нього акумулятор, після чого передала їй сумку потерпілої з якої вона забрала фотоапарат, а потім ОСОБА_10 вказану сумку викинула, залишивши собі мобільний телефон потерпілої, який через один-два дні принесла їй для продажу, а в подальшому отримала від його реалізації 200 гривень.

Окрім цього, суд залишив без уваги показання обвинуваченої ОСОБА_10 , яка показала, що достовірно знаючи про те, що сумка та мобільний телефон належать потерпілій ОСОБА_11 , вона не повернула їх власнику, а зразу ж передала обвинуваченій ОСОБА_7 , яка після продажу цього телефону передала їй 200 гривень.

Посилання суду у виправдувальному вироку на диспозицію та санкцію статті 193 КК України також є безпідставним, оскільки привласнення знайденого або такого, що випадково опинилося в особи, чужого майна слід відрізняти від заволодіння чужими речами (майном) у місці, відомому особі, яка їх забула, або їх тимчасово залишила, тобто ОСОБА_7 та ОСОБА_10 як зазначено у вироку суду достовірно знали і розуміли, що сумка в якій знаходились мобільний телефон та фотоапарат належить потерпілій ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_10 взяла її зі стільця в кафе «Шутерс», де вони втрьох відпочивали за одним столом. Крім цього, коли 26.08.2012, виявивши крадіжку потерпіла ОСОБА_11 приїхала додому до ОСОБА_7 , щоб поцікавитись, де її речі, остання заявила, що вона про це нічого не знає. Тобто протиправні дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 позбавили потерпілу ОСОБА_11 можливості здійснити своє право власника.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження, що є підставою для скасування судового рішення. Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дослідити наявні докази безпосередньо в судовому засіданні, а оголошені аудіо записи показань свідків не можуть бути покладені в обґрунтування висновків суду, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь при розгляді провадження в суді першої інстанції задовольнити.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2014 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції. Матеріали провадження направити до Оріхівського районного суду Запорізької області.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4