Справа №560/1223/16-к
Провадження №1-кп/560/8/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинувачених: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000587 від 15 жовтня 2016 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючої, незаміжньої, раніше не судимої,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
15 жовтня 2016 року приблизно о 16 год., ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_4 , пройшли на неогороджену територію Дубровицького КП «По птахівництву», за адресою м. Дубровиця, вул. Миру 198, власником якого є ОСОБА_6 , вийнявши із пакета, який був при них, металеві предмети для злому вхідних до приміщення дверей, почали відламувати частину дерев`яних дверей для проникнення всередину приміщення та викрадення чорних і кольорових металів, однак не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки під час злому дверей на місці злочину їх виявили та зупинили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Будучи допитаною в ході судового розгляду в якості обвинуваченої ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України визнала повністю, щиро розкаялася та дала суду показання, які повністю підтверджують встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину, додатково пояснила, що дійсно у жовтні 2016 року вона та ОСОБА_5 вирішили проникнути на територію КП "По птахівництву" та викрасти звідти металобрухт. Знаходячись на території підприємства, вони почали ламати двері, щоб проникнути всередину будівлі, але в той момент з`явився син власника підприємства, який викликав працівників поліції. Просила суд суворо не карати, погоджуючись з думкою прокурора щодо міри покарання.
Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, які повністю підтверджують встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину, додатково пояснив, що у жовтні 2016 року він разом із ОСОБА_4 маючи на меті викрасти брухт чорних і кольорових металів, проникли на територію КП "По птахівництву", але коли почали ламати вхідні двері, то з`явився син власника підприємства, який згодом викликав працівників поліції.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 15 жовтня 2016 року йому зателефонували на мобільний телефон його син ОСОБА_7 , який повідомив, що на території його підпримства під час ламання дверей будівлі підприємства, затримано двох людей, які хотіли викрасти звідти металеві вироби. При обранні міри покарання погоджується з думкою прокурора.
Оскільки обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали себе винними, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинувачених, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують осіб обвинувачених.
З урахуванням викладеного, суд встановив, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого діяння, що виразилось у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб та поєднаного з проникненням у інше приміщення, доведена повністю, а тому суд кваліфікує їх дії за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали себе винними, відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином.
Характеризуючи особу обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує те, що вони раніше не судимі, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебувають, за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, ОСОБА_5 характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що визначені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує також те, що сама по собі тяжкість інкримінованого злочину, при відсутності інших об`єктивних та суб`єктивних обставин, які в сукупності не створюють обґрунтованої впевненості судді в обов`язковій ізоляції обвинувачених від суспільства, необхідності обрання обвинуваченим більш тяжкого виду покарання, не може свідчити за їх беззастережним обранням, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
А тому суд вважає, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинувачених істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочину та суттєво впливають на призначення покарання.
Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин та характеристики за місцем проживання. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачені повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаялися та надали показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ними кримінального правопорушення, які були логічними і послідовними, що свідчить про їх небайдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, судом враховується думка потерпілого щодо виду та міри покарання обвинуваченим, який не наполягав на їх суворості та ізоляції від суспільства, а тому враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України. Одночасно суд прийшов до висновку, що обвинувачені не становлять небезпеки для суспільства та про можливість звільнення їх від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України з покладенням на них обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості вчиненого та особам обвинувачених
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальних витрат на залучення експертів немає.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і призначити їй покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та періодично з`являтися для реєстрації до зазначеного органу.

Іспитовий строк засудженій обчислювати з моменту проголошення вироку.
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та періодично з`являтися для реєстрації до зазначеного органу.

Іспитовий строк засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази: металевий розвідний ключ, металеві тиски, кухонний ніж, 4 гайкові ключі, плоскогубці та білий поліпропіленовий мішок - знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя: підпис.
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1 .