Єдиний унікальний номер 725/193/17
Номер провадження 1-кп/725/14/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2017 року м.Чернівці
Колегія суддів Першотравневого районного суду м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх представника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за кримінальним провадженням № 0001336 стосовно:

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обнінськ Калузької області РФ, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні малолітній син ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітня дочка ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого начальником інспекції ПАТ «Чернівціобленерго», раніше не судимого.

Обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що вчинив умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, органом досудових розслідувань встановлено, що 05 вересня 2016 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_9 знаходився навпроти будинку № 57 вулиці Української в м. Чернівці. У вказаному місці і часі на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_9 і ОСОБА_13 сталася сварка, під час якої обвинувачений схопив потерпілого однією рукою за волосся, а кулаком іншої руки наносив удари в ділянку голови та інших частин тіла. Тягнув ОСОБА_13 , утримуючи рукою за волосся через проїжджу частину вул. Українська і одночасно вільною рукою наносив удари по обличчю та різним частинам тіла потерпілого. Під час описаних дій ОСОБА_9 , перебуваючи на середині проїжджої частини вул. Українська різко потягнув за волосся ОСОБА_13 , прискоривши рух його тіла на себе, від чого потерпілий впав, ударившись головою об бордюр.

Від наведених активних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_13 були спричинені наступні тілесні ушкодження:

Синці: на нижній повіці правого ока з переходом на вилицеву ділянку справа; на дистальній фаланзі 4-го пальця лівої китиці під нігтьовою пластинкою; на дистальній фаланзі 5-го пальця лівої китиці під нігтьовою пластинкою; на дистальній фаланзі 4-го пальця правої китиці під нігтьовою пластинкою; на дистальній фаланзі 2-го пальця правої китиці по тильній поверхні; на передній поверхні верхньої третини лівої гомілки.

Садна: на лобній ділянці зліва; на щоці справа; в проекції надбрівної дуги зліва; на переніссі дещо справа; на дистальній фаланзі 3-го пальця лівої китиці по тильній поверхні; на тильній поверхні правої китиці у кількості 2-х; на передній поверхні лівого колінного згину у кількості 5-ти; на передній поверхні середньої третини лівої гомілки; на передньо-внутрішній поверхні нижньої третини лівої гомілки; на передній поверхні правого колінного згину з переходом на верхню третину правої гомілки; на передній поверхні середньої третини правої гомілки у кількості 3-х; на передній поверхні нижньої третини правої гомілки.

Крововиливи: в м`які тканини в проекції 11-12-го ребер між прихребетною та лопатковою лініями зліва; в м`які тканини в проекції 11-12-го ребер між прихребетною та лопатковою лініями справа; в м`які тканини поперекового відділу хребта; в навколо ниркову жирову клітковину з обох сторін.

Вказані тілесні ушкодження виникли відносно незадовго до моменту настання смерті від не менш як 17-ти разової травмуючої дії твердих тупих предметів або при ударах об інші тверді тупі предмети і відносяться до легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку із фактом настання смерті ОСОБА_13 не перебувають.

Також ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді вивиху другого шийного хребця з розривом зв`язок, ушкодженням стовбура мозку, що призвели до набряку та набухання речовини головного мозку, набряку м`яких мозкових оболонок спинного мозку та розвитку субдурального крововиливу, які є несумісними із життям, від яких ОСОБА_13 помер на місці.

