Провадження №1-кс/760/41/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову винесену старшим детективом заступником керівника Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим,-
В С Т А Н О В И В:
В провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову винесену старшим детективом заступником керівника Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим, в якій просив слідчого суддю, скасувати постанову детектива Національного антикорупційного бюро України про відмову у визнанні потерпілим від 26 жовтня 2016 рооку, зобов`язати детектива Національного антикорупційного бюро України прийняти процесуальне рішення (постанову) про залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження №0002785 від 07.10.2016р., як потерпілого.
В обґрунтування скарги ОСОБА_4 посилається на те, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002785 від 07.10.2016 за ч.2 ст.364 КК України.
07.10.2016 прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України внесені відомості до ЄРДР № 0002785, щодо спричинення шкоди державі в особливо великому розмірі, посадовими особами Одеської обласної державної адміністрації, шляхом зловживання службовим становищем, які виразилися у зниженні стартової приватизаційної вартості ПАТ «Одеський припортовий завод».
07 жовтня 2016 року Заступником Генерального прокурора України керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 надано доручення Директору Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002785 від 07.10.2016.
24 жовтня 2016 року ОСОБА_8 звернувся до Національного антикорупційного бюро України з заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0002785 від 07.10.2016.
Скаржник вказує, що 03.11.2016 ним отримано постанову НАБУ від 26.10.2016 про відмову у визнанні потерпілим. Вважає таку постанову незаконною, у зв`язку з порушенням форми та змісту останньої.
Зазначає, що Детектив НАБУ ОСОБА_9 склав Постанову 26.10.2016р., але спрямував її на адресу скаржника, лише 01.11.2016р. (оскільки саме ця дата міститься на поштовому конверті, в якому надійшла відповідна Постанова), що може свідчити про недбале ставлення детектива до своїх обов`язків, або про підписання постанови заднім числом. Зазначені дії протирічать вимогам КПК України, оскільки у відповідності до ч.1 ст.28 (Розумні строки) КПК України: під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Таким чином, на думку скаржника, детектив НАБУ ОСОБА_9 безпідставно та протиправно не направляв постанову заявнику протягом шести днів після її складання, чим штучно затягував термін розгляду заяви та термін оскарження Постанови, чим грубо порушив процесуальні права, відкрито нехтуючи вимогами чинного законодавства України.
Також, ОСОБА_10 зазначає, що всупереч діючим положенням КПК України детектив НАБУ ОСОБА_9 не обґрунтував мотиви прийняття саме такої постанови, та по суті розгляду заяви, в обґрунтування своєї процесуальної позиції, виклав лише твердження, що Твердження ОСОБА_4 щодо його безпідставного притягнення до кримінальної відповідальності, фальсифікації матеріалів та фактів, штучного створення підстав для кримінальних проваджень та інші виходячі із попередніх тверджень заяви, спростовуються доказами, зібраними у кримінальному провадженні № 0000338 від 04.06.2015, в якій ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.5 ст.191 КК України та на даний час виконуються вимоги ст.290 КПК України.
Однак скаржник звертає увагу на те, що ним у заяві про залучення до кримінального провадження, як потерпілого, викладені і інші підстави (які з невідомих підстав не вказані детективом ОСОБА_11 у Постанові), які вказують на завдання відповідної шкоди внаслідок вчинення відповідними особами кримінальних правопорушень, в тому числі: розповсюдження щодо ОСОБА_4 дискридитуючої інформації, з метою неправомірного тиску, вимушене звернення до адвокатів, шо тягне за собою відповідні фінансові витрати, позбавлення волі та знаходження у слідчому ізоляторі, що негативно відбилося на фізичному стані.
З наведених підстав, на думку скаржника, незрозуміла та не відповідає дійсності позиція детектива ОСОБА_12 , що твердження (які обґрунтовують завдання ОСОБА_4 відповідної шкоди та є достатніми і очевидними для залучення його до провадження, як потерпілого) нібито спростовуються доказами, зібраними у кримінальному провадженні №0000338 від 04.06.2015. Однак, докази, які зібрані у кримінальному провадженні №0000338 від 04.06.2015, ще не були досліджені судом, та не було вирішено питання щодо їх допустимості, тому на думку скаржника, протиправно зазначати, що твердження, які викладені у заяві про залучення до кримінального провадження, як потерпілого, спростовуються відповідними доказами.
