А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.05.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю секретаря ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , прокурора ОСОБА_12 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/777/17/2017 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2016.
Цим вироком ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новоселиця Перечинського району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не судимий; ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець і мешканець АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не судимий; ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Орджонікідзе Красноярського краю Російської Федерації, мешканець АДРЕСА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не судимий; ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Ужгорода Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_6 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не судимий виправдані за відсутністю в їх діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Ухвалено запобіжним заходом щодо кожного обвинуваченого залишити особисте зобов`язання, цивільний позов залишити без розгляду, речові докази: диск із записом камер відеоспостереження залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження, автомобіль «ВАЗ 2106» НОМЕР_1 залишити в розпорядженні власника ОСОБА_17 ..
Згідно з обвинувальним актом, затвердженим 06.05.2015 (т.3 а.п.105-113), ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 органом досудового розслідування підозрюються в тому, що вони, працюючи службовцями на складі ТОВ «Ядзакі Україна» і маючи доступ до матеріальних цінностей, 23.05.2011 приблизно о 22:30 за попередньою змовою таємно викрали зі складу товариства 263,2 м ізольованих мідних кабелів загальною вартістю 5935 грн. 65 коп.: попередньо уклали їх в картонний ящик і поліетиленові пакети, за допомогою технічного пристрою вивезли зі складу і сховали на території подвір`я, далі перемістили за огорожу, звідки їх забрав ОСОБА_6 і відвіз до будинку АДРЕСА_3 .
Суд першої інстанції обґрунтував виправдання тим, що обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, не знайшли свого підтвердження доказами обвинувачення, частина яких є недопустимими через порушення кримінального процесуального закону під час їх отримання і які в сукупності з рештою: показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , не доводять вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Стверджує, що суд допустив істотні порушення кримінального процесуального закону та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи.
Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону прокурор вважає те, що «судовий розгляд починаючи зі стадії останнього слова всіх обвинувачених та проголошення судового рішення проведено за відсутності потерпілого або його представника», оскільки термін дії довіреності представника потерпілого - ОСОБА_23 закінчився 31.12.2015. Це, на думку прокурора, позбавило потерпілого ТОВ «Ядзакі Україна» прав, передбачених частиною 3 ст. 56 КПК.
Невідповідними фактичним обставинам справи прокурор вважає висновки суду про те, що показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 в судовому засіданні не доводять вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, а також про недопустимість протоколів огляду території ТОВ «Ядзакі Україна» і вилучених у ОСОБА_6 дротів на території Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області від 25.05.2011. Твердить, що показання зазначених осіб навпаки, доводять вину обвинувачених, а протоколи огляду відповідають вимогам чинного, на час їх складання, кримінального процесуального закону. Водночас вбачає незаконним зауваження суду про те, що слідчий не оформив окремого протоколу добровільної видачі ОСОБА_6 дротів. Зауважує, що такої слідчої дії КПК 1960 року не було передбачено. Натомість, відповідно до ст. 190 цього Кодексу, слідчий склав протокол огляду цих предметів. Вказує також, що суд не дав оцінки матеріалам відеозапису подій 23.05.2011 з камер спостереження у приміщенні складу та за його межами, дослідженим під час судового розгляду, які, на його думку, в сукупності з іншими доказами обвинувачення, спростовують показання обвинувачених у свій захист.
В доповненні до апеляційної скарги прокурор апеляційні вимоги змінив: просить вирок щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального закону, а новий розгляд у суді першої інстанції призначити зі стадії підготовчого судового засідання. Зазначає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК, оскільки не містить формулювання обвинувачення, а судпершої інстанції на це уваги не звернув і за відсутності належно сформульованого обвинувачення, ухвалив щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 виправдувальний вирок, що є неприпустимим.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку і доводи апеляційної скарги, промову прокурора на підтримання апеляційних вимог, пояснення обвинувачених і захисників, які вважають апеляційну скаргу і доповнення до неї безпідставними, а вирок законним і обґрунтованим; провів судові дебати, заслухав останнє слово кожного обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відхиляючи довід прокурора про відсутність в обвинувальному акті належним чином сформульованого обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , як підставу для скасування вироку, Апеляційний суд виходить з наступного.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення; форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відповідно до ч.2 ст. 291 КПК, мають міститися в обвинувальному акті.