В судовому засіданні ОСОБА_9 вину свою у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_13 не визнав. Визнав себе винним у настанні смерті потерпілого та пояснив, що не бажав цього, а фатальні наслідки їх з потерпілим суперечки настали через непорозуміння і збіг обставин-в першу чергу через їхнє обоюдне падіння під час бійки. Деталізуючи обставини подій зазначив, що ввечері 05.09.2016 р. він разом з сім`єю приїхав до свого тестя в гості і останній запропонував йому запаркувати автомобіль у дворі будинку по АДРЕСА_2 , де той проживає і для цього відкрив браму. Він заїхав і зупинив свій автомобіль. В цей час на подвір`я вийшов потерпілий і почав сваритись через те, що йому (обвинуваченому) не можна паркувати свій автомобіль у тому місці. З метою уникнення конфлікту він перепаркував автомобіль, однак ОСОБА_13 продовжував заперечувати щодо паркування. Обвинувачений запропонував викликати поліцію. Це було негативно сприйнято Варголою, який наніс йому цілеспрямований удар в обличчя, який супроводжував погрозами та нецензурною лайкою. Після чого він ( ОСОБА_14 ) вийшов на тротуар, де його чекала дружина та діти. Однак ОСОБА_15 окликнув його, щоб він повернувся. Він підійшов до потерпілого та запропонував припинити сварку, у відповідь на що отримав удар в обличчя. Почалася шарпанина, під час якої ОСОБА_15 захватом утримував його за ноги і щоб не втратити рівновагу він схопив його за волосся та утримував на витягнутій руці для того, щоб останній не наносив йому удари. Варгола масою тіла давив на нього і йому доводилось відходити, утримуючи потерпілого. Таким чином вони рухались через вулицю Українську. Перетнувши половину проїзжої частини він (обвинувачений) втратив рівновагу і потягнув механічно Варголу за волосся, у звязку з чим той отримав прискорення та впав на нього. Після падіння ОСОБА_15 на колінах дійшов до тротуару.

Просив вибачення перед потерпілими. Каявся.

В частині матеріальної шкоди позов визнав та повідомив, що відшкодував кошти, витрачені потерпілими на поховання ОСОБА_13 .. Заперечує проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 290000 гривень.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 05 вересня 2016 року її чоловік вийшов на прогулянку із собаками, а коли повернувся, то повідомив, що незнайомий чоловік заїхав на автомобілі до них на подвір`я і припаркував там свій автомобіль. Після цих слів знову вийшов з квартири.

Через 20-30 хвилин у вікно її квартири постукали. Вона виглянула з вікна та побачила скупчення людей. Чула як хтось кричав: «Женя, вставай!»

Заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 на її користь 290000 гривень за завдану моральну шкоду підтримує і просить задовольнити.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що про смерть батька дізнався біля 21 години вечора 05.09.2016 року по телефону.

Витрати на поховання батька в сумі 5571 грн. 78 коп. поніс він. Матеріальна шкода в сумі 5571 гривня 78 копійок йому відшкодована, тому він відмовляється від цивільного позову в цій частині. Просить задовольнити заявлений ним цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 290000 гривень.

Допитаний судом свідок ОСОБА_16 пояснив, що 05.09.2016 року, як працівник управління охорони перебував на чергуванні по своєму маршруту і отримав виклик на вулицю Українська, 55 в м. Чернівці. Коли прибув на місце - бачив автомобіль швидкої медичної допомоги. Медичні працівники надавали допомогу чоловіку, який лежав на тротуарі. Самого конфлікту він не бачив. Обвинуваченого на місці не бачив.

В судовому засіданні, а свідок ОСОБА_17 пояснив, що 05.09.2016 року у вечірній час він йшов по вул. Українській в м. Чернівці. На перехресті вулиць Української і Шевченка з приблизної відстані 150 метрів він побачив бійку між двома чоловіками. Бачив, як обвинувачений, наніс удар ногою по тулубу потерпілого та як накрутив на свою ліву руку волосся потерпілого, а правою рукою бив по обличчю, тулубу. Бійка переміщалася з правої на ліву сторону вулиці Української. При цьому переміщенні потерпілий був нахилений уперед і відповідав ударами на удари. Обвинувачений перестав бити потерпілого, коли останній впав на коліна і уперся на руки. Не бачив, щоб при падінні потерпілий ударився головою об бордюр. Він бачив у потерпілого розсічену бров, рвану сорочку та травмовану руку, гематому на оці і розбитий ніс.

