Номер провадження: 11-кп/785/110/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України,

встановила:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , гр-нин України, українець, освіта середня, не одружений, не працює, раніше судимий :
-29.01.2007 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч. 3. 187 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-09.08.2013 року Київським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України строком на 1 рік;
-21.12.2015 року Малиновським райсудом м. Одеси за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України до обмеження волі строком на 2 роки;
-21.06.2016 року Київським райсудом м. Одеси за ст. 185 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до обмеження волі строком на 3 роки
засуджений за ст. 15 ч. 2. 185 ч.2 КК України до арешту строком на 4 місяці.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання у вигляді арешту більш суворим, призначеним вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2016 року у вигляді обмеження волі строком на три роки, остаточно призначене покарання у вигляді обмеження волі строком на три роки.

ОСОБА_7 засуджений за те, що він, повторно, 15.11.2015 року, приблизно о 12 годині 50 хвилин, знаходячись на третьому поверсі сьомого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистої наживи та з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом перекусу плоскогубцями тросу велосипедного замку, таємно викрав велосипед марки «COMANCHE» бежевого кольору, вартістю 820 гривень, який належить ОСОБА_8 , однак даний злочин не зміг довести до кінця по незалежним від його волі причинам, так як був затриманий мешканцями вказаного будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не заперечуючи проти доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, стверджує, що при призначенні покарання суд припустився істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону та неправильно призначив покарання.
Так обвинувачений вказує, що суд не врахував, що раніше він був двічі засуджений і до вироків кожен раз тримався по 60 діб під домашнім арештом, в зв`язку з чим строк його покарання необхідно перерахувати.
Також обвинувачений просить прийняти до уваги те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дочка.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати з кримінальних справ приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним в замаху на таємне викрадення чужого майна, скоєним повторно.

Також з матеріалів справи вбачається, що, оскільки в судовому засіданні жоден з учасників судового розгляду не заперечував проти фактичних обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, при обставинах викладених в обвинувальному акті, то, за згодою всіх учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин, які ніким із учасників процесу не оспорюються, та провів судовий розгляд у порядку ст. 349 ч.3 КПК України.
За таких обставин суд першої інстанції, допитав обвинуваченого ОСОБА_7 та дослідивши в судовому засіданні докази, які є в матеріалах справи, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочину правильним.
Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/ вчинений повторно.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, повністю визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, а також добровільно повністю відшкодував потерпілому спричинену матеріальну та моральну шкоду.
Також суд першої інстанції врахував посередню характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_7 з місця проживання, наявність на утриманні малолітньої доньки 2009 р.н , а також ті обставини, що ні в ході досудового слідства, як то вказано в обвинувальному акті, ні в ході судового розгляду справи, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, встановлено не було.
За таких обставин суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді арешту.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом неправомірно не було тримання його під домашнім арештом за час проведення досудового слідства по іншим кримінальним провадженням, то апеляційний суд вважає наведені доводи необґрунтованими, виходячи з того, що згідно ч. 5 ст. 72 КК України перерахуванню підлягає строк тримання обвинуваченого під час попереднього ув`язнення під вартою, а не під домашнім арештом.
За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для змінення або скасування вироку суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2016 року у відношенні ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена у Вищій Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_4
Копія в ОСОБА_2