1-кс/754/643/17
Справа № 754/3292/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2017 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003013 від 11.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло клопотання слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , у рамках даного кримінального провадження, що розслідується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 290 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.03.2017 року приблизно о 13 годині 15 хвилин по вул. Братиславській, 52 у м. Києві працівниками поліції виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ-2101 д/н НОМЕР_1 , номер кузова якого має ознаками зміни кустарним способом.
10.03.2017 року під час огляду місця події по вул. Братиславській, 52 у м. Києві вилучено автомобіль ВАЗ-2101 та його доставлено на штраф майданчик тимчасового утримання ТЗ по вул. Гната Хоткевича, 20-Б у м. Києві. 13.03.2017 року вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом.
Власником вказаного автомобіля є ОСОБА_5 .
З метою збереження речового доказу слідчий просить накласти арешт на вказаний автомобіль.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна та інших зацікавлених осіб.
Вислухавши слідчого, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Слідчим під час розгляду клопотання доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно автомобіль ВАЗ-2101.
У кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, що вказують на факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які б порушували інтереси держави або порушували загальні засади кримінального провадження чи істотно порушували права особи, на теперішній час не встановлено.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що, виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також у статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.) так і у справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи (справа "Ізмайлов проти Росії", п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
При цьому у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.
Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думкою заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст.. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1-29, 131-132, 170, 173, 309, 369-372, 376 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ВАЗ-2101 д/н НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .

Копії ухвали надіслати слідчому, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1