АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю учасників судового провадження:
при секретарі ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000058 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 07.09.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, підприємець, освіта середня, раніше не судимого;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , освіта середня, непрацюючого, раніше судимого: вироком Путильського районного суду від 12.06.2014 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання із випробуванням із іспитовим терміном 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 визнано винними за ч.2 ст.296 КК України та засуджено їх до покарання: ОСОБА_9 - у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування призначеного покарання, застосувавши іспитовий термін - один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_10 засуджено до покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування призначеного покарання, застосувавши іспитовий термін - один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Кримінальне провадження №11-кп/794/11/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_11
Категорія ст.296 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1
На підставі ст. 71, ст.78 КК України із врахуванням невідбутого покарання за вироком Путильського районного суду від 12 червня 2014 року за ст. 185 ч.3 КК України, за яким йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком три роки, шляхом складання вироків та часткового складання покарань, остаточну міру покарання визначено у виді чотирьох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_7 , обрану під час досудового слідства у виді домашнього арешту, залишено до вступу вироку в законну силу.

Згідно вироку суду, 29 березня 2016 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, о 23 годині, знаходячись в приміщенні Путильської ЦРЛ, здійснили злісне хуліганство, тобто, грубо порушили громадський порядок, зневажаючи нормами моральності та духовності, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке продовжувалось протягом тривалого часу та вперто не припинялось, під час якого порушили особистий спокій на нормальний відпочинок хворих лікарні та налагоджену роботу медичного персоналу, фактично зупинивши функціонування даного медичного закладу. При цьому побили працівників даного медичного закладу лікарів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які намагались припинити хуліганські дії. При цьому ОСОБА_13 було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він просить вирок районного суду скасувати, як незаконний і необґрунтований, ухвалити новий, яким виправдати його у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. При цьому вказує, що даного злочину не вчиняв, а лише був присутнім під час конфлікту.
Від інших учасників судового провадження апеляцій не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив залишити подану апеляцію без задоволення, а вирок суду без зміни, вислухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченому право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

В ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження було встановлено, що 29.03.2016 року, о 23.00 годині ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні Путильської ЦРЛ, грубо порушили громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, із особливою зухвалістю, яке продовжувалось протягом тривалого часу аж до приїзду працівників поліції, під час якого порушили особистий спокій на нормальний відпочинок хворих лікарні та налагоджену роботу медичного персоналу, фактично зупинивши функціонування даного медичного закладу, побили працівників даного медичного закладу лікарів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які намагались припинити хуліганські дії, внаслідок чого ОСОБА_13 було спричинено легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненою групою осіб, повністю доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом і їм дана вірна юридична оцінка.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , вона повністю доведена наступним.
У судовому засіданні суду 1 інстанції обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вину у скоєному злочині визнали в повному обсязі та показали, що дійсно спільно із ОСОБА_7 перебували 29.03.16р. в приміщенні Путильської ЦРЛ та в ході непорозуміння із медичним персоналом, зокрема медичними сестрами на приймальному покої між ними та двома лікарями ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у них виникла суперечка, яка переросла в бійку у ході якої вони штовхалися із лікарями та нанесли їм тілесні ушкодження. Один із лікарів від тілесних ушкоджень, упав на землю. Вони всі перебували в стані алкогольного сп`яніння, а даний конфлікт тривав аж до приїзду працівників поліції.

Із показань потерпілого ОСОБА_13 в суді 1 та апеляційної інстанції вбачається, що 29.03.2016 р. біля 23.00 год. він чергував у лікарні та перебував у приміщенні ординаторської, коли з боку приймального відділення почув крики та нецензурну лайку, погрози фізичною розправою в сторону медичного персоналу. Він вийшов у коридор і побачив трьох молодих хлопців. Вони були в стані алкогольного сп`яніння і висловлювались нецензурно на адресу лікаря ОСОБА_12 та медичної сестри ОСОБА_14 . Він, не вступаючи в конфлікт, з приймального відділення зателефонував до поліції. Після цього вийшов у коридор, і повідомив, що викликав працівників поліції. Тоді хлопці накинулись на нього, обзивали нецензурними словами, погрожували фізичною розправою. Він та медичний персонал вимагали припинити хуліганські дії, однак вони продовжували їх вчиняти, тоді він пішов повторно телефонувати в поліцію, але в цей час забігла ОСОБА_14 і повідомила, що вбивають ОСОБА_12 . Він вибіг в коридор і побачив, що хлопці оточили ОСОБА_12 і один з них замахнувся кулаком йому в потилицю, на що він схопив за цю руку і відштовхнув хлопця в сторону. Всі троє накинулись на ОСОБА_12 і наносили йому удари по всьому тілу. Коли він відтягнув ОСОБА_7 від ОСОБА_12 , то ОСОБА_7 лівою рукою, один раз вдарив його в область верхньої щелепи справа, від чого він впав на підлогу. У той час ОСОБА_12 крикнув: «Що ж ви б`єте людей в білих халатах», після чого санітарка підійшла до нього і допомогла підвестись і завела в приймальне відділення. Вказані дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 продовжувались до прибуття працівників поліції. Інцидент тривав приблизно хвилин з 20-30. Громадський порядок у лікарні був порушений, оскільки все відбувалось у час тиші та відпочинку хворих, обвинувачені висловлювались нецензурною лайкою, медперсонал намагався їх заспокоїти, так як поряд була палата реанімаційного відділення із хворими. За медичною допомогою вказані хлопці не зверталися та на болі не скаржилися.

Аналогічні показання в суді 1 та апеляційної інстанції дав потерпілий ОСОБА_12 , додавши, що під час його чергування його покликала чергова медсестра, оскільки троє хлопців, які зайшли у приймальне відділення, вели себе зухвало та агресивно і перебували, за зовнішніми ознаками, в стані алкогольного сп`яніння. Коли він вийшов у коридор, всі хлопці накинулись на нього та почали штовхати його. В цей час підійшов ОСОБА_13 і вони накинулись на останнього. Йому видимих тілесних ушкоджень не було спричинено. Інцидент закінчився, коли прибули працівники поліції. За медичною допомогою вказані хлопці не зверталися та на болі не скаржилися.

У судовому засіданні суду 1 інстанції свідок ОСОБА_14 - медсестра приймального відділення, показала, що 29.03.2016 р. вона перебувала на чергуванні у приймальному відділенні. Біля 23-24 год. вона почула, що медична сестра ОСОБА_15 з кимось розмовляє в коридорі. Вийшовши в коридор, вона побачила трьох незнайомих хлопців, які на вигляд, були в нетверезому стані. В цей час вона викликала чергового лікаря ОСОБА_12 . Коли лікар зайшов у відділення, один з хлопців накинувся на нього з нецензурною лайкою. Тоді ОСОБА_12 вийшов із хлопцями в коридор і там про щось розмовляли. Вона з ОСОБА_15 повернулась в приймальне відділення, а через деякий час почула знову крики та нецензурну лайку. Вийшовши в коридор, побачила, що між всіма хлопцями і ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виникла бійка. Внаслідок вказаних дій на деякий час аж до приїзду поліції робота приймального покою лікарні фактично була припинена. По закінченню бійки вона надавала медичну допомогу ОСОБА_13 , у якого були видимі тілесні ушкодження на тілі.

Дані показання свідка ОСОБА_14 у судовому засіданні суду 1 інстанції підтвердила молодша медсестра лікарні ОСОБА_15 .

Із показань свідка ОСОБА_16 - молодшої медсестри районної лікарні, вбачається, що під час її чергування 29.03.2016 р., перебуваючи в реанімаційному відділенні, почула крики в коридорі, а коли вийшла, побачила, як троє незнайомих хлопців ведуть себе зухвало. Хтось сказав, що викликали працівників поліції, а вона, налякавшись, закрилась у кабінети приймального відділення, і що було далі - не бачила. За медичною допомогою вказані хлопці не зверталися та на болі не скаржилися.

Свідок ОСОБА_17 - медсестра, в суді 1 інстанції підтвердила покази свідка ОСОБА_16 , зауваживши, що бачила як лікарі, які є потерпілими, та обвинувачені сіпались та штовхались між собою, хто саме, вона на даний час пригадати не може. При цьому хлопці висловлювались нецензурною лайкою та очевидно, що перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Із висновку експерта №498 екс від 27.04.2016 р. дослідженого в суді 1 інстанції вбачається, що у потерпілого ОСОБА_13 було виявлено легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Із врахуванням вищевикладеного, на думку колегії суддів, районним судом було вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 саме за ч.2 ст.296 КК України.

Всім вищенаведеним спростовуються доводи апелянта ОСОБА_7 про те, що в ході даного конфлікту він лише був присутній і ніяких протизаконних дій не вчиняв.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції правильно в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 поклав визнавальні показання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , оскільки вони узгоджуються між собою, є послідовними, не суперечать один одному і підстав оговорювати обвинуваченого ОСОБА_7 у них, як районним судом, так і апеляційним не встановлено, а обвинувачений такі підстави в своїй апеляції не навів.

Невизнання вини ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, є його лінією захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Що стосується призначеного покарання, то воно обране обвинуваченому ОСОБА_7 з врахуванням вимог ст.ст.65-67 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене районним судом покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 07.09.2016 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

ОСОБА_7 взяти під варту з залу суду, строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3