Обвинуваченням, відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК, є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення.
На суд, за приписами ст. ст. 314 і 374 КПК, покладається перевірка відповідності обвинувального акту вимогам цього Кодексу, а у разі ухвалення вироку - формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, або пред`явленого особі і визнаного недоведеним, зазначення мотивів прийнятих рішень, доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів тощо.
Статтею 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, коли прокурор під час судового розгляду змінив обвинувачення, висунув додаткове обвинувачення, відмовився від підтримання державного обвинувачення, а також коли суд з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод знайде необхідним вийти за ці межі в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 369 КПК судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.
Вирок, у свою чергу, як передбачено ст. 370 КПК, повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто: а) ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; б) ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; в) містити належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації в ньому дотримано. Обставини, які, відповідно до ч.1 статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення) твердження про винуватість кожного обвинуваченого у його вчиненні з певними мотивом і метою викладено чітко і конкретно. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з правовими нормами, порушення яких інкриміновано кожному обвинуваченому.
З журналу судового засідання і запису судового засідання, зробленого за допомогою технічного засобу, вбачається, що після оголошення в судовому засіданні обвинувального акта ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підтвердили зрозумілість пред`явленого кожному з них обвинувачення (т.2 а.п. 1-40, т.3 а.п.173-177).
Отже доводи прокурора про те, що формальне недотримання вимог п.5 частини другої статті 291 КПК України обмежило право зазначених осіб на захист і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює скасування виправдувального вироку, належить визнати необґрунтованими.
Окрім цього, згідно з приписом частини третьої ст. 409 КПК навіть за наявності істотного порушення прав обвинуваченого скасувати виправдувальний вирок лише з цих мотивів суд апеляційної інстанції не вправі.
Твердження прокурора про обмеження прав потерпілого через те, що судовий розгляд тривав після 31.12.2015, коли закінчився строк дії довіреності його представника, Апеляційний суд відкидає як таке, що не узгоджується з приписами ст.ст. 55, 58 КПК.
Відповідно до ч.2 ст. 55 КПК права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Права ТОВ «Ядзакі Україна», як потерпілого, виникли, таким чином, 25.01.2011 (т.1 а.п.9).
Згідно зі ст. 58 КПК представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної служби за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.
Будь-яким часом або строком чинність прав потерпілого КПК не обмежує. Зі змісту ст. ст. 425, 532 цього Кодексу вбачається, що права потерпілого є чинними і після набрання вироком законної сили. Закінчення терміну дії довіреності представника потерпілого, таким чином, не припиняє чинності прав самого потерпілого.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інтереси ТОВ «Ядзакі Україна», як потерпілого, в судовому засіданні представляв адвокат ОСОБА_23 , відомості про якого внесено до Єдиного реєстру адвокатів України. Відомостей про зупинення або припинення прав адвоката ОСОБА_23 на зайняття адвокатською діяльністю в цьому реєстрі немає (т.3 а.п.2). Адвокат, відповідно до ст. 45 КПК, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є особою, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні. Отже його повноваження, як представника потерпілого, відповідно до ст. 58 КПК, терміном дії довіреності в часі не обмежувались. До того ж, суд першої інстанції участі адвоката ОСОБА_23 в розгляді кримінального провадження, як представника ТОВ «Ядзакі Україна», незважаючи на закінчення терміну дії довіреності, не обмежив (т.4 а.п.132-142).
Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення; а також при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 284 цього Кодексу, тобто, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення або якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ст. 374 КПК України в мотивувальній частині виправдувального вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Суд першої інстанції виклав у вироку фактичні обставини кримінального правопорушення, які, згідно обвинувальному акту, вважає встановленими прокурор, визначену прокурором правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність, зміст повідомленої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підозри, проаналізував докази обвинувачення, зокрема ті, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, навів мотиви, з яких їх відкинув, а також підстави для виправдання зазначених осіб.
