н/п 1-кп/766/2308/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2017 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 17.05.2016 року за №0000084, за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новокантакузівка Доманівського району Миколаївської області, українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2003 р.н., військовозобов`язаний, фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдат, не є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у військові частині НОМЕР_1 , на посаді стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти цієї ж частини, 30 червня 2015 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України, що розташовується по АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду та, як наслідок, ухилявся від військової служби до жовтня 2016 року.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорив, розкаявся. Дав суду показання про те, що дійсно проходив військову службу за мобілізацією на посаді стрільця у військовій частині, розташованій у АДРЕСА_2 . Обов`язки, які були покладені на нього у зв`язку з цим, йому були достовірно відомі. Проте, через необхідність догляду за хворим братом, у червні 2015 року самовільно залишив місце служби, усвідомлюючи, що не мав права цього робити без дозволу керівництва частини, та поїхав додому, де був до жовтня 2016 року. Зазначив, що в той період часу йому телефонували з військової частини, про що йому достовірно було відомо, але на телефонні дзвінки він не відповідав.

Оскільки обвинувачений визнав свою провину, фактичні обставини справи не оспорює і, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів в добровільності його позиції немає, суд, з врахуванням думки учасників судового розгляду, визнав відповідно до ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів у справі.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, сім`ю, на утриманні неповнолітню дитину, за матеріалами справи характеризується фактично посередньо, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, злочин вчинив вперше. Обставинами, які пом`якшують покарання, визнає повне визнання вини, щире каяття, яке виразилося у тому, що в судовому засіданні обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого та намір не вчиняти подібних дій у майбутньому, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин (хвороба брата). Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному у санкції ч. 3 ст. 408 КК України, та визнати разом з цим за можливе звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням, що, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, у зв`язку із застосуванням до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України в редакції Закону України №1254-6 від 14.04.2009 року, яка була чинною на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому дій.

Заходи забезпечення кримінального провадження у даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 373 - 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України №1254-6 від 14.04.2009 року) обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції (органів пробації), повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (органи пробації) про зміну місця проживання, роботи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1