Бачив, як один з тих чоловіків впав. Він підбіг та став розбороняти бійку. Нахилився над тим чоловіком, що впав. У нього було закривавлене обличчя, він хрипів, його дихання змінилось.

Коли відтягував обвинуваченого від потерпілого-поруч знаходився тесть обвинуваченого. Після того як він відтягнув обвинуваченого від потерпілого, обвинувачений наніс несильний удар потерпілому в щелепу. Не бачив, що обвинувачений падав під час бійки.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 05.09.2016 року почув сварку між чоловіками на вулиці і виглянув у вікно, що виходить з його помешкання на вул. Українську в м. Чернівці. Побачив, що біля магазину стоять два чоловіки: обвинувачений і ОСОБА_13 .. Обвинувачений спочатку сіпав потерпілого. Потім він (свідок) побачив, як обвинувачений, тримаючи потерпілого за волосся наносив йому удари по різних частинах тіла і голові. Після цих ударів потерпілий упав на асфальт, ударившись при цьому головою. Він (свідок) вийшов на вулицю і побачив, що потерпілий на колінах і руках ще здолав дистанцію в два метри, а потім ліг на бордюр і не подавав ознак життя. В момент падіння цих осіб потерпілий опинився під обвинуваченим, який впав на потерпілого в положенні обличчям до землі. Він не бачив, щоб ОСОБА_14 добивав потерпілого, коли їх рознімали.

Допитана судом свідок ОСОБА_19 пояснила, що як лікар 05.09.2016 року виїхала на виклик для надання швидкої медичної допомоги людині на вулицю Українську в м. Чернівці у вечірній час. Вже на місці побачила, що потерпілий не подає ознак життя. Вона разом із фельдшером проводили для потерпілого реанімаційні заходи протягом 45-50 хвилин. Застосовували дефібриляцію (8 разів), вентиляцію легенів, непрямий масаж серця, вводили адреналін. Такі заходи не допомогли. У потерпілого бачила пошкодження обличчя.

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що 05.09.2016 року йшов у своїх справах по вул. Українській до вулиці Челюскінців в м. Чернівці і чув здалеку крики двох чоловіків. Більш дорослий чоловік щось кричав про автомобіль. На зустріч йому йшов ОСОБА_17 . Особисто він бійки не бачив. Згодом, коли повертався, то бачив реанімаційні заходи.

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_21 пояснила, що проводила судово-медичне дослідження тіла ОСОБА_13 , здійснювала розтин і експертизу трупа. Зазначила, що його смерть настала від набряку та набухання речовини головного мозку, набряку м`яких мозкових оболонок спинного мозку, як ускладнення вивиху другого шийного хребця з розривом зв`язок, ушкодженням стовбура мозку та розвитком субдурального крововиливу. Ця травма ймовірніше за все настала внаслідок падіння і співударяння головою об твердий тупий предмет. В даному випадку - поверхня дорожнього покриття. Ознак слідів волочіння на тілі ОСОБА_13 не було. Тримання і тяжіння обвинуваченим за волосся ОСОБА_13 не мало значної сили, оскільки застосування значної сили обов`язково спричинило би виривання значної кількості волосся з поверхні голови і відповідно крововиливи на пошкодженій поверхні волосяної ділянки голови, чого під час розтину не спостерігалось. Крім того, зазначила, що малоймовірним є виникнення вивиху шийного хребця від смикання за волосся.

Суд звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснював, що бійку рознімали, а ОСОБА_13 упав на асфальт ударившись головою. Доповнив, що обвинувачений і потерпілий впали разом. Потерпілий після цього падіння знаходився під обвинуваченим. Такі ж покази ОСОБА_18 були ним дані під час слідчого експерименту, відеозапис якого було досліджено в судовому засіданні а свідок ОСОБА_17 пояснював суду, що розбороняв бійку між ОСОБА_9 і ОСОБА_13 . Не вказував про волочіння тіла ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що 05.09.2017 року вийшла із свого помешкання о 20 годині 35 хвилин для того, щоб придбати сигарети. Побачила бійку між чоловіками. Один чоловік тримав іншого за волосся і вільною рукою наносив йому удари по різних частинах тіла і голові. Потім цей же чоловік тягнув потерпілого, якого вона знає як «Женю» - свого сусіда через усю проїжджу частину вулиці Українська в м. Чернівці. Женю тягнули волоком, тобто усією передньою поверхнею свого тіла він контактував із дорожнім покриттям. Нападник настільки сильно тягнув ОСОБА_23 за волосся і смикав його тілом, тримаючи за волосся, що він (нападник) незрозумілим чином змінював положення тіла ОСОБА_13 . Зазначила, що цю бійку ніхто не розбороняв взагалі, а вона спостерігала за нею з приблизної відстані 3-4 кроки. Було темно. Вуличний ліхтар то світив, то вимикався.

Суд критично відноситься до таких показань свідка ОСОБА_22 , оскільки вони суперечать іншим дослідженим в судовому засіданні доказам. Так, зокрема допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт, яка здійснювала розтин і експертизу трупа ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначила, що його смерть настала від перелічених в експертизі ускладнень вивиху другого шийного хребця з розривом зв`язок, ушкодженням стовбура мозку та розвитком субдурального крововиливу. Ця травма ймовірніше за все настала внаслідок падіння і співударяння головою об твердий тупий предмет. В даному випадку - поверхня дорожнього покриття. Ознак волочіння на тілі ОСОБА_13 не було. Тримання і тяжіння обвинуваченим за волосся ОСОБА_13 не мало значної сили, оскільки, за обставин, про які розповідає свідок ОСОБА_22 (перетягування його за волосся через проїжджу частину дороги, викручування тіла і смикання в різні сторони та висаджування в певну позу) обов`язково спричинили би виривання значної кількості волосся з поверхні голови і відповідно крововиливи на пошкодженій поверхні волосяної ділянки голови, чого під час розтину не спостерігалось. Крім того, зазначила, що малоймовірним є виникнення вивиху шийного хребця від смикання за волосся.

Також суд критично відноситься до описаних ОСОБА_24 подій під час слідчого експерименту в частині, коли вона на манекені демонструвала чисельні співударяння лобною частиною голови ОСОБА_13 із бордюром на проїжджій частині вул. Української в м. Чернівці. Вона вказувала, що нападник із силою, тримаючи голову ОСОБА_13 за волосся бив нею об бордюр і кількість цих ударів була великою. Про такі дії ОСОБА_9 свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні не вказувала. Свідок ОСОБА_18 і свідок ОСОБА_17 також не зазначали про подібні дії обвинуваченого.

Такі покази свідка ОСОБА_24 повністю спростовуються висновками судово-медичної експертизи трупа, оскільки судово-медичним експертом не було виявлено тілесних ушкоджень, характерних для неодноразового співударяння лобної поверхні голови ОСОБА_13 із бордюром.

Також судом досліджено протоколи слідчих дій та документи, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

- протокол огляду місця події від 05.09.2016 p., з фото таблицею до протоколу, з якого вбачається що в присутності понятих було оглянуто територію біля буд.57 по вул. Українській та зафіксовано розташування трупа ОСОБА_13 , виявлення та вилучення речей і зразків біологічного походження (т.1. арк.24-35)

*висновок експерта №1444 щодо належності крові ОСОБА_13 групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В (т.1 арк. 42-44);

*протокол огляду речей від 22.12.2016 p., з якого вбачається, що в присутності понятих було оглянуто паперовий конверт, на поверхні якого наявний запис «Чернівецьке ВП 05.-9.2016 р. змив речовини бурого кольору з бруківки біля правої ноги трупу ОСОБА_13 по вул.. Українській 57 при ОМП за фактом вбивства» (т.1 арк. 46);