Доводи прокурора про неправильну оцінку судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , даних протоколів огляду території ТОВ «Ядзакі Україна», дротів на території Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області від 25.05.2011, матеріалів відеозапису подій 23.05.2011 з камер спостереження у приміщенні складу та за його межами, і необхідність врахування їх як доказів, котрі викривають ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні злочину Апеляційний суд відкидає, виходячи з наступного.
В матеріалах кримінального провадження наявні зафіксовані за допомогою технічних засобів допити зазначених свідків, протоколи огляду території ТОВ «Ядзакі Україна», огляду дротів на території Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області від 25.05.2011, матеріали відеозапису подій 23.05.2011 з камер спостереження у приміщенні складу та за його межами. Всі вони досліджені в судовому засіданні в установленому законом порядку, їх зміст викладено у вироку. Суд дав їм оцінку в сукупності з іншими доказами, яку докладно обґрунтував з посиланням на приписи кримінального процесуального закону.
Клопотань про повторне дослідження цих доказів, тих або інших обставин, встановлених під час кримінального провадження, прокурор не подав.
Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 винними себе в учиненні кримінального правопорушення не визнали і пояснили, що 23.05.2011 в числі інших службовців складу числом до 30 осіб працювали у третю зміну: з 22:00 до 06:00 наступного дня, протягом якої були зайняті завантаженням і розвантаженням автомобілів. Про крадіжку їм стало відомо наступного дня, а в жовтні 2011 року вони були звільнені за згодою сторін.
Після відтворення в судовому засіданні відеозапису з камери спостереження ОСОБА_5 упізнав себе у водієві автонавантажувача і пояснив, що тієї ночі зняв з верхнього ярусу стелажа не одну, а 30-40 коробок. ОСОБА_8 упізнав себе у водієві іншого автонавантажувача і підтвердив переміщення коробок у бік, де відбувалась видача матеріалів на виробництво. ОСОБА_7 не заперечив, що міг керувати автонавантажувачем, зафіксованим камерою спостереження ззовні складу. ОСОБА_6 пояснив, що тієї ночі з ізольованими мідними кабелями не працював, до приладу для нарізання кабелів, якого, до того ж на складі немає, доступу не мав, приблизно о 03:00 виходив зі складу у спеціально відведене місце для паління. ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , окрім цього заявили, що на стадії досудового розслідування давали показання під примусом з боку працівників міліції, без захисника.
Показаннями свідка ОСОБА_18 , який працював охоронцем у ТОВ «Ядзакі Украйна», підтверджується тільки те, що у травні 2011 року під час патрулювання у нічну зміну він виявив проріз в огорожі і стежку в траві та доповів про це начальнику зміни.
Свідок ОСОБА_21 , яка у 2011 році працювала начальником зміни охорони ТОВ «Ядзакі Україна», підтвердила показання свідка ОСОБА_18 і пояснила, що, переглядаючи відеозапис з камер спостереження упізнала ОСОБА_24 в водієві автонавантажувача, який, за відсутності дозволу та виробничої потреби, їхав у бік паркану, а також ОСОБА_25 , який роздивлявся по сторонам. При цьому зауважила, що для під`їзду до прорізу в сітці автонавантажувач мав проїхати повз «будку охоронця», а також те, що на відеозаписі не видно, чи перевозив автонавантажувач будь-що.
З показань свідка ОСОБА_20 , який у травні 2011 року працював керівником департаменту логістики ТОВ «Ядзакі Україна», вбачається, що про проріз в огорожі він дізнався від завідувача складу ОСОБА_22 вранці одного дня того місяця. Переглянувши відеозапис з камер спостереження, дійшов висновку про викрадення матеріалів у коробці розміром 1 х 1,2 х 0,8 м, знятої з верхнього ярусу стелажа автонавантажувачем і відвезеної до прорізу в огорожі. Ствердив, що по відеозапису упізнав усіх чотирьох обвинувачених, у тому числі ОСОБА_26 як водія автонавантажувача, але зауважив, що вмісту коробки не бачив.
