АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
26 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року,
ВСТАНОВИВ:
Цим вироком ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання за даними статтями у виді : за ч. 2 ст. 189 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України 6 (шість) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч. 2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

ОСОБА_3 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України по епізоду від 23 березня 2014 року відносно ОСОБА_4 та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Не погодившись з вироком суду в частині виправдання ОСОБА_3 у вказаній вище частині обвинувачення та вважаючи, що призначене обвинуваченому покарання є невиправдано м`яким, прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши подану апеляційну скаргу на предмет відповідності вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

В апеляційній скарзі, вказуючи на незаконність та необґрунтованість вироку щодо ОСОБА_3 , прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_2 посилається на невірну оцінку судом ряду доказів та безпідставне визнання їх недопустимими.

В той же час, в порушення положень п. 5 ч. 1 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі відсутнє клопотання особи, яка надає апеляційну скаргу, про повторне дослідження під час апеляційного розгляду доказів, з обґрунтуванням необхідності цього причинами, передбаченими ч.3 ст. 404 КПК України, що унеможливлює перевірку доводів апеляційної скарги прокурора апеляційним судом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.

Якщо особа усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений суддею-доповідачем, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду апеляційної інстанції. Протягом трьох днів після усунення недоліків апеляційної скарги і за відсутності перешкод суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Отже, апеляційна скарга прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_2 на вирок суду першої інстанції подана без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, що перешкоджає відкриттю апеляційного провадження, а тому вона підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 396, 398, 399, 404, 408 КПК України, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 рокувідносно ОСОБА_3 залишити без руху, встановивши строк на усунення виявлених недоліків сім днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Справа № 11-кп/796/2206/2016