*протокол огляду місця події від 05.09.2016 p., з якого вбачається що в присутності понятих було оглянуто автомобіль «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , який розташовано на подвір`ї будинку 55 вулиці Української м. Чернівці (т. 1 арк. 47-48);

*висновок судової імунологічної експертизи № 1443, відповідно до якого кров ОСОБА_13 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В і плями бурого кольору на його одязі (шорти, майка) можуть походити від його ж крові (т. 1 арк. 54-56);

*висновок судової цитологічної експертизи № 155, відповідно до якого на зрізах нігтьових пластин з китиць обох рук ОСОБА_13 і у піднігтьовому вмісті виявлено кров людини, яка може походити від нього (Варголи) (т. 1 арк. 60-62);

*лікарське свідоцтво про смерть № 657 від 06.09.2016 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_13 зазначено вивих другого шийного хребця з розривом зв`язок та ушкодженням стовбура мозку (т. 1 арк. 64);

*висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 № 573, відповідно до якого його смерть настала в проміжок часу між 20 та 22 годинами 05.09.2016 року від набряку та набухання речовини головного мозку, набряку м`яких мозкових оболонок спинного мозку, як ускладнення вивиху другого шийного хребця з розривом зв`язок, ушкодженням стовбура мозку та розвитком субдурального крововиливу.

Експертизою виявлено наступні тілесні ушкодження:

рана точкового характеру з синцем довкола, розташована на передній

поверхні ліктьового згину зліва;

перелом тіла грудини на рівні 2-го міжребір`я з крапковими слабо

вираженими крововиливами в оточуючі мякі тканини;

перелом 4-6-го ребер зліва по пригру динній лінії з крапковими слабо

вираженими крововиливами довкола в оточуючі м`які тканини. Вказані

тілесні ушкодження виникли в агональному періоді, цілком можливо

внаслідок проведення реанімаційних заходів-внутрішньої ін`єкції та

непрямого масажу серця. ( Висновок експерта у цій частині співпадає з

показами, що дала в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 )

Синці:

на нижній повіці правого ока з переходом на ви лицеву ділянку справа; на

дистальній фаланзі 4-го пальця лівої китиці під нігтьовою пластинкою; на

дистальній фаланзі 5-го пальця лівої китиці під нігтьовою пластинкою; на

дистальній фаланзі 4-го пальця правої китиці під нігтьовою пластинкою; на

дистальній фаланзі 2-го пальця правої китиці по тильній поверхні; на передній поверхні верхньої третини лівої гомілки.

Садна:

на лобній ділянці зліва, на щоці справа; в проекції надбрівної дуги зліва; на переніссі дещо справа; на дистальній фаланзі 3-го пальця лівої китиці по тильній поверхні; на тильній поверхні правої китиці у кількості 2-х; на передній поверхні лівого колінного згину у кількості 5-ти; на передній поверхні середньої третини лівої гомілки; на передньо-внутрішній поверхні нижньої третини лівої гомілки; на передній поверхні правого колінного згину з переходом на верхню третину правої гомілки; на передній поверхні середньої третини правої гомілки у кількості 3-х; на передній поверхні нижньої третини правої гомілки.

Крововиливи в м`які тканини в проекції 11-12-го ребер між прихребетною та лопатковою лініями зліва; в м"які тканини в проекції 11-12-го ребер між прихребетною та лопатковою лініями справа; в м`які тканини поперекового відділу хребта; в навколо ниркову жирову клітковину з обох сторін. Описані синці, садна і крововиливи виникли незадовго до моменту настання смерті від дії твердих тупих предметів або при ударах об такі, відносяться до легких тілесних ушкоджень та в будь-якому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті не перебувають.

