Справа № 545/1677/17
Провадження № 1-в/545/405/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.08.2017 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Від засудженого ОСОБА_4 до суду надійшла заява провести судове засідання в його відсутність, просив клопотання задовольнити.

Представник установи у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що за період часу, що пройшов з моменту розгляду попереднього клопотання, тобто з 01.03.2017 року, будь-яких позитивних змін у поведінці засудженого не відбулося.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Хмельницького районного суду від 04.12.2014 року за ч. 1 ст. 119 КК України до 3 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 10.02.2015 року. Згідно з протоколом від 28.02.2015 року ОСОБА_4 затриманий 28.02.2015 року.
Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням ОСОБА_4 відбув ? призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення .

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній протягом перебування у ВК № 29 мав 17 стягнень за порушення режиму утримання, 2 рази поміщався до ДІЗО.

Так, згідно з рапортами працівників ВК № 29 на ім`я начальника колонії, ОСОБА_4 належним чином на зауваження не реагував, вступав у суперечку з представниками адміністрації чим подавав негативний приклад для інших засуджених. При цьому, від письмових пояснень щодо своєї поведінки неодноразово відмовлявся, про що в матеріалах справи наявні акти складені представниками установи.

Відповідно до протоколу профілактичної комісії №16 від 20.10.2015 р. ( а.с. 60 особової справи), ОСОБА_4 визнаний злісним порушником режиму утримання та постановлений на профілактичний облік.

Після постановлення на облік висновків для себе не зробив і мав ще 9 стягнень за злісне порушення режиму утримання.

Згідно протоколу профілактичної комісії від 20.04.2016 року, ОСОБА_4 продовжено перебування на профілактичному обліку ( а.с.108 особової справи); 29.10.2016 року, ОСОБА_4 знятий з профілактичного обліку як злісний порушник режиму відбування покарання відповідно до протоколу профілактичної комісії ( а.с. 136).

Відповідно до характеристики на засудженого від 3.10.2016 року, ОСОБА_4 з представниками адміністрації установи не завжди ввічливий, в бесідах не завжди відвертий, у вільний від роботи час не завжди приймає участь у роботах по благоустрою, як відділення так і установи, імпульсивний, конфліктний, не цілеспрямований, на зауваження реагує емоційно та не робить для себе правильних висновків ( а.с.126 особової справи).

На момент зверння до суду, засуджений ОСОБА_4 мав 2 подяки правами начальника установи.

Стягнення має погашені, останнє - 27.02.2016 року.

Разом з тим, незважаючи на те, що на момент розгляду справи судом, засуджений ОСОБА_4 має дві подяки правами начальника установи та погашені стягнення, характеристика його особи, динаміка та характер допущених ним раніше порушень режиму утримання не дають підстав вважати, що останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1