Скаржник посилається на те, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду. Таким чином, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт. За таких обставин, скаржник у заяві про залучення до кримінального провадження, як потерпілого, наголосив, що: з приводу зазначеної заяви бажає додатково надати пояснення, під час яких підтвердити повне усвідомлення факту особистої кримінальної відповідальності за дачу неправдивих показів, та надати документів, що підтверджують розмір матеріальної шкоди, завданої діями ОСОБА_13 під час вчинення ним кримінального правопорушення.
Також, ОСОБА_4 звертає увагу на той факт, що детектив ОСОБА_9 не вважав за потрібне встановити відповідні обставини та підстави для залучення ОСОБА_4 до провадження, як потерпілого та перевірити наявність додаткових доказів, що підтверджують завдання відповідної шкоди від протиправних дій певних осіб.
Вважає, що Постанова про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002785 від 07.10.2016, є проявом упередженого та необ`єктивного ставлення до ОСОБА_4 , з боку детектива ОСОБА_12 , оскільки саме цей детектив проводить досудове розслідування кримінального провадження № 0000338 від 04.06.2015р., в якому скаржник має статус підозрюваного.
У зв`язку із зазначеним, скаржник був вимушений звернутись до суду з відповідною скаргою.
У судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на її обґрунтованість.
Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.
Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши письмові докази та матеріали, що додані до скарги, приходить до наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено, що за результатом розгляду звернення ОСОБА_4 та народних депутатів України щодо можливого вчинення злочинних дій, які призвели до зменшення ціни продажу ПАТ «Одеський припортовий завод», а також на підставі наявних у прокурора інших матеріалів, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2016 р. було внесено відповідні відомості із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 364 КК України, кримінальному провадженню присвоєно номер 0002785.
Як вбачається, 24.10.2016 р. ОСОБА_4 звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою-клопотанням про визнання його потерпілим у цьому кримінальному провадженні, в якому обґрунтував нанесення йому шкоди від злочинних дій у кримінальному провадженні № 0002785.
Розглянувши вказану заяву-клопотання Старший детектив заступник керівника Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 з посиланням на положення ст. 55 КПК України, прийшов до висновку, що на даний час відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Не погоджуючись із вказаною постановою детектива НАБУ, ОСОБА_4 звернувся із скаргою до слідчого судді, в якій просить постанову про відмову у визнанні його потерпілим скасувати, зобов`язати детектива визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0002785 від 07.10.2016 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.
Слідчий суддя зазначає, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.
Таким чином, правовою підставою для винесення детективом постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.
Щодо висновку детектива НАБУ про те, що у матеріалах кримінального провадження на даний момент відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, слідчий суддя вважає даний висновок передчасним, оскільки, детективом не здійснено посилання на матеріали кримінального провадження 0002785 від 07.10.2016 р., в якому ОСОБА_4 просить визнати його потерпілим, відсутні посилання на конкретні докази, які були зібрані досудовим слідством, чи конкретні обставини, встановлені в рамках кримінального провадження № 0002785 від 07.10.2016 р.
На підтвердження такого свого висновку детектив НАБУ не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002785 від 07.10.2016 р. дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 не було завдано шкоди.
Посилання детектива НАБУ на кримінальне провадження №0000338 від 04.06.2015р. слідчий суддя вважає необґрунтованим, з огляду на принцип презумпції невинуватості особи та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 Конституції України, а також відсутність правових підстав, передбачених КПК України.
Також слідчий суддя приходить до висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови немає очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 не завдано шкоди, зазначеної ч.1 ст.55 КПК України, у зв`язку із чим постанова детектива НАБУ про відмову у визнанні потерпілим від 26.10.2016 підлягає скасуванню.
Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, слідчий суддя констатує, що постанова Старшого детектива заступника керівника Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 від 26.10.2016 у кримінальному провадженні № 0002785 від 07.10.2016 р. є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки в контексті вимог статті 55 КПК ОСОБА_4 є особою, якій кримінальним правопорушенням у цій справі завдано шкоду.
Отже, зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, слідчий суддя дійшов висновку, що викладені в скарзі доводи заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 5, 24, 55, 303, 304, 305, 306, 307 КПК, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити.
Скасувати постанову Старшого детектива заступника керівника Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002785 від 07.10.2016 року.
Зобов`язати Старшого детектива заступника керівника Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 або іншу уповноважену службову особу Національного антикорупційного бюро України, яка здійснює розслідування у кримінальному провадженні № 0002785 від 07.10.2016 року, вжити процесуальних дій відповідно до вимог кримінально процесуального кодексу щодо залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження № 0002785 від 07.10.2016 року як потерпілого.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя