621/570/17 1-кп/621/90/17
У Х В А Л А
13 червня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001010 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не працює, має середню спеціальну освіту, є громадянином України, не одружений, має судимості за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 18.12.2013 року за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу 850 грн.; за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15.07.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, в силу ст. 75 КК України від покарання звільнений з випробуванням на строк 3 роки,

у злочинах, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акта від 17.03.2017 року ОСОБА_4 обвинувачується: у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно; у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 03.03.2017 року у відношенні ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою у Харківській УВП №27, строком до 01.05.2017 року.

В подальшому, під час судового провадження Зміївським районним судом Харківської області строк запобіжного заходу продовжений, та на даний час цей строк встановлено до 18 червня 2017 року.

Під час судового розгляду виникли підстави для відкладення судового розгляду, які передбачені ч. 2 ст. 322 КПК України.

У зв`язку з цим, судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 заявив мотивоване клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки відсутні підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , який переховувався від органів досудового розслідування та перебував у розшуку. Застосований строк запобіжного заходу спливає, при цьому продовжують залишатися ризики, які були підставою для застосування вказаного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував обставин, на які вказав прокурор в обґрунтування клопотання, однак проти клопотання заперечував та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечувала мотивуючи наявністю у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків у місці проживання, відсутністю у ОСОБА_4 намірів перешкоджати кримінальному провадженню та ухилятися від суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно п. 1"с" ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 слідчим суддею було взято до уваги, що він раніше судимий за злочини проти власності, вчинив злочини за які обвинувачується протягом іспитового строку, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15.07.2015 року, не одружений, не працює, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України.

Також, прокурором надано докази, якими підтверджується, що після того, як 14.09.2016 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів, він переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді від 18.10.2016 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для розгляду питання щодо застосування запобіжного заходу; 22.10.2016 року підозрюваного ОСОБА_4 було оголошено в розшук.

На час судового розгляду є докази того, що продовжують залишатися ризики вчинення нових злочинів та ухилення від кримінальної відповідальності, а також і ризику невиконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у злочині невеликої тяжкості, а також тяжкому корисливому злочині, за який передбачене покарання від 4 до 6 років позбавлення волі.

Обвинувачення у злочинах, вчинених під час іспитового строку, призначеного за попереднім вироком, свідчить про існування ризиків вчинення нових злочинів.

Та обставина, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування та був оголошений в розшук, свідчать про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Зазначені обставини в сукупності вказують на те, що не зменшилися ризики, що існували на час застосування запобіжного заходу та на час продовження його строку, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем проживання не спростовують доводів клопотання, оскільки наявність зазначених зв`язків не перешкоджала ОСОБА_4 тривалий час бути відсутнім за місцем проживання, а також і не забезпечила його прибуття до слідчого.

З урахуванням зазначених вище обставин, оскільки закінчити судове провадження в межах продовженого строку тримання під вартою неможливо, а підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні, належить задовольнити клопотання сторони обвинувачення та продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 197, 322, 331, 350 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в Харківській УВП (№27) до 11 серпня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: