н/п 1-кс/640/9853/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , будучи 23.11.2007 засудженим Шахтарським міськрайонним судом Донецької області за ч. 4 ст. 186, ст. 304, ст.70 ч.1 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнившись 22.01.2016 у зв`язку з відбуттям строку покарання, маючи непогашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, та скоїв замах на особливо тяжкий злочин за наступних обставин.
При невстановлених в ході досудового розслідування обставинах невстановлена особа замовила вчинити умисне вбивство ОСОБА_8 невстановленій особі на ім`я ОСОБА_9 .
З метою організації скоєння умисного вбивства ОСОБА_8 невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 підібрала співучасників - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на умовах отримання останніми запропонованої ним грошової винагороди у розмірі 8000 гривень.
Так, ОСОБА_6 невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 доручено спостереження за потерпілим, здійснення пострілів у потерпілого з вогнепальної зброї.
ОСОБА_7 невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 доручено спостереження за потерпілим, керування транспортним засобом, у якому співвиконавці мають знаходитись під час підготовки до вчинення зазначеного злочину, його вчинення та зникнення з місця події.
У подальшому, реалізуючі спільний злочинний намір, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_6 22.11.2016 близько 23.30 перебуваючи у невстановленому автомобілі поблизу будинку № 5/7 по вул. Гаршина у місті Харкові із застосуванням вогнепальної зброї здійснили у бік потерпілого не менше 4 пострілів та вважаючи, що вони довели свій злочинний умисел до кінця, з місця скоєння злочину зникли на вищевказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_7 .
Злочинними діями невстановленої особи на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого наскрізного вогнепального поранення м`яких тканин лівої половини грудної клітки, відкритий вогнепальний перелам лівої ліктьової кістки.
Смерть ОСОБА_8 не настала за обставин, що не залежали від волі невстановленої особи на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки потерпілому своєчасно надано медичну допомогу.
В ході проведення слідчих (розшукових) дій спрямованих на розкриття вищевказаного злочину, встановлено та достеменно відомо, що на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке, згідно із витягом із реєстру речових прав на нерухоме майно, знаходиться у власності ОСОБА_10 знаходяться знаряддя скоєного злочину та інші предмети, які будуть сприяти встановленню істини у кримінальному провадженні.
Також в ході досудового розслідування встановлено, що на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у власності ОСОБА_10 може переховуватися виконавець скоєного злочину.
Зазначені фактичні дані підтверджені рапортом УКР ГУНП в Харківській області, згідно якого в ході проведення слідчо розшукових заходів, працівниками УКР ГУНП в Харківські й області був встановлений громадянин на ім`я ОСОБА_11 , який 22.11.2016 року знаходився на місці злочину, після чого по наявної інформації поїхав до міста Києва.
На теперішній час останній мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Власник вказаного будинку гр. ОСОБА_10 громадянин Лівану.
Відповідно до інформаційної довідки від 14.12.2016 № 12285521 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за фізичною особою ОСОБА_10 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий вказав, що з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення (зброї), відшукування майна, яке було здобуте у результаті вчинення кримінального правопорушення, отримання іншої інформації, яка має важливість для всебічного, повного і неупередженого провадження органом досудового розслідування було отримано у Київському районному суді м. Харкова ухвалу про дозвіл на проведення обшуку усіх приміщень на території приватного домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_10 .
16.12.2016 на підставі вищевказаної ухвали було проведено обшук домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
У органу досудового розслідування є підстави вважати, що вилучені в ході обшуку речі мають значення для досудового розслідування, а також можуть бути предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину.
У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили про його задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечували.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.12.2016 надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відшукання і вилучення знаряддя злочину (зброї, інших предметів пристосованих для позбавлення життя), речей, які містять сліди злочину, а також фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення злочину (а.с. 7).
16.12.2016 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.12.2016 в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого, вилучено майно згідно протоколу обшуку від 16.12.2016 (а.с. 8-9).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу обшуку від 16.12.2016 майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову речових доказів СУ ГУ Національної поліції в Харківській області, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1