АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/976/2017 Категорія КК: ч. 2 ст. 286 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0007852 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка, Борзнянського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного за вироком суду у виді позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 (два) роки, та покладено на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Судом вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, 04.08.2016 року, близько 13 год. 20 хв., ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по Гостомельському шосе, зі сторони м. Буча, у напрямку м. Києва, проявив неуважність до дорожньої обстановки, порушуючи п.п. 1.5 та 2.3. Б) ПДР України, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості та не врахувавши дорожню обстановку, чим порушив п. 12.1 ПДР України, продовжив рух керованим транспортним засобом, внаслідок чого, виїхавши на зустрічну смугу проїзної частини Гостомельського шосе, допустив зіткнення із автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався по Гостомельському шосе зі сторони м. Київ, у напрямку м. Буча. Після чого автомобіль марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 допустив зіткнення із пасажирським мікроавтобусом марки «IVECO», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_11 , 1968 р.н., що рухався по Гостомельському шосе зі сторони м. Київ у напрямку м. Буча. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир мікроавтобусу марки «IVECO», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_13 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, правильності юридичної кваліфікації його дій, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 55 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 суд визначив обвинуваченому ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, у той час як мінімальний розмір даного виду додаткового покарання не може бути меншим ніж 1 (один) рік.

Отже, при призначенні ОСОБА_8 покарання неправильно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність та порушено вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_13 просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду - скасуванню з ухваленням нового вироку, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних у провадженні доказах.

Фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах апеляційної скарги.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Проте, суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначенні йому покарання не додержав вказаних вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства.

Так, рішення суду про призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців не відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 55 КК України позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначене як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

А тому, доводи апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 про необхідність скасування вироку суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про необхідність призначення ОСОБА_8 додаткового покарання в максимальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три роки) є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, і не відповідають тяжкості вчиненого, фактичним обставинам кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки, позитивно характеризується, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових правопорушень буде призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

За таких обставин, апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначення додаткового покарання, з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року у кримінальному провадженні № 0007852 щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України - скасувати в частині призначення додаткового покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити додаткове покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, зі звільненням від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Вирок Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

__________________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4