Крововилив у м`які тканини по передній поверхні тіла 2-го шийного хребця; крововиливи у м`які тканини голови з боку внутрішньої їх поверхні, розташовані на лобній ділянці голови зліва; на скроневій ділянці справа; крововилив в скроневий м`яз;

субдуральний крововилив на рівні 1-2-го шийних хребців; вогнищеві крововиливи в речовині стовбура мозку в проекції 1-2-го шийних хребців;

паталогічна рухливість між 1-м та 2-м шийними хребцями у зв`язку з ушкодженням зв`язкового апарату, а саме: розрив передньої повздовжньої зв`язки з крововиливами довкола; надрив хрестоподібної зв`язки атланта з крововиливами довкола виникли відносно незадовго до моменту настання смерті, одне вслід за одним, від дії тупих твердих предметів або ударів об такі і за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті (т. 1 арк.66-69);

- висновок додаткової судово-медичної експертизи №573 Д, де зазначено, що зазначені крововиливи, що знаходяться у причинному зв`язку із фактом настання смерті ОСОБА_13 виникли також від не менш як одноразової дії тупих твердих предметів або ударів об такі, цілком можливо внаслідок падіння з положення стоячи з наданням тілу прискорення з подальшим співударянням головою з бетонним бордюром (виступами площадки) (т. 1 арк.78)

Беручи до уваги характер, кількість та локалізацію тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_13 можна припустити, що нападник і потерпілий в момент нанесення тілесних ушкоджень знаходились у динамічному русі, удари наносились з різних напрямків, один за іншим, положення та взаєморозташування чоловіків змінювались; наступний висновок додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 продублював попередні (т. 1 арк.87); висновок судової імунологічної експертизи № 1442, відповідно до якого на сорочці ОСОБА_9 виявлено кров людини, і враховуючи її властивості вказана кров походить від ОСОБА_13 (т.1 арк. 105-108); відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1305 екс при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження:

-1.1. Садна : в ділянці лівої щоки; на передній поверхні лівого колінного суглобу в кількості 2-х; група на тильній поверхні лівої китиці.

Синці: в кількості 2-х на задній поверхні правого плеча в нижній третині.

-1.2. Рана забійна в ділянці зовнішнього кінця лівої бровної дуги.

-1.3. Закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці.

Тілесні ушкодження вказані у п. 1.1. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Тілесне ушкодження вказане у п. 1.2. відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Тілесне ушкодження вказане у п. 1.З. відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таке, що призвело до довготривалого розладу здоров`я.

Всі перелічені тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як восьмикратної травмуючої дії твердих тупих предметів або ударів об такі, можливо внаслідок нанесення ударів кулаками, обутими ногами, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в постанові.

Беручи до уваги характер, кількість та локалізацію даних тілесних ушкоджень, експерт вважає малоймовірним їх виникнення внаслідок падіння з положення стоячи (т. 1 арк. 322).

Даючи оцінку кваліфікації дій обвинуваченого стороною обвинувачення, колегія суддів приходить до наступного.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Головною кваліфікуючою ознакою ст. 115 КК України є умисел на противоправне заподіяння смерті іншій людині, коли винна особа передбачає настання смерті та бажає цього або коли винна особа не бажає таких наслідків, але свідомо їх припускає.

Вивчивши та проаналізувавши покази обвинуваченого, свідків, дослідивши інші матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у підсудного не було а ні прямого, а ні побічного умислу на позбавлення життя ОСОБА_13 .

Суд вважає, що мотивом вчинення злочину є раптово виниклі неприязні стосунки, оскільки між ОСОБА_9 і ОСОБА_13 05.09.2016 року відбувалася бійка, яка виникла у звязку з паркуванням автомобіля ОСОБА_14 у дворі будинку, де проживав ОСОБА_15 . Дана обставина була сприйнята Варголою негативно. З метою уникнення конфлікту обвинувачений перепаркував автомобіль, однак ОСОБА_13 все ж заперечував щодо паркування та спровокував сварку з цього приводу.

