АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2017 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підстави ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання кримінально-виконавчу інспекцію, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 19 грудня 2016 року, приблизно о 08 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем марки «ГАЗ» (цільнометалевий) темно-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Харківське шосе, буд.5/1 у місті Києві, звернув увагу, на припаркований у вищевказаному дворі автомобіль марки «ГАЗ 3302» державний номерний знак НОМЕР_2 білого кольору, з будкою, що належав ОСОБА_8 . В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна із вказаного автомобіля.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 зупинився біля вказаного автомобіля, підійшов до нього та за допомогою викрутки, яку тримав при собі, пошкодив замок водійських дверцят автомобіля марки «ГАЗ 3302», після чого проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав мішок білого кольору з інструментами, а саме: накладні ключі в кількості 9 штук, загальною вартістю 180 гривень, плоскогубці в кількості 4 штуки, загальною вартістю 80 гривень, шестигранники в кількості 14 штук, загальною вартістю 70 гривень та свердла в кількості 3 штуки, загальною вартістю 15 гривень. Вказаний мішок з інструментами ОСОБА_6 поклав до салону автомобіля марки «ГАЗ» яким керував (цільнометалевий) темно-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого повернувся знову до автомобіля марки«ГАЗ 3302» державний номерний знак НОМЕР_2 білого кольору.
Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_6 витягнув із вказаного автомобіля інший мішок білого кольору з інструментами, а саме: рожкові ключі в кількості 39 штук, загальною вартістю 780 гривень, викрутки в кількості 10 штук, загальною вартістю 50 гривень та накладні головки в кількості 69 штук, загальною вартістю 345 гривень. В цей час до нього підійшов власник вищевказаного автомобіля ОСОБА_8 .. ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його дії помічені та стали носити відкритий характер, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, діючи відкрито, переніс викрадений мішок з інструментами до свого автомобіля марки «ГАЗ» (цільнометалевий) темно-синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , сів за кермо та поїхав у невідомому напрямку, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1520 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 місяців арешту, в решті вирок суду залишити без змін.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та правильність кваліфікації його дій учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставину, яка пом`якшує покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий відповідно до ст.89 КК України, одружений, наявності обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, відсутності претензій матеріального характеру з боку потерпілого, суд першої інстанції правильно визначив ОСОБА_6 вид та розмір покарання, а також обґрунтовано дійшов висновку про можливість його виправлення та перевиховання без відбування покарання шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік на підставі ст.75 КК України.
Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9