Свідок ОСОБА_22 , який до 2012 року працював завідувачем складу ТОВ «Ядзакі Україна», пояснив, що в травні 2011 року від охорони дізнався про проріз у сітці паркану. На відеозапису з камер спостереження бачив рух 6-7 працівників складу, серед яких по силуетах упізнав чотирьох обвинувачених, та автонавантажувача, який зняв зі стелажа, де зберігались клеми, але не кабелі, коробку розмірами 1 х 1,2 х 0,8 і повіз її у склад готової продукції, хоча цей матеріал міг бути виданий тільки на виробництво. В подальшому, в міліції, бачив мідні кабелі довжиною по 25 м, які упізнав по маркуванню, як такі, що використовуються у виробництві в ТОВ «Ядзакі Україна». Зазначив, що мідні кабелі на складі зберігались у котушках по 700-750 м, а відходи куски кабелів довжиною до 1,5 м, які привозив представник з виробництва, після зважування складувались на території складу в клітці, ключ від якої знаходився у охорони. Також зауважив, що дії обвинувачених, зафіксовані камерами спостереження, не виходили за межі їх службових обов`язків.
Показаннями свідка ОСОБА_19 , який до 24.05.2011 працював з обвинуваченими службовцем складу ТОВ «Ядзакі Украйна», стверджується тільки те, що на складі зберігались мідні кабелі довжиною 500 м вагою 300 кг в котушках, доступ до яких мали всі службовці складу, що їх у зміні налічувалось 12-14 осіб, і кожен міг користуватись автонавантажувачем. Цей свідок також пояснив, що після виявлення крадіжки він був відсторонений від роботи, а згодом, на прохання керівництва, подав заяву про звільнення.
З показань свідка ОСОБА_17 рідного брата обвинуваченого ОСОБА_6 , вбачається, що про обставини справи йому відомо тільки зі слів працівників міліції. Проте пояснив, що одного разу приїжджав за братом до ТОВ «Ядзакі Україна» на автомобілі батька. Тоді ОСОБА_6 дійсно клав щось у багажник. Вдома він залишив автомобіль і пішов по своїх справах. За місцем їх з братом проживання будь-яких кабелів він не бачив.
Протокол огляду місця події від 25.05.2011 містить дані про те, що слідчий в с. Оноківці, з 19:10 по 19:40, при природному освітленні, з залученням двох понятих провів огляд «мідного проводу, виданого гр. ОСОБА_6 ». Об`єктом огляду слідчий в протоколі зазначив «мідні проводи різної довжини», вкриті ізоляцією червоного, коричневого та чорного кольорів загальною вагою 197 кг, які знаходяться на території Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області (т.1 а.п. 33-34).
В протоколі огляду «частини території ТОВ «Ядзакі Україна» від 25.05.2011 слідчий зазначив про те, що на металічній сітці, якою огороджена територія, «в одному місці виявлено пошкодження, «яке вже на час скріплено металічним дротом, а до даного пошкодження веде стежка витоптана в траві» (т.1 а.п. 11-16).
Суд першої інстанції ретельно дослідив, як ці так і інші докази обвинувачення, в тому числі відеозапис з камер спостереження, виклав їх зміст у вироку, проаналізував їх джерела з урахуванням вимог кримінального процесуального закону, зіставив з показаннями обвинувачених і обґрунтовано дійшов висновку, що вони в сукупності не дають підстав вважати доведеним таємне викрадення зі складу ТОВ «Ядзакі Україна» 23.05.2011 ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за попередньою змовою 263,2 м ізольованих мідних кабелів загальною вартістю 5935 грн. 65 коп. за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Доводи прокурора викладених у вироку суджень не спростовують. Передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для скасування або зміни цього вироку Апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_12 з урахуванням доповнення, залишити без задоволення, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2016 щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.
Судді: