Справа №345/830/16-к
Провадження № 1-кп/345/23/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.05.2017 року м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голинь Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, українця, розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей та співмешканку, раніше не судимого, громадянина України, за ч.1 ст. 164 КК України, -
ОСОБА_5 обвинувачується в злісному ухиленні від сплати встановлених за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Органом досудового розслідування встановлено, що згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.11.2012 року ОСОБА_5 повинен сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання своєї дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по 400 гривень щомісячно, починаючи з 05.11.2012 року і до повноліття дитини.
В період з 12.10.2015 року по 25.12.2015 року ОСОБА_5 працював торгівельним представником у ТзОВ «Тема-Станіслав» та отримав загальний дохід в сумі 6498,33 гривні. Однак злісно ухилився від сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 . Внаслідок цього виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка згідно розрахунку, складеного відділом Державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції, станом на 01.03.2016 року становила 8400 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав та показав, що невчасно сплачував аліменти, оскільки в нього народилася друга дитина, а матір дитини була онкохворою, а тому всі зароблені ним кошти витрачав на лікування нової дружини та утримання дитини. По мірі можливості він намагався сплачувати кошти також на утримання дочки ОСОБА_8 . Також пояснив, що частково погасив існуючу заборгованість. Просить виправдати його.
Потерпіла ОСОБА_4 пояснила в судовому засіданні, що ОСОБА_5 ухилявся від сплати аліментів. Просить суворо його покарати.
Свідок ОСОБА_9 (співмешканка ОСОБА_5 ) пояснила суду, що ОСОБА_5 не сплачував вчасно аліменти, оскільки в них народилася дитина, а також на той час в неї була онкологічна хвороба, тому всі кошти обвинувачений витрачав на її лікування та утримання новонародженої дитини.
Допитаний в судовому засіданні свідок - головний державний виконавець відділу ДВС Калуського МРУЮ ОСОБА_10 показала, що в неї на виконанні перебували виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 . Кілька раз розмір аліментів, який підлягав до стягнення з обвинуваченого, змінювався, а тому виконавчі листи поверталися стягувану без виконання. В процесі виконання нею було встановлено, що ОСОБА_5 працює у ТзОВ «Тема-Станіслав» та направлено виконавчий лист для виконання на дане підприємство. Оскільки обвинувачений працював на вказаному підприємстві коротких період, тому виконавчий лист був повернутий без виконання та знову направлений нею в центр зайнятості для примусового виконання, де з ОСОБА_5 стягувалися кошти. Окрім того, ОСОБА_5 у період здійснення нею примусового виконання добровільно сплачував кошти в розмірі 100-200 гривень.
Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.11.2012 року було вирішено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 400 гривень щомісячно (а.с. 73). На виконання даного рішення був виданий виконавчий лист № 0908/5949/2012, який був звернений до виконання та повернутий без виконання за заявою стягувачки (а.с. 74).
З розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому документу № 0908/5949/12 від 14.11.2012 року, складеного відділом Державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції, станом на 01.03.2016 року , вбачається, що ОСОБА_5 добровільно сплачував кошти, незважаючи на те, що виконавчий лист перебував на примусовому виконанні.
Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.
Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.
У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.
Однак, в судовому засіданні не здобуто доказів вжиття державним виконавцем всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для виконання ОСОБА_5 судового рішення про сплату аліментів, а саме не надано жодних доказів злісного невиконання ОСОБА_5 рішення суду та наявності в нього реальної можливості його виконати.
Також судом не здобуто доказів злісного ухилення, а саме тривалого, систематичного, тривалого і наполегливого ухилення від сплати аліментів, оскільки це спростовується матеріалами справи, а також фактом добровільної сплати аліментів на утримання дитини.
В суді обвинувачений ОСОБА_5 дав покази, згідно яких він був матеріально неспроможний виконати рішення суду.
Стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_5 дійсно злісно ухилявся від виконання своїх зобов`язань по сплаті аліментів на утримання дочки, навмисно не виконав рішення суду та мав реальну можливість його виконати.
Виходячи з диспозиції ч.1 ст. 164 КК України відповідальність за вказаною статтею настає лише у випадках злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Винний, якому необхідно виконувати судове рішення, усвідомлює характер своїх обов`язків, але не виконує цього рішення за наявності можливості виконати його або перешкоджає такому виконанню.
В даному випадку ОСОБА_5 в зв`язку із неможливістю виконання рішення суду по причині складнощів фінансового характеру, не виконав в повній мірі рішення суду про сплату аліментів на утримання дитини. Стороною обвинувачення не доведено наявність в обвинуваченого прямого умислу.
При цьому, факт навмисного невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 судового рішення також спростовується тою обставиною, що він в міру своїх можливостей добровільно сплачував аліменти. Дана обставина виключає наявність в нього прямого умислу, а також відповідно тривалого, систематичного та наполегливого ухилення від виконання свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, що підтверджується розрахунками заборгованості по сплаті аліментів, які надані відділом ДВС Калуського МРУЮ.
Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Доведення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим покладається на сторону обвинувачення. Адже ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому сторона обвинувачення зобов`язана доводити винуватість особи поза розумним сумнівом як у вчиненні кримінального проступку, так і у вчиненні злочину. Якщо сторона обвинувачення не доведе вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим - судом ухвалюється виправдувальний вирок.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Таким чином суд, проаналізувавши надані в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутній прямий умисел направлений на невиконання судового рішення та злісне ухилення від сплати встановленим рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тому його слід визнати невинним і виправдати у зв`язку з недоведеністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України визнати невинуватим і виправдати у зв`язку з недоведеністю в діянні складу злочину.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 30 днів з часу проголошення.

Суддя