справа №190/1789/15-к
провадження №1-кп/176/5/17
УХВАЛА
30 березня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

судового розпорядника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Саксагань П`ятихатського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, військовонезобов`язаного, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2014 року за №0001608,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Грушуватка П`ятихатського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, без освіти, не працюючого, не одруженого, військовонезобов`язаного, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2014 року за №0001608,-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Нерудсталь П`ятихатського району Дніпропетровської області, цигана, громадянина України, без освіти, не працюючого, не одруженого, військовонезобов`язаного, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 21 вересня 2006 року вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 22 липня 2013 року вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, звільненого із залу суду 22 липня 2013 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2014 року за №0001608,-

за участю учасників судового провадження: прокурора П`ятихатського відділення Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

До початку судового засідання, до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 , про заміну його підзахисному захисника, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», оскільки він є учасником бойових дій, має поранення під час бойових дій і на даний час потребує тривалого лікування та реабілітації, а тому не має можливості на теперішній час здійснювати захист обвинуваченого ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні. У зв`язку з зазначеним, просить суд призначити ОСОБА_7 іншого адвоката, через Дніпропетровський регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 , зазначивши на неналежному наданні йому правової допомоги адвокатом та наполягав на заміні призначеного захисника адвоката ОСОБА_11 іншим.

Інші учасники судового розгляду, кожен окремо, не заперечували у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 .

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання щодо продовження обвинуваченим міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, встановленні при його обранні не зникли.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 , заперечував у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим міри запобіжного заходу. Водночас, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт. Дане клопотання обґрунтував тим, що його підзахисний має незадовільний стан здоров`я, який 07 лютого 2017 року різко погіршився, у зв`язку з чим він був направлений до КЗ «Друга міська клінічна лікарня №8» ДОР. На підтвердження наведеного адвокатом ОСОБА_10 надано суду довідку КЗ «Друга міська клінічна лікарня №8» ДОР №420 від 20.02.2017 року. На думку захисника його підзахисний потребує тривалого спеціалізованого лікування, що не може бути здійсненим належним чином в умовах слідчого ізолятора. Крім того зазначив, що ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки (сім`ю, цивільну дружину, малолітніх дітей), позитивно характеризується. Також зазначив, що на теперішній час проведено достатньо слідчих дій при судовому розгляді, допитані всі ключові свідки, зібрані всі докази та ці докази містяться в матеріалах справи, а тому ОСОБА_6 не може впливати на них. При цьому вказує на те, що жоден свідок не підтвердив можливу участь ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого йому злочину. Таким чином захисник вважає, що наразі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні і продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи важкий стан його здоров`я, є невиправдано суворим та призводить до погіршення стану його здоров`ю, а тому просить суд зміни останньому запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 , вважаючи клопотання прокурора таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на відсутність на разі ризиків, виявлених під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , заявив клопотання про зміну останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. Дане клопотання обґрунтував тим, що на даний час відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 перешкоджатиме розгляду справи або ухилятиметься від явки до суду. Також зазначив, що на даній стадії не відомо яку міру покарання суд обере ОСОБА_7 мінімальний же термін покарання за сукупністю злочинів становить 4 роки, на теперішній час ОСОБА_7 , з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України, відбув 4 роки 2 місяці 18 днів. Таким чином зазначив, що ОСОБА_7 необґрунтовано утримується під вартою протягом тривалого часу і за таких обставин, спираючись на практику Європейського суду з прав людини, просить задовольнити його клопотання. Не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 , заперечуючи у задоволенні клопотання прокурора, вважала за необхідне змінити запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_8 на більш м`який, оскільки на даний час відсутні ризики, що встановлені при його обранні, обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання. Не заперечувала проти задоволення клопотань інших захисників.

Обвинувачений ОСОБА_6 , заперечуючи у задоволенні клопотання прокурора, підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_10 та інших захисників.

Обвинувачений ОСОБА_7 , заперечуючи у задоволенні клопотання прокурора, підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_11 та інших захисників

Обвинувачений ОСОБА_8 , заперечуючи у задоволенні клопотання прокурора, підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_12 та інших захисників

Згідно положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. При цьому вирішення даного питання судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Аналізуючи вказану норму Закону, суд доходе висновку, що запобіжний захід скасовується або змінюється в судовому розгляді, якщо відпадає необхідність у застосуванні запобіжного заходу або в раніше обраному запобіжному заході.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу, крім іншого, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

При цьому, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (ч. 1 ст. 183 КПК). Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК та розширеному тлумаченню не підлягає.

У випадку продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язані враховувати, що сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України», згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року-2).

Аналізуючи доводи в обґрунтування клопотання адвокатів, колегія суддів вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки з боку захисту надані відомості про сукупність вагомих обставин, зокрема стану здоров`я обвинуваченого, що підтверджується медичною документацією.

Як вбачається з наданих захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_10 медичних довідок стан здоров`я його підзахисного дійсно погіршився.

Так, відповідно до довідки КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8 ДОР №420 від 20.02.2017 року, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8 ДОР з 07 лютого 2017 року по 09 лютого 2017 року. 08 лютого 2017 року йому проведено операцію на кишківнику, 09 лютого 2017 року обвинуваченого переведено в МСЧ КУВП №3.

