АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/602/17 Справа № 199/7485/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002573 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року,ухвалений стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Хортишове, Волинської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
05 грудня 2014 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України, ст.ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у вигляді3 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.12.2014 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 років та 3 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання та затримання ОСОБА_8 .
Стягнуто з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру у розмірі 880 гривень 40 копійок.
Вирішено долю речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлений час, перебуваючи на ж/м Сонячний у м.Дніпрі, у незнайомої особи за грошові кошти, незаконно придбав без мети збуту 1, 4828 г особливо небезпечного наркотичного засобу опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху вагу складає 0,0283 г, який незаконно зберігав без мети збуту до свого затримання та вилучення робітниками поліції -22.08.2016 року у період часу з 16-30 до 16-55 годин на перехресті біля будинку № 6 по вул. Прогресивній у м.Дніпрі.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, вважати засудженим ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2014 у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 1 місяць та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. В іншій частині вирок залишити без змін.

На його думку, вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки відповідно до вимог ст. 69-1 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 6-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд дійшов висновку, що у обвинуваченого ОСОБА_8 є обставини, які пом`якшують його покарання, а саме: визнання повністю обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Проте, суд першої інстанції, всупереч зазначеним вимогам, призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання та призначити йому більш м?яке покарання. На його думку, суд призначив йому надто суворе покарання, не врахував, що він є учасником ліквідації ЧАЕС, має на утриманні малолітню дитину, яка мешкає з його матір?ю, має неофіційну роботу, вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, допомагав органам досудового розслідування при розслідуванні злочину для з?ясування всіх обставин, дав правдиві показання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, захисника обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги ОСОБА_8 та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч.1 ст.309 КК України колегією суддів не перевіряються, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржуються.

Доводи сторони обвинувачення щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, передбаченими ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Статтею 69-1 КК України, що міститься у цій частині вказаного Кодексу, встановлено, що за наявності передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 цього ж Кодексу обставин, які пом`якшують покарання (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди), відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Із мотивувальної частини вироку вбачається, що наявні обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а саме: щире каяття, активне сприяв розкриттю злочину. Судом враховано тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Отже, за вказаних обставин суд першої інстанції мав призначити покарання ОСОБА_8 з дотриманням положень ст. 69-1 КК України. Між тим, цього зроблено не було, адже покарання за ч. 1 ст. 309 КК України суд призначив у виді позбавлення волі на строк 3 роки, тобто у розмірі, який перевищує дві третини його максимального строку (два роки позбавлення волі).

Стосовно доводів обвинуваченого про призначення йому більш м?якого покарання, оскільки суд призначив йому надто суворе покарання, не врахував, що він є учасником ліквідації ЧАЕС, має на утриманні малолітню дитину, яка мешкає з його матір?ю, має неофіційну роботу, вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, допомагав органам досудового розслідування при розслідуванні злочину для з?ясування всіх обставин, дав правдиві показання, колегія суддів вважає слушними з огляду на наступне.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняту та непогашену судимість, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає зміні відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що вплинуло на призначення більш суворого покарання, ніж це передбачено КК України, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2014 у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 1 місяць та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :