Справа № 206/5725/16-к
Провадження № 1-кп/206/265/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" грудня 2016 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001123 від 30.09.2016 року з обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця .с.Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, з середньою освітою, , не працюючого , не одруженого , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16.09..2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.190,ст..75 КК України до 1 року обмеження волі;з іспитовим строком на 1 рік ;
-31.08.2015 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст..71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.390 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 з 05.10.2015 року відбував покарання у вигляді обмеження волі в Ігренському виправному центрі УДПтСУ у Дніпропетровській області № 133 , розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ , вул.. Бєхтєрєва, 5 за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31.08..2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185,ст..71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, де під розписку був ознайомлений з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов*язками , встановленими Правилами внутрішнього розпорядку установи та попереджений про кримінальну відповідальність за ст..390 КК України в разі ухилення від відбування даного виду покарання.
24.09.2016 року згідно наряду, підписаного начальником Ігренського виправного центру УДПтСУ в Дніпропетровській області № 133 , засуджений ОСОБА_5 був залучений на прибирання територій гаражу установи, але приблизно о 15 годині цього ж дня. ОСОБА_5 зустрів раніше йому знайомого засудженого, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, який в той же час відбував покарання у вигляді обмеження волі в цій же установі та під час виконання робіт на території Ігренського виправного центру № 133, визначених рознарядкою керівництва виправної установи, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місць обмеження волі , після чого близько 15 години 30 хвилин останній , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження , в порушення вимог розділу 3 п.3 Правил внутрішнього розпорядку для засуджених , які відбувають покарання у вигляді обмеження волі, не маючи відповідного дозволу адміністрації ,разом в іншою особою , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, самовільно покинув територію Ігренського виправного центру УДПтСУ в Дніпропетровській області ( № 133) , чим здійснив самовільне без дозволу адміністрації залишення території (меж) виправного центру.
24.09..2016 року приблизно о 17 годині 10 хвилин працівниками Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області ( № 133) під час обходу території вказаної уставнови було виявлено відсутність двох осіб з числа відбуваючих покарання у вигляді обмеження волі ОСОБА_5 та іншої особи , в зв*язку з чим при проведенні перерахунку засуджених в установі було виявлено відсутність двох осіб ОСОБА_5 та іншої особи.
25.09.2016 року приблизно о 19 годині співробітниками Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області ( № 133) поблизу будинку № 74 по вул. Щорса с. Васильківка Василькіського району Дніпропетровської області був виявлений та затриманий ОСОБА_5 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі, підтвердивши вище вказані обставини, вказавши, що він дійсно з 05.10.2015 року відбував покарання у Ігренському виправному центрі , був ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку установи, з межами адміністративної території установи, в вересні 2016 року він виконував роботи по прибиранню гаражу установи, а 24.09.2016 року з засудженим о ОСОБА_6 вирішили з*їздити додому за теплими речами та побачитись з рідними , розраховуючи, що їх відсутність ніхто не помітить, знаючи, що короткостроковий виїзд їм адміністрація виправного центру не дасть, так як у них було не зняті стягнення . Вони попросили знайомого на автомобілі відвезти їх додому. 25.09.2016 року вдень він був затриманий працівниками ІВЦ, його співучасник ОСОБА_7 був затриманий раніше..
В скоєному щиро кається.
Крім повного визнання своєї провини обвинуваченим, його винуватість у інкримінованому йому злочині знайшла своє підтвердження і іншими доказами, дослідженими судом, належність і допустимість яких ніким не ос порена та не спростована..

Так згідно протоколу огляду місця події вбачається, що ворота біля продовольчого складу виправного закладу на момент огляду є незачиненими ( т.1 а.п.9-10), рапортом працівника ІВЦ ОСОБА_8 на ім* я начальника ІВЦ № 133 про здійснення втечі з закладу двох засуджених : ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ( т.1 а.п.6), вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31.08..2015 року, яким ОСОБА_5 засуджено до 1 року 6 місяців обмеження волі за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ( т.1 а.п.14-15), розпорядженням начальника ІВЦ № 133 на вихід засуджених на роботу з 19.09.2016 року до 25.09.2016 р. , де зазначено , що ОСОБА_5 був задіяний на роботах по прибиранню гаражу ( т.1 а.п.69-70).