При цьому в довідці зазначено, що стан здоров`я ОСОБА_6 середньої ступені важкості і він потребує додаткового огляду і лікування.

В мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, зазначено, що сама по собі тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому, не визначається підставою для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Таким чином, на думку колегії суддів, наявність лише обвинувачення у вчинені особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, не може бути підставою для подальшого перебування ОСОБА_6 під вартою.

За викладених обставин, суд вбачає достатні підстави для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів стеження, що буде пропорційним, помірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України та практиці ЄСПЛ, оскільки саме даний запобіжний захід дасть можливість уникнути встановлених судом ризиків та забезпечить виконання покладених процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 залишати житло без дозволу суду цілодобово, на період, визначений ч. 3 ст. 331 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 195 КПК України, електронні засоби контролю можуть застосовуватися працівниками органу внутрішніх справ на підставі ухвали слідчого судді, суду, якою щодо підозрюваного, обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Отже, суд вважає, що в результаті застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю буде забезпечена належна процесуальна поведінка ОСОБА_6 , а також те, що зазначений запобіжний захід буде запобігати вчиненню обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для заміни міри запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно правової позиції викладеної в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.
Із викладеного слідує, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Враховуючи тяжкість злочинів, які ставляться за провину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також обґрунтованість їх обвинувачення, суд вважає, що вони можуть залишатися небезпечними для суспільства, а тому перебування вказаних осіб під вартою, на теперішній час, не лише зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, а й в повній мірі відповідатиме інтересам суспільства.

На думку колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, по відношенню до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідає характеру та тяжкості вчинених злочинів, в яких вони обвинувачуються, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на теперішній час, можливість зміни обвинуваченим міри запобіжного заходу на більш м`який.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на теперішній час, судом не встановлено та стороною захисту не доведено.
Також у суду відсутні будь-які обґрунтовані дані про те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за станом здоров`я не можуть утримуватись в умовах слідчого ізолятору.

Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

Враховуючи, що 01 квітня 2017 року закінчується строк дії ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, якою стосовно обвинувачених продовжено строк застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 26 травня 2017 року включно.

Вирішуючи клопотання адвоката ОСОБА_11 щодо його заміни як захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає дане клопотання таким, що не відповідає вимогам закону.

Так, адвокат ОСОБА_11 мотивує своє клопотання тим, що він є учасником бойових дій, має поранення під час бойових дій і на даний час потребує тривалого лікування та реабілітації, а тому не має можливості на теперішній час здійснювати захист обвинуваченого ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні. При цьому вказує, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено у разі хвороби адвоката.

Однак, адвокатом ОСОБА_11 на підтвердження свого клопотання не надано суду жодного доказу (медичної довідки, висновку лікаря тощо), який би підтверджував, що він дійсно за станом свого здоров`я не має можливості виконувати обов`язки захисника, а тому суд розцінює дане клопотання як безпідставне.

Водночас, суд все-таки вважає за необхідне здійснити заміну захисника обвинуваченому ОСОБА_7 , задовольнивши клопотання останнього, який також просив суд замінити йому захисника.

Так, пленум Вищого спеціалізованого суду України в постанові «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24 жовтня 2003 р. № 8 зазначив, що відмова від захисника можлива на будь-якій стадії процесу лише за ініціативою підсудного.

При цьому, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 КПК України, суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

У зв`язку з зазначеним, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідний орган, уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити іншого захисника обвинуваченому ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 20, 28, 48, 49, 52, 177, 331, 334 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
У судовому засіданні у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, оголосити перерву до 13 години 30 хвилин 18 квітня 2017 року.

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

У задоволенні клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Саксагань П`ятихатського району Дніпропетровської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, строком до 26 травня 2017 року включно.

Встановити ОСОБА_6 домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 ,

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, для участі в судовому засіданні по цій справі, в супроводі працівника поліції;;

- цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;

- носити електронний засіб контролю;

- уникати спілкування зі свідками та потерпілим по даному кримінальному провадженню.

Роз`яснивши ОСОБА_6 обов`язок працівників поліції відвідувати його за місцем проживання та перевіряти виконання покладених на нього судом обов`язків.

Зобов`язати конвойну службу ІТТ №5 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області після завершення судового засідання доставити ОСОБА_6 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити його з під варти.

Зобов`язати Жовтоводьский відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області:

- застосувати до ОСОБА_6 електронні засоби контролю;

- доставляти ОСОБА_6 в приміщення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, для участі в якості обвинуваченого в судовому засіданні в дні і час, які будуть визначені судом, та доставляти його назад за місцем запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю села Грушуватка П`ятихатського району Дніпропетровської області, строк тримання під вартою до 26 травня 2017 року включно.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю села Нерудсталь П`ятихатського району Дніпропетровської області, строк тримання під вартою до 26 травня 2017 року включно.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про заміну адвоката задовольнити.

Доручити регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області (вулиця Старокозацька, 56, 5 поверх, місто Дніпро, 49020, тел. 0891-20-00-63) призначити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іншого адвоката для здійснення його захисту за призначенням та забезпечити прибуття адвоката у зазначені в ухвалі час і місце для участі у кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження до відома, направити до державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)», Жовтоводському ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області для належного виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3