При цьому, судячи з пояснень свідків, обвинуваченого і висновків судово-медичних експертиз під час цієї бійки удари один від одного зазнавали обидва. Під час цієї бійки мала місце шарпанина, що призвела до обоюдного падіння як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_9 . При цьому падінні ОСОБА_13 впав разом з ОСОБА_9 , та таке падіння не навмисно було прискорене масою тіла обвинуваченого, оскільки останній саме в цю мить падав разом із ОСОБА_13 .

Даних про те, що ОСОБА_9 мав на меті умисне вбивство ОСОБА_13 як органом досудового розслідувань, так і в судовому засіданні не здобуто.

Про відсутність як прямого так і непрямого умислу у обвинуваченого на вчинення умисного вбивства свідчать його дії, зокрема: ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_13 , які, відповідно до висновку судово-медичного експерта не перебували у причинному зв`язку із фактом настання смерті ОСОБА_13 . Аналізуючи зміст судово-медичної експертизи, удари, які наносив ОСОБА_9 спричинили ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження.

При цьому у висновку експерта зазначається, що у ОСОБА_9 виявлені легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які виникли в результаті не менш як восьмикратної травмуючої дії твердих тупих предметів або ударів об такі, можливо внаслідок нанесення ударів кулаками, обутими ногами, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в постанові.

Наявність зазначених тілесних ушкоджень у обвинуваченого свідчить про наявність протиправних дій як з боку ОСОБА_9 так і з боку ОСОБА_13 .

При цьому суд враховує що під час бійки ОСОБА_9 і ОСОБА_13 наносили один одному удари спонтанно, один за іншим, положення та взаєморозташування чоловіків змінювались. Ззазначені дії жодним з них не планувались, що свідчить про відсутність умислу в діях ОСОБА_9 на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 . Також про відсутність умислу в діях обвинуваченого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 вказує те, що смерть останнього настала не від безпосереднього цілеспрямованого удару в життєво важливі органи, а внаслідок тілесних ушкоджень, що були отримані під час падіння.

Оцінюючи форму вини як необережність, необхідно визначити вид необережності - злочинну самовпевненість або злочинну недбалість, ознаки яких закріплені у ст. 25 КК України. Відповідно до пункту 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року N 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок злочинної самовпевненості як форми необережності необхідно відмежовувати від учинення цих діянь із непрямим умислом (коли винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якість, конкретні обставини, які могли б їх відвернути), а вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок злочинної недбалості - від невинного заподіяння шкоди (коли особа не передбачала настання відповідних наслідків, не повинна була і (або) не могла їх передбачати).

Так, тілесне ушкодження, внаслідок ускладнень від якого настала смерть ОСОБА_13 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи та пояснень судово-медичного експерта, ймовірніше за все, було отримано через падіння від поштовху ОСОБА_9 , який не передбачав та не міг передбачити настання таких тяжких наслідків.

Даних, які б спростовували такий висновок суду надано не було та не здобуто в ході судового розгляду.

Суд зауважує, що окремо тільки волочіння ОСОБА_13 за волосся не могло призвести до вивиху другого шийного хребця останнього з розривом зв`язок, ушкодженням стовбура мозку та розвитком субдурального крововиливу.

Відповідно до пункту 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи, у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Отже, визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя ОСОБА_13 , як злочинну недбалість, колегія суддів виходить з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій обвинуваченого, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, локалізації тілесних ушкоджень.

При цьому колегія суддів керується і принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Відповідно до ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, він проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При цьому положеннями частини третьої статті передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення й захисту прав людини та її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин суд приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст.115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.

