АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року ОСОБА_5 повернуто її заяву на підставі ст.ст. 220, 221, 303, 306, 307 КПК України про зобов`язання слідчого Шевченківського управління національної поліції в м. Києві прийняти до розгляду повідомлення та внести до ЄРДР повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення проти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та розпочати досудове розслідування з попередньою кваліфікацією за ст. 126, ч. 2 ст. 127, ст. 129, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 373, ч. 2 ст. 374, ч. 2 ст. 397, ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 136, ч. 1 ст. 140 КК України.
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява подана особою, яка не має права на її подання, оскільки ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді не зі скаргою, а із заявою в порядку ст.ст. 220, 221, 303, 306, 307 КПК України, до якої окрім копії ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2016 року, інших будь-яких документів, в т.ч. і повідомлення ОСОБА_5 , з яким вона зверталась до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, про вчинені кримінальні правопорушення, не долучено, тобто з матеріалів даної заяви не можливо отримати дані, необхідні для встановлення обставин, пов`язаних зі статусом особи, яка подала заяву, та дотримання нею строків, передбачених ч. 1 ст. 304 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подала __________________________________________
Справа №11-сс/796/1389/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та визнати бездіяльність слідчого Шевченківського управління національної поліції в м. Києві, якого зобов`язати внести та зареєструвати до ЄРДР повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення проти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і розпочати досудове розслідування з попередньою кваліфікацією за ст. 126, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 374, ч. 2 ст. 397, ч. 3 ст. 135, ст. 140 КК України, та, згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України, ч. 2 ст. 55, ст. 221 КПК України, визнати потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з моменту подання повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, вона не тільки не визнана потерпілою, а їй не вручено пам`ятку про права і обов`язки потерпілої з моменту подання повідомлення про кримінальні правопорушення та не внесено його до ЄРДР.
При цьому, слідчий уникає від обов`язку вручити їм пам`ятку про права і обов`язки потерпілого та перешкоджає в реалізації права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що передбачені ст. 221 КПК України.
Також апелянт просить поновити їй строки на оскарження скарги від 07.10.2016 року на бездіяльність слідчого, як пропущені з поважних причин, оскільки вона хворіла після численних злочинів посадових осіб Пенітенціарної служби України проти неї та її сина ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може бути оскаржена заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною другою ст. 55 КПК Українипередбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно ж до ч. 1 ст. 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
За приписами ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати скаргу.
Як вбачається з матеріалів судового провадження за скаргою, 01 лютого 2017 року ОСОБА_5 , вказавши, що вона є заявником, звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, в якій, на підставі ст.ст. 220, 221, 303, 306, 307 КПК України, просила зобов`язати слідчого Шевченківського управління національної поліції в м. Києві прийняти до розгляду повідомлення та внести до ЄРДР повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення проти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та розпочати досудове розслідування з попередньою кваліфікацією за ст. 126, ч. 2 ст. 127, ст. 129, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 373, ч. 2 ст. 374, ч. 2 ст. 397, ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 136, ч. 1 ст. 140 КК України.
Проте, ОСОБА_5 , звертаючись із такою заявою, яка, виходячи зі змісту її вимог, може свідчити про оскарження, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про злочин, окрім копії ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 23.12.2016 року, якою було скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року про повернення ОСОБА_5 її скарги на бездіяльність відповідальної особи Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та постановлено нову ухвалу про відмову в задоволенні цієї її скарги, будь-яких документів, в т.ч. і самого повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, з яким би вона зверталась до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, не надала.
При цьому, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 вказала, що дійсно не подавала до Шевченківського районного суду м. Києва ні скарги на бездіяльність слідчого, ні повідомлення про кримінальні правопорушення, оскільки вважала, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23.12.2016 року зобов`язано слідчого суддю постановити нову ухвалу про задоволення її попередньої скарги на бездіяльність відповідальної особи Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тому подала заяву для виконання цієї ухвали.
Проте, така позиція ОСОБА_5 не лише не відповідає фактичним обставинам провадження, які вказують на розгляд апеляційним судом по суті попередньої скарги ОСОБА_5 на бездіяльність відповідальної особи Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по її повідомленню про кримінальні правопорушення від 07.10.2016 року після перегляду ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2016 року та прийняття рішення про відмову в її задоволенні, але й не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства, яке не встановлює можливості надання апеляційним судом районним судам вказівок щодо прийняття відповідного конкретного рішення по суті порушених у скарзі питань та необхідності реалізації таких вказівок у спосіб, який обрала сама ОСОБА_5 .
Тому, висновки слідчого судді про неможливість отримання з матеріалів заяви даних, необхідних для встановлення обставин, пов`язаних зі статусом особи, яка подала дану заяву, та дотримання нею строків, передбачених ч. 1 ст. 304 КПК України, є правильними.
Отже, на думку колегії суддів, через непідтвердження ОСОБА_5 її процесуального статусу, як то заявник, чи потерпіла, тобто осіб, які мають право в даному випадку звертатись зі скаргою на бездіяльність слідчого, то остання подана особою, яка не має права її подавати, а тому рішення слідчого судді про повернення скарги є вірним, і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Твердження ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про неправильність висновків слідчого судді через те, що вона є заявником та оскаржувала до слідчого судді бездіяльність відповідальної особи Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по її повідомленню про кримінальні правопорушення від 07.10.2016 року, не заслуговують на увагу, оскільки відповідних підтверджуючих документів ОСОБА_5 до слідчого судді не подавалось, а вони були долучені нею лише до апеляційної скарги, як і не порушувалось питання про поновлення строків на оскарження бездіяльності слідчого, прохання про що висловлене нею також вже лише в апеляційній скарзі.
До того ж слід вказати й про те, що за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність відповідальної особи Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по її повідомленню про кримінальні правопорушення саме від 07.10.2016 року вже було прийнято 26.12.2016 року рішення Апеляційним судом міста Києва про відмову в її задоволенні через відсутність у вказаному зверненні повідомлення про конкретні злочини, осіб, які їх вчинили, та обставин, за яких їх було вчинено, що ставить під сумнів можливість повторного оскарження ОСОБА_5 бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань саме за вказаним повідомленням від 07.10.2016 року.
За викладеним, колегія суддів вважає, що ухвала винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, і слідчим суддею обґрунтовано прийнято рішення про повернення скарги, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року, якою ОСОБА_5 повернуто її заяву на підставі ст.ст. 220, 221, 303, 306, 307 КПК України про зобов`язання слідчого Шевченківського управління національної поліції в м. Києві прийняти до розгляду повідомлення та внести до ЄРДР повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення проти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та розпочати досудове розслідування з попередньою кваліфікацією за ст. 126, ч. 2 ст. 127, ст. 129, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 373, ч. 2 ст. 374, ч. 2 ст. 397, ч. 3 ст. 135, ч. 1 ст. 136, ч. 1 ст. 140 КК України, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3