Відповідно до ч.4 ст.59 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, зобов*язані виконувати законні вимоги адміністрації виправного центру , які стосуються порядку відбування призначеного покарання; сумлінно працювати у визначеному нею місці; постійно знаходитись в межах виправного центру під наглядом, залишати його межі лише за спеціальним дозволом адміністрації цього центру , проживати за особистим посвідченням, яке видається взамін паспорта та в спеціально призначених гуртожитках.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження і це підтверджує сам обвинувачений , він самовільно покинув ІВЦ , тобто напевне знаючи, що це є порушенням порядку відбування покарання , свідомо порушував його, будучи обізнаним про те, що в нього не зняті стягнення, і за цієї умови адміністрацією виправного закладу йому було б відмовлено в короткочасному виїзді.

Обвинувачений також не заперечував того факту, що йому під розпис було відомо про порядок та умови відбування покарання, меж виправного центру та обов*язковість отримання дозволу адміністрації закладу для короткочасного виїзду за межі виправного центру та обставини, за яких такий виїзд є можливим..

Відповідно до положень ч.5 ст.52 КК України , кримінальна відповідальність за ухилення від покарання, не пов*язаного з позбавленням волі, на підставі ст..390 КК України , настає за умов, що таке покарання призначено вироком суду.

За змістом ч.1 ст.390 КК України суб*єкт даного злочину спеціальна особа , якій покарання у виді обмеження волі призначено вироком суду , а не та, що відбуває це покарання на підставі інших судових рішень.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до однозначного висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, тобто у самовільному залишенні місця обмеження волі особою, засудженою до обмеження волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем відбування покарання характеризується незадовільно (т.1 а.п.92), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.1 а.п.90-,91), скоїв злочин, яки відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд зазначає повне визнання ним своєї винуватості та щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , є рецидив злочину.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статі ч.1 ст.390 КК України з застосуванням вимог ст..71 КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного йому за даним вироком суду , частково приєднати не відбуте покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року з застосуванням п.п.»б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Так як на думку суду саме таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Окрім того, згідно ч.5 ст.72 КК України (Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув*язнення» від 26.11.2015 року № 838-У111)суд зараховує обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

При цьому зарахуванню підлягає строк попереднього ув*язнення з моменту затримання до дати постановлення вироку, наступне зарахування , зокрема у випадку тримання під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом , в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, а в разі його оскарження апеляційним судом.
Таким чином зарахуванню підлягає з розрахунку одному дню попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув*язнення з 30.09.2016 року по день ухвалення судового рішення - 26.12.2016 року
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання цим вироком законної сили залишити тим же - тримання під вартою..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України,
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину , передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 ( одного ) року позбавлення волі.
На підставі ст..71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням вимог п.п.»б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження вол, до покарання , обраного ОСОБА_5 за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31.08..2015 року ( 188 днів обмеження волі) і остаточно призначити покарання у вигляді 1 (одного ) року 1(одного ) місяця позбавлення волі.
Згідно ч.5 ст.72 КК України (Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув*язнення» від 26.11.2015 року № 838-У111)суд зараховує обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

При цьому зарахуванню підлягає строк попереднього ув*язнення з моменту затримання до дати постановлення вироку, наступне зарахування , зокрема у випадку тримання під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом , в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, а в разі його оскарження апеляційним судом.
Таким чином зарахуванню підлягає з розрахунку одному дню попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув*язнення з 30.09.2016 року по день ухвалення судового рішення - 26.12.2016 року, тобто 88 дням попереднього ув*язнення відповідають 176 днів позбавлення волі.
Строк відбування покарання вираховувати з 30.09.2016 року.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити незмінною.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1