Проаналізувавши та давши оцінку показам обвинуваченого та свідків, дослідивши наявні докази, враховуючи сукупність всіх обставин вчиненого діяння, характер і локалізацію нанесених ударів, поведінку потерпілого, що передувала події, колегія суддів не вбачає в діях ОСОБА_9 прямого чи непрямого умислу на позбавлення життя ОСОБА_13 та приходить до висновку, що в його діях наявні ознаки злочину, передбаченого ст.119 ч. 1 КК України, а саме вбивство, вчинене через необережність, оскільки він не передбачав можливості настання смерті ОСОБА_13 , хоча повинен би був це передбачити.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те, що, згідно ст.12 КК України, злочин, передбачений ст. 119 ч.1 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, має на утриманні одну малолітню та одну неповнолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання і по місцю роботи, щиро розкаявся у вчиненні злочину, добровільно відшкодував кошти на поховання

Крім того, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин внаслідок провокативної поведінки потерпілого, через яку перебував у стресовому стані.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлено.

При обранні міри покарання суд враховує також наступне.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненному злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілих осіб, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому покарання в межах санкції статті 119 ч. 1 КК України.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Також, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_9 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.
Таку міру суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_9 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Також для визначення і зарахування строку попереднього увязнення ОСОБА_9 , суд застосовує правила ст. 72 ч. 5 КК України.

Щодо заявлених цивільних позовів потерпілих у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з вимогою про відшкодування 5571,78 грн. матеріальної шкоди, однак в ході судового розгляду відмовився від заявлених вимог у цій частині у зв`зку з відкодуванням обинуваченим цих коштів.

Дана відмова була прийнята судом.

Крім того потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_6 звернулися до суду з вимогами про відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі по 290000 гривень кожному. Посилалися на те, що внаслідок вбивства ОСОБА_13 вони втратили чоловіка та батька, при цьому відчули нестерпний біль від втрати близької людини. Неправомірними діями ОСОБА_9 їм було завдано моральних страждань, які полягають у завданих душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо близького родича, моральних та фізичних стражданнях, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв`язків. Вони втратили впевненість у подальшій безпеці та цілісності.

Розглядаючи долучені до матеріалів обвинувального акту цивільні позови потерпілих, колегія суддів зауважує, що у відповідності до ч.4 ст.128 КПК України форма та зміст позовної заяви, поданої у кримінальному провадженні, повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Вимоги до позовної заяви в порядку цивільного судочинства визначені ст.119 ЦПК України. Зокрема, позовна заява подається у письмовій формі та повинна містити виклад необхідних обставин. Позовна заява підписується позивачем із зазначенням дати її подання. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, розміри ставок та підстави звільнення від його сплати визначені Законом України «Про судовий збір».

Зокрема, згідно статті другої Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пільги щодо сплати судового збору визначені ст.5 Закону. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, будь-яких пільг під час розгляду судом позовних вимог про стягнення моральної шкоди не передбачено, а тому у даному випадку під час подання позовів про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підлягав сплаті судовий збір у розмірі п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Разом із тим, до матеріалів позовних заяв не було долучено будь-яких доказів сплати позивачами судового збору.

Тому, на підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позови ОСОБА_7 і ОСОБА_6 слід залишити без розгляду. Одночасно колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачам їх право на звернення до суду з порядку цивільного судочинства.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України та за його вчинення призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 02 години 05 хвилин 06 вересня 2016 року із зарахуванням строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу обвинуваченому ОСОБА_9 залишити обрану - тримання під вартою в Чернівецькому слідчому ізоляторі ВДДУ ПВП України в Чернівецькій області.

Речові докази:

-матерчасту кепку «Аdidas» та тапочки « summer», шорти та майку. що належали ОСОБА_13 повернути потерпілим;

-упакований в паперовий конверт змив речовини бурого кольору, зрізи нігтів з китиць рук ОСОБА_13 , змиви з обох рук обвинуваченого ОСОБА_9 , зрізи нігтів з обох його рук, зразок крові ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили знищити;

-сорочку та взуття ОСОБА_9 , що упаковані в картонну коробку, після набрання вироком законної сили повернути обвинуваченому.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши позивачам право на звернення до суду з порядку цивільного судочинства

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2